КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 19 липня 2021 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року,

за участі:

представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , накладено арешт на тимчасово вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме,
гроші в сумі 81700 грн., які належать ОСОБА_5 .

Не погоджуючись з таки рішенням, представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року, скасувати її, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що 09 червня 2021 року слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику ОСОБА_5 , копію ухвали не надіслано, а отримано представником 29 червня 2021 року, апеляційну скаргу подано 02 липня 2021 року.
Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що грошові кошти в сумі 81 700 грн. не мають статусу тимчасово вилученого майна та це не встановлено слідчим суддею під час розгляду клопотання про арешт коштів.
Звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року не надано дозволу на проведення обшуку кв. АДРЕСА_2 , так як дана ухвала не містить відомостей про жодну посадову особу або орган досудового розслідування, якому надано дозвіл на проведення обшуку, а отже обшук проведено незаконно.
Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано прокурором ОСОБА_7 без додержання вимог статті 171 цього Кодексу.

Як стверджує представник, грошові кошти в сумі 81 700 грн. належать ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які проживають в кв. АДРЕСА_2 . Так, 50 000 грн. належать батькам ОСОБА_5 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а 31 700 грн. являються спільними грошовими коштами ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (заощадженнями), частина з яких була вилучена під час обшуку з гаманця ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними документами.

Відтак, на думку апелянта, вказані грошові кошти не містять критеріїв речових доказів, які зазначені в ч. 1 ст. 98 КПК України, а отже не є речовими доказами та на них не могло бути накладено арешт, з метою збереження речового доказу.

В судове засідання прокурор не з`явився, 19 липня 2021 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника ОСОБА_5 , який просив поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних висновків.
Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскільки, 09 червня 2021 року слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику ОСОБА_5 , копію ухвали не надіслано, а отримано представником 29 червня 2021 року, апеляційну скаргу подано 02 липня 2021 року, у зв`язку з чим строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 04 березня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000365, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 02 червня 2021 року в період часу з 07 год. 09 хв. по 11 год. 22 хв. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва , справа №757/28244/21-к проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 у ході проведення якого виявлено та вилучено речі, дозвіл на вилучення яких не надано указаною ухвалою, а саме, гроші в сумі 81700 грн., які мають значення речового доказу у кримінальному провадженні.
Як зазначає прокурор, що ОСОБА_5 є одним з організаторів так званої фінансової піраміди «EXPO», залучав громадян до участі у ній, а відповідно, вилучені за місцем його проживання гроші здобуто злочинним шляхом, та відповідно вони є предметом вчинення злочину, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, вказані гроші мають значення речового доказу у кримінальному провадженні та відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
04 червня 2021 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме,гроші в сумі 81700 грн., які належать ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року клопотання задоволено.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або вигоди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, в тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані в наслідок вчинення кримінального правопорушення та /або є доходами від них, а також майно, в яке їх було.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000365 про накладення арешту на зазначене майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, оскільки зазначене майно у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами відповідно до постанови слідчого Головного слідчого управління Національної поліції ОСОБА_11 від 02 червня 2021 року (а.с. 83-85).

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження, тому з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172КПК України, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням, а відтак доводи апелянта про відсутність правових підстав для арешту майна, є не переконливими.

Посилання апелянта на те, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано прокурором ОСОБА_7 без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, не знайшли свого підтвердження, оскільки клопотання відповідає вимогам вказаної статті та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

Доводи апелянта з приводу того, що ухвалою слідчого судді від 28 травня 2021 року не надано дозвіл на вилучення грошових коштів, а відтак відсутні підстави дня їх накладення, - не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вказані грошові кошти є тимчасово вилученим майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та визнано речовим доказом.

Твердження апелянта про невідповідність вилучених грошових коштів вимогам ст. 98 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами провадження, а саме постановою про визнання речовими доказами від 02 червня 2021 року, відповідно до якої, арештоване слідчим суддею майно визнано у рамках даного кримінального провадження речовим доказом (а.с. 83-85).

Інші доводи на які посилаються апелянти також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 червня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , накладено арешт на тимчасово вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме,
гроші в сумі 81700 грн., які належать ОСОБА_5 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,- без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/29823/21-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12
Провадження № 11сс/824/4283/2021 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК