Справа №:755/6819/18
Провадження №: 1-кп/755/628/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" серпня 2021 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю захисника: ОСОБА_6 ,
за участю обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
провівши судове засідання у кримінальному провадженні №0001093 від 12.04.2014 року за обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми Сумської області, громадянина України, працюючого директором ТОВ «Стиль-Блюз», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадження Дніпровського районного суду м.Києва з прокуратури міста Києва надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001093 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України.
Згідно з даними обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, обіймаючи посаду директора ТОВ «Стиль-Блюз» (ЄРДПОУ: 32210186), що розташоване за адресою: м.Київ, вулиця Сім`ї Сосніних, 9, кім.29, будучи, згідно Протоколу зборів учасників ТОВ «Стиль-Блюз» №3 від 27.04.2009 року та Наказу по особовому складу №1 від 29.04.2009 року, а також відповідно до Статуту товариства, наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, будучи достовірно обізнаним та усвідомлюючи, що майнові права на 8 квартир загальною площею 986,5 кв.м. у будинку АДРЕСА_2 секції 3 та будинку №35 по бульвару Кольцова, 14 у м.Києві належать Головному управлінню житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, яке перейменовано у Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), з метою отримання неправомірної вигоди для третіх осіб, всупереч інтересам товариства та з метою приховування вчинення кримінального правопорушення, здійснив коригування проектно-кошторисної документації забудови, внаслідок чого, було змінено нумерацію та площі квартир. Надалі, шляхом відчуження та привласнення, умисно позбавив майнових прав на об`єкти нерухомості Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, яке перейменовано у Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), чим завдав державним інтересам матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з письмовим клопотанням про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, посилаючись на те, що ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується в умисному з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, використанні всупереч інтересам юридичної особи приватного права, незалежно від організаційно правової форми, службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, яке, відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України, віднесене до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, що може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого. Разом з тим, в обгрунтування клопотання захисник посилається на те, що у даному кримінальному провадженні відсутня заява потерпілого (потерпілих) про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що процесуальний статус потерпілого не має жодна особа у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить суд закрити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.
Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого про закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що вказане клопотання подане несвоєчасно, на стадії, яка не передбачає можливість закриття кримінального провадження з вказаних адвокатом підстав. Поряд з цим, прокурор в своїх запереченнях також зазначила, що відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, досудове розслідування у ньому було розпочато з внесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.191 КК України. В подальшому ж, матеріали даного кримінального провадження були об`єднані з матеріалами кримінального провадження, розпочатого на підставі заяв, в тому числі фізичних осіб за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. В подальшому, постановою від 22.03.2018 року органом досудового розслідування було здійснено перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч.4 ст.191 КК України на ч.2 ст.364-1 КК України, а тому, просила відмовити в задоволенні вищезазначеного клопотання адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.

Вислухавши сторін кримінального провадження, клопотання адвоката ОСОБА_6 , думку обвинуваченого ОСОБА_7 , вислухавши з приводу заявленого клопотання думку прокурора, яка заперечила, щодо задоволення клопотання адвоката, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ст.1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України , яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з положеннями ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Разом з тим, частиною 1 статті 412 КПК України визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Судове провадження є однією зі стадій кримінального провадження, яке відбувається після закінчення досудового розслідування. Для постановлення судом законного, обґрунтованого і справедливого процесуального рішення судовому розгляду має передувати вирішення питання про початок досудового розслідування; здійснення швидкого, повного і неупередженого досудового розслідування, під час якого починає формуватися основний обсяг доказів, який буде досліджуватися в судовому засіданні, здійснення письмового повідомлення особі про підозру, що означає початок стадії притягнення особи до кримінальної відповідальності; вирішення прокурором на основі цього розслідування, в якій формі закінчити досудове розслідування.

Однією з основних засад кримінального провадження є закріплений у п.14 ч.1 ст.7 та ст.21 КПК України доступ до правосуддя, що передбачає право на справедливий судовий розгляд і доступ до правосуддя кожному, зокрема і потерпілому, у кримінальному провадженні незалежно від форми обвинувачення.

