Справа № 473/834/21
Номер провадження 1-в/473/84/2021
УХВАЛА
Іменем України

"18" березня 2021 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Вознесенська подання захисника ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі засудженому

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Липецьке, Подільського району, Одеської області, громадянина України, до відбування покарання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений вироком Щербінського районного суду м.Москви РФ від 13.09.2016 року за ч.3 ст.30, п.п.«а, г» ч.4 ст.228.1, ч.1 ст.30 ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації до покарання у вигляді позбавлення волі строком 10 років 6 місяців, ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.07.2020 року вирок Щербінського районного суду м.Москви РФ від 13.09.2016 року відносно ОСОБА_5 приведено у відповідність із законодавством України та вважати його засудженим за ч.3 ст.307 КК України до покарання у вигляді 10 років 6 місяців позбавлення волі

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшло подання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про зарахування попереднього ув`язнення в строк покарання у вигляді позбавлення волі її підзахисному засудженому ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ВК №72, а саме період з 25.03.2015 року по 13.09.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

16 березня 2021 року до суду надійшло письмове клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 , яка просила провести судове засідання у режимі відеоконференції з її участю за допомогою власного комп`ютера.

Прокурор проти такого клопотання заперечував, оскільки умови, зазначені в клопотанні, - не відповідають підставам проведення відео конференції, які визначені ст.336 КПК України.

Суд вважає, за таке клопотання захисника в частині проведення відеоконференції не підлягає задоволенню, оскільки підстави та порядок проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового провадження визначені ст.336 КПК України.

Так, згідно із ч.1 ст.336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі:

1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин;

2) необхідності забезпечення безпеки осіб;

3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого;

4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження;

5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Згідно з ч.2 ст.336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

Згідно із абзацом сьомим пункту 20-5 Розділ XІ КПК України розгляд питань, віднесених до повноважень суду (крім розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) за його рішенням, прийнятим з власної ініціативи або за клопотанням сторони кримінального провадження, може бути проведено у режимі відеоконференції, про що повідомляються сторони кримінального провадження у порядку, визначеному статтею 135 цього Кодексу. Проведення судового засідання у режимі відеоконференції, у тому числі під час судового провадження, здійснюється на умовах, визначених абзацом сьомим цього пункту, з дотриманням правил, передбачених частинами третьою - дев`ятою статті 336 цього Кодексу.

З огляду на положення ч.1, ч.2 ст.336 КПК України, пункту 20-5 Розділу XІ КПК України - проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом, а не обов`язком суду. Крім того, захисником не доведено неможливість прибуття до суду, оскільки транспортне сполучення в період діючого карантину - не припинено.

Також суд звертає увагу, що Наказ Державної судової адміністрації України від 08 квітня 2020 року № 169 «Про затвердження Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду» - не поширюється на кримінальний процес.

У даній справі участь адвоката не визнано ні КПК України, ні судом - обов`язковою. Адвокат була повідомлена належним чином, а тому розгляд її подання відбувся за її відсутності на підставі положень ч.5 ст.539 КПК України.

Також суд враховує, що для розгляду справ цієї категорії визначено досить короткі строку розгляду, а саме відповідно до ч.3 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 .

Суд, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, вважає, що воно підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджено вироком Щербінського районного суду м.Москви РФ від 13.09.2016 року за ч.3 ст.30, п.п.«а, г» ч.4 ст.228.1, ч.1 ст.30 ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації до покарання у вигляді позбавлення волі строком 10 років 6 місяців.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.07.2020 року вирок Щербінського районного суду м.Москви РФ від 13.09.2016 року відносно ОСОБА_5 приведено у відповідність із законодавством України та вважати його засудженим за ч.3 ст.307 КК України до покарання у вигляді 10 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.01.2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.07.2020 року залишено - без змін. Крім того, в ухвалі зазначено, що на думку суду апеляційної інстанції питання щодо зарахування засудженому ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення має вирішуватися в порядку ст.ст.537, 539 КПК України судом першої інстанції в межах територіальної юрисдикції установи виконання покарання під час реального виконання вироку стосовно ОСОБА_5 .

Вирішуючи подання захисника засудженого суд враховує, що 24.12.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIIІ. Зазначеним Законом в новій редакції було викладено ч.5 ст.72 КК України, яка дозволяла у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводити зарахування попереднього ув`язнення в строк покарання у вигляді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно із ст.1 Закону України від 30.06.1993 року №3352-XII «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до вироку Щербінського районного суду м.Москви РФ від 13.09.2016 року засуджений ОСОБА_5 скоїв злочин до 20 червня 2017 року, тобто до набрання чинності Законом №2046-VIII, тому під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII.

У даній справі суд враховує висновок, зроблений Верховним Судом у Постанові від 29 серпня 2018 року справа №663/537/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76207318), згідно із яким:

«105. … якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі».

Керуючись ч.5 ст.72 КК України, п.13 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

подання захисника ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Зарахувати засудженому ОСОБА_5 в строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому вироком Щербінського районного суду м.Москви РФ від 13.09.2016 року та приведеного у відповідність із законодавством України ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.07.2020 року - строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 25.03.2015 року по 13.09.2016 року на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIIІ.

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1