У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000469 від 21.10.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
23.04.2021 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000469 від 21.10.2020 року, за яким він просить суд:
1.Обрати відносно підозрюваного громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючому у АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
2.У разі визначення застави, визначити заставу у сумі не менше 681 000 гривень, а також покласти обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 191 КПК України, а саме:
-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
-без дозволу слідчого, прокурора, суду не відлучатися за межі місця проживання;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
-носити електронний засіб контролю.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в рамках даного кримінального провадження досліджується вчинення групою посадових осіб ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області, а саме начальником ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області ОСОБА_8 , начальником юридичного управління ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області - ОСОБА_5 , начальником відділу розпорядження землями с/г призначення управління землеустрою ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області - ОСОБА_9 , та інженером землевпорядником - ОСОБА_10 , зловживання службовим становищем, шляхом протиправного виділення з державної у приватну власність на користь зацікавлених осіб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення, площа яких значно перевищує, передбачені ст. 121 Земельного кодексу України, норми безоплатної передачі землі, які були встановлені, описані та право власності на них було зареєстроване за державою, на підставі проведеної інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів, щодо яких у відповідності до Розпорядження Кабінету міністрів України №60-р від 31.01.2018 існував обов`язок передачі у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад.

Змова також стосувалась протиправного виділення з державної у приватну власність земельних ділянок суцільно вкритих лісовими угіддями, під виглядом земельних ділянок сільськогосподарського призначення, шляхом внесення неправдивих відомостей у Державний земельний кадастр.

Злочинний задум учасників змови, які були обізнаними про передбачені ст. 121 Земельного кодексу України норми безоплатної передачі землі для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2 гектарів на особу, та про неможливість придбання земель державної власності на підставі заборони, передбаченої пунктом 15 перехідних положень Земельного кодексу України, полягав у забезпеченні передачі значного земельного масиву державної форми власності у приватну власність однієї особи, шляхом поділу площі масиву на ділянки площею 2 гектари, подальшої передачі у власність виділених ділянок на користь фіктивних заявників, тобто осіб, які не мали дійсного наміру отримувати у власність земель сільськогосподарського призначення для ведення сільського господарства і за незначну фінансову винагороду взяли на себе зобов`язання здійснити в подальшому перереєстрацію права власності на отриману земельну ділянку, на користь визначеної учасниками злочинної змови особи.

Так, у відповідності до матеріалів кримінального провадження, на початку 2020 року, учасники злочинної змови довідались про завершення проведення на території Киблярівської сільської ради Ужгородського району інвентаризації земель, маючи необхідний доступ до відомостей про вказану інвентаризацію земель, вирішили поділити та передати у приватну власність громадянину України ОСОБА_11 встановлену в ході інвентаризації земельну ділянку за кадастровим номером :10:011:0004.

Після залучення необхідної кількості фіктивних заявників, в кількості 26 осіб, в період не пізніше 12.04.2020 ОСОБА_10 сформовано схему поділу земельної ділянки за кадастровим номером :10:011:0004 на ділянки по 2 гектари для кожного з фіктивних заявників, а також виготовлено на імена залучених фіктивних заявників викопіювання кожної окремої виділеної із зазначеного масиву ділянки та підготовлено проект договору між ФОП ОСОБА_10 і 26 особами, щодо надання інженерно-геодезичних послуг. Надалі ОСОБА_5 та ОСОБА_9 здійснили підшукання та залучення необхідної кількості фіктивних заявників, з числа осіб які мешкають за межами Середнянської ОТГ, до якої входить Киблярівська сільська рада, виготовили від їх імені необхідних документів, в тому числі відповідні матеріали викопіювання, для подачі разом із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність землі, за рахунок поділу земельної ділянки за кадастровим номером :10:011:0004.