При цьому, для справедливого судового розгляду і прийняття справедливого судового рішення важлива активна процесуальна діяльність потерпілого як учасника кримінального провадження, якого буде стосуватися цей судовий розгляд, не лише в судовому провадженні, але й під час досудового розслідування. Тому, забезпечення доступу до правосуддя передбачає необхідність обґрунтованого і своєчасного залучення потерпілого до провадження, роз`яснення йому процесуальних прав і забезпечення можливості їх реалізації шляхом активної участі у з`ясуванні обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і мають значення для ухвалення справедливого процесуального рішення.

Отже, забезпечення доступу до правосуддя має здійснюватися на всіх стадіях кримінального провадження. На кожній стадії мають бути роз`яснені права кожному учаснику провадження і надано можливість для їх реалізації. Слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, слідчий суддя, суд, виходячи із завдань кримінального провадження, встановлених у ст.2 КПК України, повинні забезпечити швидке, повне і неупереджене досудове розслідування і судовий розгляд.

Згідно положень ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду постановою від 20.02.2018 року у справі №142/1291/16-к зауважив, що приватне обвинувачення це регламентований законом особливий вид кримінально-процесуальної діяльності приватного обвинувача (потерпілого), що включає звернення до компетентних органів із твердженням щодо винуватості певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, збирання доказів винуватості цієї особи, подальше підтримання ним обвинувачення в суді та право відмовитись від пред`явленого обвинувачення.

Поряд з цим, статтею 284 КПК України визначено підстави закриття кримінального провадження, зокрема, відповідно до пункту 7 ч.1 цієї статті, кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Якщо ж обставини передбачені п.7 ч.1 ст.284 КПК України виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальне провадження щодо вказаного кримінального правопорушення здійснюється у формі приватного обвинувачення.

Як і в кримінальному провадженні з державною формою обвинувачення, у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення потерпілий має процесуальні права та обов`язки, передбачені статтями 56, 57 КПК України, і може користуватись допомогою представника і законного представника (статті 58, 59 КПК України).

Разом з тим, кримінальне провадження з приватною формою обвинувачення є винятком із засади публічності і визначається засадою диспозитивності, яка відповідно до ст.26 КПК України означає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Так, на відміну від державного обвинувачення, частиною 4 ст.26 і ст.477 КПК України визначено, що єдиною законною підставою для початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого, проти прав, свобод та законних інтересів якого вчинено кримінальне правопорушення. Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.26 та ч.4 ст.22 КПК України, важливою відмінністю участі потерпілого у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення є те, що йому тут належить ще й право підтримувати обвинувачення або відмовитися від обвинувачення, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

При цьому, Верховний Суд колегією Другої судової палати Касаційного кримінального суду постановою від 20 грудня 2018 року у справі № 761/6142/15-к зазначив, що якщо під час досудового розслідування у кримінальному провадженні у формі державного обвинувачення виникли підстави для складання повідомлення про підозру або про зміну раніше повідомленої підозри з перекваліфікацією діяння підозрюваного на злочин, за яким кримінальне провадження згідно зі ст. 477 КПК України може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, то прокурор або слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний з`ясувати з цього приводу думку потерпілого і має право скласти відповідно повідомлення про підозру або нове повідомлення про змінену підозру лише за наявності письмової заяви потерпілого про вчинення щодо нього злочину приватного обвинувачення.

Поряд з цим, вимогами ст.279 КПК України зобов`язано слідчого, прокурора виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу, в тому числі невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань дату та час повідомлення про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. А у разі відсутності зазначеної згоди потерпілого прокурор повинен винести постанову про закриття кримінального провадження за п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Однак, орган досудового розслідування ці вимоги кримінального процесуального закону не виконав, які фактично є обов`язком слідчого, прокурора.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час здійснення нагляду за додержанням і застосуванням законів, 12.09.2014 року Святошинським РУ ГУ МВС України в місті Києві було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про виявлене кримінальне правопорушення за ч.4 ст.191 КК України за №0001093. При цьому, потерпілі та заявники відсутні. (т.2 а.с.228).

Разом з тим, про виявлені правопорушення за матеріалами правоохоронних та контролюючих органів 30.09.2015 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за ч.4 ст.190 КК України за №0009729. При цьому, потерпілі та заявники відсутні (т.2 а.с.229-230).

Крім того, постановою прокурора прокуратури Святошинського району м.Києва ОСОБА_8 від 07.11.2015 року було об`єднано матеріали кримінального провадження за №0009729 від 30.09.2015 року за ч.4 ст.190 КК України відносно службових осіб ТОВ «Стиль-Блюз» в одне провадження з кримінальним провадженням №0001093 (т. а.с.242-243).

