Справа № 626/924/21
Провадження № 1-кс/626/252/2021
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

07 квітня 2021 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Красноград, клопотання начальника СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з керівником Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил в рамках кримінального провадження № 0000062 від 06.04.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Велика Димерка Броварського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, що має неповну вищу освіту, який на момент інкримінованих подій перебував на посаді старшого офіцера фельдзв`язку з особливих доручень, раніше не судимого,

- який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.296, ч.1 ст.345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до поданого клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 06.04.2021, близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_4 , будучи старшим офіцером фельдзв`язку з особливих доручень, перебуваючи у вагоні №6 пасажирського потягу сполучення «Костянтинівка-Київ», під час його руху в адміністративних межах Красноградського району Харківської області, будучи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, виражаючи зневагу до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, діючи з особливою зухвалістю, перебуваючи в приміщенні купе №2 вагону №6 вказаного потягу, з ввіреної йому табельної вогнепальної зброї здійснив не менше п`яти пострілів в напрямі вхідних дверей купе потягу, при цьому на подальші зауваження очевидців з цього приводу не реагував, погрожував фізичною розправою та як наслідок рух потягу було вимушено зупинено та таким чином порушено нормальну роботу підприємства, що забезпечує пасажирські перевезення.

По прибуттю вказаного потягу до залізничної станції «Красноград», розташованої за адресою: Харківська область, м.Красноград, вул.Копиленка, буд.19, черговою по станції було здійснено повідомлення до поліції щодо вчинення злочину. З метою виконання завдань, визначених ЗУ «Про Національну поліцію», для належного та оперативного реагування на вищевказане повідомлення та забезпечення публічної безпеки поліцейськими відділу реагування патрульної поліції Красноградського РВП ГУ НП в Харківській області сержантом поліції ОСОБА_7 та сержантом поліції ОСОБА_8 здійснено виїзд на місце події. Після прибуття на місце події, вищевказані працівники поліції, перебуваючи у вагоні №6 потягу сполучення «Костянтинівка-Київ», підійшли до вхідних дверей купе №2, в якому після вчинення вищевказаного тяжкого злочину зачинився ОСОБА_4 .

В цей час приблизно о 02год.15 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 гучно в голос повідомили до ОСОБА_4 , що перебував у вищевказаному купе про те, що вони є працівниками поліції та перебувають під час виконання ними службових обов`язків. В подальшому зазначені працівники поліції виказали вимогу до ОСОБА_4 , відчинити двері купе. На що ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що спілкується з працівниками правоохоронного органу Національної поліції України усно висловив обіцянку на адресу останніх погрози вбивством, а саме погрозу застосування вогнепальної зброї, яка дійсно була наявною в нього, та в зазначеній обстановці така погроза була конкретною, реальною та такою, що сприймалась можливою для виконання.

06.04.2021 року, о 05.14 годині ОСОБА_4 на підставі ст.208 КПК України було затримано за підозрою у вчиненні злочину та того ж дня йому було повідомлено про підозру в тому що він своїми умисними діями, вчинив хуліганство - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та погрозу вбивством стосовно працівників правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

-повідомленням чергової по залізничному вокзалу м. Красноград, яка повідомила, що 06.04.2021 невідома особа, перебуваючи у потязі сполучення «Костянтинівка-Київ» вчинила хуліганські дії та виконували постріли з вогнепальної зброї;

-протоколом огляду місця події від 06.04.2021 в приміщенні купе № 2 вагону № 6 потягу сполучення «Костянтинівка-Київ» під час якого на вхідних дверях вказаного купе виявлено (7) кульових отворів, в приміщенні купе виявлено дві одиниці вогнепальної зброї пістолетів Макарова, (7) гільз від патрону калібру 9 мм;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.04.2021;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.04.2021;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06.04.2021;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06.04.2021;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 06.04.2021;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 06.04.2021;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 06.04.2021;

-Іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Враховуючи вищевикладене, у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років.

Незаконно впливати на незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), з метою уникнення покарання.

Вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України) з урахуванням характеру скоєного.
Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 вищевказаного злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості у вчиненні злочину, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку забезпечить виконання завдань кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий вважає недоцільним, оскільки не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного та його адвоката, які просили обрати міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту, пославшись на недоведеність обґрунтованої підозри та недоведеність відповідних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КУпАП, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що ОСОБА_4 на час розгляджу клопотання, обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.4 ст.296 та ч.1 ст.345 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.
Водночас в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, проходить військову службу на посаді старшого офіцера фельдзв`язку з особливих доручень, одружений, має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_15 , 2013 року народження та ОСОБА_16 , 2019 року народження, батьків пенсіонерів.
Однак усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, здійснювати вплив, свідків, понятих, експертів по вказаному кримінальному провадженню, що може привести до перешкоджання встановлення істини по справі, а тому наявні ризики для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

На момент розгляду клопотання, органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбаченихч.4 ст. 296, ч.1 ст.345 КК України, найтяжче з якихзгідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від 3 до 7 років.
При цьому метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у слідчого судді є переконання про необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України:

1.п.1 ч.1 ст.177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем та перебуваючи на посаді старшого офіцера фельдзв`язку з особливих доручень в будь-який час може змінити місце несення служби, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного (обвинуваченого) у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 , зареєстрований та фактично проживає у Київській області, що створює додаткові умови для переховування підозрюваного, крім цього вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду. Вказані обставини створюють передумови можливість уникнути підозрюваного від кримінальної відповідальності переховуватися від органу досудового розслідування або суду. В той же час вищевказані злочини останній вчинив у стані алкогольного сп`яніння із застосуванням вогнепальної зброї, а метою застосуванням зброї саме і був мотив уникнення від відповідальності за вчинений злочин.
2.п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