В подальшому, ОСОБА_9 підготував а ОСОБА_5 , будучи в.о. начальника ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області, у зв`язку з чим будучи наділеним повноваженням підписувати розпорядчі накази Головного управління щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, зловживаючи службовим становищем, діючи умисно всупереч вимог Розпорядження Кабінету Міністрів України №60-р від 31.01.2018, яким передбачено обов`язок передачі сформованих в результаті інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад, підписав накази №3004-СГ, №3007_СГ від 13.05.2020, №3011-СГ, №3012-СГ, від 14.05.2020, №3079-СГ, №3080-СГ, №3081-СГ, №3082-СГ, №3083-СГ, №3084-СГ, №3085-СГ, №3086-СГ, №3087-СГ від 20.05.2020, №3116-СГ, №3117-СГ, №3018-СГ, №3119-СГ, №3125-СГ від 21.05.2020, №3132-СГ, №3133-СГ, 3134-СГ, №3135-СГ, №3137-СГ, №3144-СГ від 22.05.2020, №3175-СГ, №3182-СГ від 26.05.2020 про надання дозволу на поділ земельної ділянки за кадастровим номером :10:011:0004 та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність 26 земельних ділянок за рахунок поділу вищевказаної, встановленої в ході державної інвентаризації земельної ділянки с/г призначення, площею 53,4 гектари.

Вказані рішення прийняті ОСОБА_5 всупереч передбаченого п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України обов`язку відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у приватну власність, оскільки місце розташування вказаних ділянок не відповідає вимогам нормативно правових актів, у зв`язку з наявністю діючого розпорядження Кабінету Міністрів України щодо передачі у комунальну власність земельної ділянки за кадастровим номером :10:011:0004.

На підставі вказаних документів, а також попередньо підписаного у фіктивних заявників договору №2/10-06 від 10.06.2020 щодо надання інженерно-геодезичних послуг, інженер землевпорядник ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , в період з 10.06.2020 по 28.07.2020, виготовив проект землеустрою щодо відведення у власність 26 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, куди вніс завідомо неправдиві відомості, зазначивши в порушення вимог затвердженої наказом ГУ геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті міністрів України № 56 від 09.04.98 Інструкції з топографічного знімання у масштабах», Постанови КМ України №1051 Про порядок ведення Державного земельного кадастру (а саме додатку №4), що пропри цілковите покриття земельних ділянок лісовими угіддями, вказані ділянки є землями с/г призначення «сіножатями».

В подальшому, 02 жовтня 2020 року, начальник ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області - ОСОБА_8 будучи достеменно обізнаним про неправдивість даних вказаних у проекті щодо цільового призначення вказаних земельних ділянок, окрім цього будучи достеменно обізнаним з вимогами розпорядження Кабінету міністрів України №60-р від 31 січня 2018, щодо обов`язку ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області після формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в ході інвентаризації земель, передати зазначені земельні ділянки у комунальну власність Середнянської об`єднаної територіальної громади, притримуючись наміру передачі земельної ділянки площею 53,4 гектари в приватну власність, видав наказ №4835-СГ від 02.10.2020 року, яким затвердив підготовлений ФОП ОСОБА_10 проект землеустрою про відведення у власність 26 земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Киблярівської сільської ради Ужгородського району, чим передав земельний масив площею 53,4 гектари з державної у приватну власність фіктивних заявників.

В подальшому учасники злочинної змови забезпечили реєстрацію виділених земельних ділянок на ім`я фіктивних заявників, та забезпечили передачу права власності частини з них, на ім`я однієї особи.

Відповідно до висновку експерта від 16.04.2021 року №СЕ-19-2-/3272-ДЗ за результатами судової експертизи з питань землеустрою, розроблена технічна документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в частині ділянки якій було присвоєно кадастровий номер :10:011:0004 не відповідає вимогам земельного законодавства.

Цим же висновком експерта від 16.04.2021 року №СЕ-19-2-/3272-ДЗ за результатами судової експертизи з питань землеустрою визначено що, розроблена ОСОБА_10 документація із землеустрою щодо відведення у власність 26 земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Киблярівської сільської ради Ужгородського району - не відповідає вимогам земельного законодавства, та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування.

Згідно з протоком огляду за участі спеціаліста, від 19.04.2021 року, вартість протиправно виділених у власність 26 земельних ділянок становить 780 000 грн.

В ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №21/2618 від 04.06.2020 року (дія якого зупинена на підставі відповідної заяви в день отримання 04.06.2020), має право на зайняття адвокатською діяльністю, у зв`язку з чим на нього поширюються вимоги ст.23 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Викладені обставини дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні зловживання службовим становищем, тобто умисного, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, в наслідок чого державним інтересам було завдано тяжких наслідків, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.364 КК України.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, складено 22.04.2021 року та цього ж дня вручено підозрюваному.

