ВИРОК
іменем України
26 березня 2021 рокуСправа №451/1173/19
Провадження № 1-кп/451/79/21

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000259 від 13 серпня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с.Бишів Радехівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, працюючого ТзОВ «Мебель-Сервіс» верстатником, не адвокат, не нотаріус, не депутат, не інвалід, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

в с т а н о в и в:

За обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він будучи зобов`язаним згідно рішення Радехівського районного суду Львівської області від 23.01.2008 року до сплати аліментів на користь потерпілої ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.01.2008 року та до досягнення повноліття. Всупереч вимогам ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, які зобов`язують батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, маючи прямий умисел, направлений на злісне ухилення від сплати аліментів, достовірно знаючи про покладений на нього судовим рішенням обов`язок щодо сплати аліментів, ухилився від повного та своєчасного виконання рішення суду, будучи працездатною особою та не маючи об`єктивних причин не працювати, не прийняв заходів для працевлаштування, у Радехівський районний центр зайнятості для постановки на облік, з метою працевлаштування не звертався, на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність та необхідність щомісячної сплати аліментів на утримання дитини та погашення заборгованості, не реагував та належних висновків для себе не зробив, що у подальшому призвело до утворення заборгованості станом на 1.08.2019 року по сплаті на користь ОСОБА_6 аліментів у розмірі 83218 гривень, що в сукупності складає суму виплати більшої за 3 місяці відповідних платежів.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у злісному ухиленні від сплати аліментів на утримання дитини, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання, що він дійсно не сплачував аліменти, оскільки не працював. В даний час працевлаштувався та сплачує аліменти. Частково заборгованість сплатив, буде надалі вживати усі заходи для погашення заборгованості. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила суду покази обвинуваченого та суду пояснила, що колишній чоловік в даний час сплачує аліменти та частково сплатив заборгованість.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів) доведена повністю.

Відповідно до положень ст.50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України є вчинення кримінального проступку щодо колишнього подружжя, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше не судимий,став на шлях виправлення- працевлаштувався.

Відтак, з урахуванням усіх обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, суд не знаходить, так як вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи засудженого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільного позову не було заявлено.

Речових доказів та процесуальних витрат не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді вісімдесят годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

ГоловуючийОСОБА_1 .

Вирок суду виготовлений в нарадчій кімнаті 26 березня 2021 року.