Надалі, постановою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 від 11.12.2015 року було доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001093 за ознаками кримінальних правопорушень за ч.4 ст.190 та ч.4 ст.191 КК України відносно службових осіб ТОВ «Стиль-Блюз» - слідчим слідчого управління ГУ Національної поліції у місті Києві (т.2 а.с.244).

В подальшому, постановою прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва ОСОБА_3 від 04.07.2017 року було об`єднано матеріали кримінального провадження за №0001093 відносно службових осіб ТОВ «Стиль-Блюз» з матеріалами кримінального провадження №0000825 від 30.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. (т.2 а.с.245-246).

Крім того, постановою старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_10 від 22.03.2018 року, було перекваліфіковано злочинні дії з ч.4 ст.191 КК України на ч.2 ст.364-1 КК України кримінальному провадженні №0001093 (т. а.с.247-248).

Після цього, постановою прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва ОСОБА_3 від 04.04.2018 року, було виділено із кримінального провадження за №0001093 в окреме кримінальне провадження за №0000325 матеріали досудового розслідування за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України та ч.2 ст.382 КК України (т.2 а.с.249-250).

Надалі, постановою старшого слідчого СУ ГУ НП у місті Києві ОСОБА_10 від 18.04.2018 року ОСОБА_7 було повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0001093 від 12.09.2014 року за ч.2 ст.364-1 КК України (т.2 а.с.250а).

Крім того, постановою слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_11 15.04.2019 року було закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000325 від 12.09.2017 року за ч.4 ст.190 КК України та ч.2 ст.382 КК, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (т.2 а.с.250б-250в).

Наведене свідчить, про те, що кримінальне провадження, яке було внесене до ЄРДР за заявою за №0000825 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України закрито вищезазначеною постановою слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_11 від 15.04.2019 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Поряд з цим, слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року у справі №288/1158/16-к, зазначає, що якщо потерпілий не подавав заяви про злочин і до початку чи під час досудового розслідування і/або судового провадження не порушував питання про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності або ж прямо і беззастережно відмовився від обвинувачення (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством), то така позиція тягне припинення кримінального провадження шляхом його закриття на підставі пункту сьомого частини першої та частини сьомої статті 284 КПК після перекваліфікації діяння на злочин приватного обвинувачення.

При цьому, Велика Палата Суду у вищезазначеній постанові звертає увагу на те, що зазначеними орієнтирами варто керуватися як суду першої інстанції, так і апеляційному та касаційному судам з урахуванням установлених законом меж їх повноважень і особливостей процесу на кожній із відповідних стадій.

Водночас, під час судового розгляду суд, дотримуючись вимог статті 22 КПК, зобов`язаний забезпечити потерпілому, як і іншим учасникам провадження, необхідні умови для реалізації його процесуальних прав, у тому числі вираження правової позиції, яка може мати вирішальне значення для справи. У подальшому, під час прийняття рішення у нарадчій кімнаті, суд повинен виходити з відповідної позиції, висловленої на попередніх стадіях процесу і відображеної в наявних у матеріалах справи документах.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий у даному кримінальному провадженні відсутній, при цьому, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, яке відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України, здійснюється у формі приватного обвинувачення, що передбачає участь потерпілого у даному кримінальному провадженні. З огляду на зміст частини першої статті 477 КПК, яка у системному зв`язку із частиною четвертою статті 26 і пунктом сьомим частини першої статті 284 зазначеного Кодексу, зводиться до того, що обов`язковою умовою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого, як волевиявлення про притягнення винного до кримінальної відповідальності взагалі, а не за конкретною нормою КК. Інтерес особи, яка зазнала шкоди, у застосуванні процедури кримінального судочинства стосується не юридичної кваліфікації протиправних дій, а самого факту вчинення цих дій щодо неї. Подана до правоохоронних органів та/або суду заява потерпілого є вираженням його ставлення до події злочину, особи, що його вчинила, й обраного способу реагування. Відповідне волевиявлення є свідченням того, що особа, котрій завдано шкоди, звертається до держави з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів шляхом кримінального переслідування винного, не вважаючи належними й достатніми інші способи досягнення цієї мети. Право потерпілого на таке звернення кореспондує конституційний обов`язок держави в особі компетентних органів захистити порушені права і свободи постраждалої людини в установленій законом формі, зокрема з дотриманням визначеної КПК процедури встановити дійсні обставини справи і в разі підтвердження факту злочинного діяння надати йому юридичну оцінку відповідно до норм КК.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі №288/1158/16-к, також звертає увагу на тому, що з метою формування всебічних та якісних правозастосовчих орієнтирів і забезпечення єдності судової практики, у зв`язку з тим, що КПК не встановлює спеціальних норм, які б регламентували дії суду у зв`язку зі зміною форми обвинувачення внаслідок перекваліфікації дій, інкримінованих особі, під час вирішення вказаних питань необхідно керуватися загальними положеннями КПК з урахуванням презумпції невинуватості, балансу публічних та приватних інтересів, змагальності, диспозитивності процесу і загальної справедливості судового розгляду.