Вина ОСОБА_5 підтверджується посадовими обов`язками, протоколами інших слідчих дій, на явними в матеріалах провадження документами, та іншими фактичними даними зібраними в ході досудового слідства.

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , запобігання можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурори у судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив проти клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що відсутня обґрунтована підозра його підзахисному, та відсутня більшість із ризиків, на існуванні, яких наполягає прокурор, тому що ОСОБА_5 одружений, має дитину, має постійне зареєстроване місце проживання, тобто має міцні соціальні зв`язки.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, а також додатково подані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: наказі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 13.05.2020 року № 3004-сг, наказі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 17.12.2016 року № 239-к, наказі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 02.03.2020 року № 102-к, наказі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 02.03.2020 року № 70-то, Розподілом обов`язків між начальником, першим заступником та заступником начальника ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, затвердженим наказом ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 01.06.2017 року № 133, посадовою інструкцією начальника юридичного управління ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, протоколом огляду матеріалів кримінального провадження від 21.04.2021 року, протоколом огляду від 22.12.2020 року.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України, який є тяжким корупційним злочином, за який передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, при цьому відповідно до примітки до статті 45 КК України цей злочин є корупційним, тому не передбачає звільнення від призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, проте слідчий суддя також враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом із дружиною ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто має зареєстроване місце проживання та міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи, вищу юридичну освіту, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійний дохід у розмірі 7 800,00 грн.

Слідчий суддя також дійшов висновку про обґрунтованість ризику, передбаченого п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість реальної міри покарання.

Проте ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не знайшов своє підтвердження у матеріалах кримінального провадження, оскільки як зазначив сам слідчий 27.11.2020 року на підприємстві був проведений обшук, в ході якого вилучені всі необхідні докази вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 виконуючи обов`язки керівника установи був також обізнаний про підстави проведення обшуку, оскільки саме йому була вручена копія ухвали слідчого судді із дозволом на проведення обушку, тому підозрюваний мав сі можливості протягом майже шести місяців знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, проте слідчим не надано суду доказів на підтвердження таких фактів, відтак цей ризик ґрунтується виключно на припущеннях слідчого.

Слід також зазначити, що ризик незаконно впливати на заявника, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні не підтверджений прокурором будь якими доказами, оскільки відомості до ЄРДР були внесені за матеріалами правоохоронних органів, потерпілий відсутній у цьому кримінальному провадженні, висновок експерта від 16.04.2021 року № СЕ-19-2/3272-Д3 вже складений та наявний у матеріалах кримінального провадження, що підтверджується протоколом його огляду від 21.04.2021 року, слідчим не зазначено у клопотанні про допит будь - яких свідків у цьому кримінальному провадженні.

З цих же підстав не підтверджується і ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки прокурором не наведено жодних доводів, які саме дії підозрюваного можуть перешкоджати кримінальному провадженню, яке вже задокументоване, а свідки відсутні.

Слідчий суддя також ставить під сумнів ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки наявність лише фактів надання дозволів на поділ та передачу у власність, встановлених в ході інвентаризації земель державної власності сільськогосподарського призначення, без доведення причетності підозрюваного ОСОБА_5 до них, не може бути належним обґрунтуванням наявність такого ризику.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі вищезазначені обставини у їх сукупності дають суду підстави вважати, що слідчим не доведено належними та допустимими доказами недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання лише одного обґрунтованого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на цей час об`єктивно існує, тоді як більш тяжким запобіжним заходом може бути реально завдана шкода підозрюваному, відтак слід відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що для убезпечення вищезазначеного ризику достатньо буде обрати більш м`який запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , із 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. на строк до 21 червня 2021 року включно.

Слід також зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого та прокурора, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із свідками зі сторони обвинувачення та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181-186, 193-197, 309, 392, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , із 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. на строк до 21 червня 2021 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого та прокурора, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із свідками зі сторони обвинувачення та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії зазначеної ухвали до 21.06.2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1