Справа № 275/1039/20
В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, освіта середня, працюючого продавцем в ФОП ОСОБА_6 , одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України вважається раніше не судимим, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:

У невстановлений день та час травня місяця 2020 року, перебуваючи за адресою свого проживання, по АДРЕСА_1 , та займаючись господарськими справами, ОСОБА_4 побачив на своїй земельній ділянці, самосійні рослини коноплі. В цей час у нього виник злочинний умисел направлений на незаконне вирощування наркотиковмісних рослин коноплі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 протягом травня місяця 2020 року до 17 липня 2020 року, у невстановлений слідством час, шляхом пересаджування, проривання, пасинкування /видалення бокових пагонів гілок та листків/, незаконно доглядав за рослинами коноплі, в кількості 129 коренерослин, тим самим вирощував їх з метою отримання кращого врожаю та подальшого незаконного придбання.
17.07.2020 року о 09 годині 30 хвилин працівниками поліції було виявлено та вилучено дані 129 рослин, які мають самостійний корінь та які згідно висновку експерта № 9/2-768 від 21.07.2020 року являються рослинами роду Коноплі /Cannabis/, містять основний психоактивний компонент коноплі тетрагідроканабінол.
Таким чином, ОСОБА_4 незаконно посіяв та вирощував рослини роду Коноплі /Cannabis/, у кількості п`ятдесят і більше рослин за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 .
Крім цього, 13 та 14 липня 2020 року, близько 13 години, у ОСОБА_4 під час незаконного вирощування рослини роду Коноплі /Cannabis/, за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на придбання наркотичного засобу гілок з листям та суцвіттям коноплі для власних потреб.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичного засобу для власних потреб, без мети збуту, ОСОБА_4 , зірвав гілки з листям та суцвіттям рослини коноплі, тим самим незаконно придбав невстановлену кількість частини рослини коноплі без мети збуту. Після цього, незаконно придбану невстановлену кількість частин рослини коноплі, ОСОБА_4 незаконно, без мети збуту, переніс до господарського приміщення за адресою свого проживання, де залишив їх для власних потреб. Таким чином, ОСОБА_4 , незаконно, без мети збуту, придбав та зберігав за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , невстановлену кількість частин рослини коноплі.
17.07.2020 року о 09 годині 30 хвилин працівниками Брусилівського ВП було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 9/2-769 від 24.07.2020 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною вагою 518,586 грам (у висушеному стані).
Своїми умисними діями, які виразилися в незаконному посіві та вирощуванні конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 310 КК України.
Своїми умисними діями, які виразилися в незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів у великих розмірах, без мети збуту, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України.
23.02.2021 між прокурором Попільнянського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000009, з одного боку, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, обвинувачений зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено вид і розмір покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення за ч.2 ст.309 КК України у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 2 ст. 310 КК України за наявності пом`якшуючих обставин покарання та істотно знищуючих ступінь тяжкості вчиненого злочину: - щире каяття (критична оцінка обвинуваченим своєї поведінки, визнання своєї провини, висловлення жалю з приводу вчиненого, готовність підлягати кримінальній відповідальності); - вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин (наявність в обвинуваченого невиліковної хвороби, а саме: В18.2- хронічний вірусний гепатит С, тяжка хвороба дружини ОСОБА_7 інвалід 2 групи загального захворювання, відсутність можливості працевлаштування, що потягло за собою тяжкий матеріальний стан); - наявність на утриманні малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням особи винного на призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України та перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті відповідно до ст. 69 КК України штраф - у вигляді двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Узгоджено остаточне призначення покарання за сукупністю злочинів згідно до ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 2100 (двох тисяч ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 35 700 гривень. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Вказана угода про визнання винуватості надана суду в судовому засіданні та невідкладно розглянута на підставі ч. 3 ст. 474 КПК України.

У судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою вину та підтверджує обставини вчинення злочинів, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаюється у скоєному. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованих кримінальних правопорушень, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявляти клопотання, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, за участі захисника без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив суд затвердити угоду, призначивши узгоджене покарання та врахувати, що він повністю визнав свою вину в інкримінованих йому злочинів, працевлаштувався на роботу та має змогу сплатити штраф в узгодженому в угоді розмірі.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджений в угоді вид і розмір покарання. Одночасно просив вирішити питання про речові докази та процесуальні витрати у провадженні.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засідання просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно ст. 468 КПК, у кримінальному провадженні може бути укладено, зокрема, угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно ч. 4 ст. 469 КПК, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 згідно вимог статті 12 КК України, є кримінальними правопорушеннями, яким шкода фізичним особам не завдана, потерпілі у провадженні відсутні. При цьому правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, а правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 310 КК України до категорії тяжких злочинів.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст. 472 КПК України відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч. 7 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст. 65, 69 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання, характеризується позитивно, щиро розкаявся, критично оцінює свої дії, визнає свою провину, хворіє на невиліковну хворобу - хронічний вірусний гепатит С, має дружину інваліда, в зв`язку з чим мав обмежену можливість працевлаштування, що потягло за собою тяжкий матеріальний стан, має на утриманні малолітню дитину, на даний час працевлаштувався, тобто має можливість виконати покарання у виді штрафу.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України та умов угоди, є щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України та умов угоди - не встановлено.

Відповідно до роз`яснень п. 8 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Щодо особи, винної у вчиненні декількох злочинів, суд може призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене законом, окремо за кожний злочин або тільки за один із них і остаточно визначити покарання за правилами ст. 70 КК. Застосування положень ст. 69 КК щодо покарання (як основного, так і додаткового), призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Суд вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого, встановлених декількох пом`якшувальних обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та відсутності обставин, що обтяжують покарання, є обґрунтовані підстави для застосування положень ч. 1 ст.69 КК України для призначення ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, встановленою санкцією ч. 2 ст. 310 КК України у виді штрафу у розмірі в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп., та за ч.2 ст.309 КК України - у вигляді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп., та визначеного шляхом часткового складання покарань остаточного покарання у виді штрафу в розмірі 2 100 (дві тисячі сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 35 700 (тридцять п`ять тисяч сімсот), що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятого на себе зобов`язання - не вбачається.

Оскільки вказані умови угоди про визнання винуватості повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін, або інших осіб, відсутня неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, а також не встановлено відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри і розміру остаточного покарання у виді штрафу.

При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_4 , буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Долю процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст. ст. 118 - 124 КПК України, в зв`язку з чим з ОСОБА_4 необхідно стягнути в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи матеріалів, речовини та виробів, висновок від 21.07.2020 № 9/2-768 та висновок від 24.07.2020 № 9/2-769, в сумі 2288,30 грн., що підтверджується відповідною довідкою Житомирського НДЕКЦ.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався, арешт на майно не накладено, цивільний позов не заявлено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 468, 469, 474 ч. 7, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.03.2021, укладену між прокурором Попільнянського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000009.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України та ч. 2 ст. 310 КК України і призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 310 КК України , з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 2 100 (дві тисячі сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 35 700 (тридцять п`ять тисяч сімсот) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 2 288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 30 копійок.

Речові докази, які передані на зберігання до Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області, а саме: 129 рослин коноплі зеленого кольору - знищити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили не обирати.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1