3.п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (обвинувачується), що підтверджується тим, що враховуючи характер скоєного злочину, дані про особу ОСОБА_4 , він перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби за контрактом, може вчинити інший військовий злочин, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення вищевказаного кримінального правопорушення. Також ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п.2 ст.179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що підозрюваний (обвинувачений) зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не є достатнє для забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді застави, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, пов`язана з тим, що він підозрюється (обвинувачується) у вчиненні злочину проти авторитету органів державної влади та правоохоронних органів, який пов`язаний з погрозою вбивства та вказаний запобіжний захід не забезпечить попередження наявних ризиків.
Неможливість застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, ОСОБА_4 являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за місцем дислокації ГУ ІНФОРМАЦІЯ_2 , що фактично унеможливить поручителем з числа цивільних осіб забезпечити належне виконання покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України. Водночас, поручителі з числа керівництва ГУ УФЗ Держспецзв`язку або інших військових формувань не зверталися із письмовим зобов`язанням щодо поручительства та виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України.
Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично мешкає: АДРЕСА_2 , тобто в іншій області по відношенню до місця територіальної юрисдикції в межах якої здійснення досудового розслідування, а тому обрання відносно нього вказаного запобіжного заходу створить можливі передумови переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів на думку слідчого судді не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_4 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, понятих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного (обвинуваченого) у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним (обвинуваченим) кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного (обвинуваченого) винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється (обвинувачується), його вік, посаду, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочинів, за тяжчий з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Крім цього, слідчий суддя звертає увагу, що тяжкість вчинення вказаного злочину викликає саме ту реакцію суспільства і наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення ОСОБА_4 , як виключну міру запобіжного заходу, застосування до останнього менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам те не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного (обвинуваченого) і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
ОСОБА_4 перебуваючи на волі або при обранні судом стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі не буде позбавлений можливості чинити тиск на свідків, понятих, які вже надали органу досудового розслідування викриваючи показання та брали участь у проведенні слідчих дій, з метою змусити їх відмовитись від цих показань в суді. Запобігання настання вказаним ризикам без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є неможливим.
У разі обрання судом стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, є ризики, що останній зможе реалізувати дії, зазначені у п.п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, це може призвести до втрати доказів для доведення вини ОСОБА_4 в суді, що призведе до уникнення особою кримінальної відповідальності за скоєння тяжкого злочину.
В свою чергу, це може створити в очах військовослужбовців уяву безкарність та свавілля, а в очах суспільства уяву неспроможність правоохоронних органів захистити пересічних громадян.
Також слідчий суддя при обранні міри запобіжного заходу враховує характер скоєного діяння, яке набуло значного резонансу у державі, оскільки воно було вчинене військовослужбовцем, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, в розпорядженні якого перебували секретні військові документи з грифом обмеженого доступу, при цих подіях була застосована табельна вогнепальна зброя та здійснено не менше 5-ти пострілів в громадському місці з хуліганських мотивів, що могло призвести до травмування або загибелі інших сторонніх та випадкових осіб, які в цей час перебували у вагоні поїзду, на подальші зауваження очевидців з цього приводу підозрюваний не реагував, а навпаки погрожував фізичною розправою. В подальшому при намаганні його затримати співробітниками поліції, ОСОБА_4 не припинив свої протиправні дії, а навпаки зачинився в купе вагону і продовжив їх, а саме почав погрожувати застосувати вогнепальну зброю стосовно вже працівників поліції, які прибули на виклик та погрожував їх вбивством, як що вони підуть на «штурм» купе вагону, в якому він зачинився. Вищезазначені дії ОСОБА_4 продовжувалися близько 3-х годин, а саме до тих пір поки на місце події не прибув спецзагін особливого призначення МВС «Корд», яким тільки і вдалося затримати останнього.
Як наслідок таких дій ОСОБА_4 рух пасажирського потягу, сполученням «Контантинівка-Київ» було вимушено зупинено на декілька годин(близько 6 годин), що призвело до порушення нормальної роботи підприємства, що забезпечує пасажирські перевезення «Укрзалізниці» та всі пасажири, які прямували цим потягом не змогли вчасно дістатися до свого місця призначення, запізнилися на інші потяги та літаки.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Враховуючи викладене, в ході досудового розслідування встановлено, наявність вищевказаних ризиків, таким чином, з метою забезпечення належного проведення усіх необхідних процесуальних дій для забезпечення повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, наявна обґрунтована необхідність щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 саме у вигляді тримання під вартою.

Так, в разі застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання, домашній арешт сторона обвинувачення не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти здійснення останнім впливу на свідків, понятих з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки в судові засідання та до органу досудового розслідування по справі за надуманими приводами, в тому числі і тимчасової непрацездатності. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування.

Таким чином, встановлена наявність ризиків, які дають достатні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, а також підстави вважати що вказаним у клопотанні ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків,

Також у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Як зазначено в статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, а щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з моменту фактичного затримання підозрюваного в порядку ст.208 КПК України, тобто з 05-14год. 06.04.2021 року.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування.

Таким чино, виходячи з того, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину, з застосуванням табельної вогнепальної зброї та з погрозою вбивства щодо працівника правоохоронного органу, то слідчий суддя приходить до висновку, не визначати розмір застави в даному випадку.

Поряд з цим слідчий у клопотанні просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 06.06.2021 року, однак згідно правилами підрахунку тримання осіб під вартою, строк 60 днів тримання під вартою спливає 04.06.2021 року, а не 06.06.2021 року, в зв`язку з чим в цій частині дане клопотання підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, підстав для задоволення клопотання захисту про застосування до підозрюваного міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Клопотання начальника СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 05 год. 14 хв. 06 квітня 2021 року до 05год. 14хв. 04 червня 2021 року, без визначення розміру застави.
Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя
Красноградського районного суду ОСОБА_1