А тому, посилання прокурора про неможливість розгляду клопотання адвоката про закриття кримінального провадження на даній стадії є необгрунтованими, оскільки виходячи з наведеного, з урахуванням того, що обставини, які можуть бути підставою для закриття кримінального провадження з підстав передбачених п.7 ч.2 ст.284 КПК України стали відомі лише після оголошення обвинувального акту, в якому відсутні відомості про потерпілих в даному кримінальному провадженні, суд вважає що клопотання адвоката може бути розглянуте на даній стадії.

Аналізуючи наведене, виходячи з матеріалів справи, враховуючи, що орган досудового розслідування розпочав кримінальні провадження за ч.4 ст.191 КК України та ч.4 ст.190 КК України, у яких потерпілі були відсутні, з урахуванням закриття вищезазначеного виділеного кримінального провадження за ч.2 ст.382 КК України та ч.4 ст.190 КК України за відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення, а також, враховуючи перекваліфікацію у даному кримінальному провадженні злочинних дій з ч.4 ст.191 КК України на ч.2 ст.364-1 КК України, за якою ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення, у формі приватного обвинувачення без відповідної заяви та згоди потерпілого, суд приходить до висновку про наявність істотного порушення норм кримінального процесуального законодавства.

При цьому, з урахуванням відсутності заяви потерпілої особи щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, у цьому конкретному випадку та враховуючи положення кримінального процесуального законодавства та позицій Верховного Суду, уподібнюється відмові потерпілої особи від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, всі процесуальні дії в ході досудового розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину проведені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому отримані органом досудового розслідування докази не можуть бути прийняті судом. У зв`язку з наведеним, суд вбачає підстави для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_6 захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з тим, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення було розпочате не на підставі заяви потерпілого.

Що стосується заявленого прокурором до ОСОБА_7 позову про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, то у відповідності до положень ст.7, ст.9, ст.129 КПК України, суд вважає за необхідне залишити вказаний цивільний позов без розгляду.

Поряд з цим, суд враховує положення ч.4 ст.174 КПК України, якими передбачено, що, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 10.10.2015 року в рамках кримінального провадження №0001093 на об`єкти нерухомості, а саме на: квартиру АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 ; квартиру АДРЕСА_5 ; квартиру АДРЕСА_6 ; квартиру АДРЕСА_7 ; квартиру АДРЕСА_8 ; квартиру АДРЕСА_9 ; квартиру АДРЕСА_10 .

Керуючись вимогами ст.ст.1-29, 55-57, 129, 174, 284, 350, 369-372, 376, 412, 477 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2014 року за №0001093 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми Сумської області, громадянина України, працюючого директором ТОВ «Стиль-Блюз», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із тим, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення було розпочате не на підставі заяви потерпілого.
Цивільний позов прокурора процесуального керівника у кримінальному провадженні ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.

Арешт накладений, як захід забезпечення кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_12 від 10.10.2015 року на об`єкти нерухомості, а саме на: квартиру АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 ; квартиру АДРЕСА_5 ; квартиру АДРЕСА_6 ; квартиру АДРЕСА_7 ; квартиру АДРЕСА_8 ; квартиру АДРЕСА_9 ; квартиру АДРЕСА_10 скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Повний текст ухвали буде проголошено 13 серпня 2021 року о 14 годині 00 хвилин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: