В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.06.2021 Справа №607/15053/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000140 від 14 січня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Першотравневе Овруцького району Житомирської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, працюючого експедитором - гружчиком ТОВ «Фенікс», зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 01 квітня 2004 року Королевським районним судом м. Житомира за ч.1 ст.190 КК України до штрафу в сумі 510 грн.;

- 27 серпня 2010 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.1 ст.186, ст.353, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 17 квітня 2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190, ч.1, 4 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 19 серпня 2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190, ч.2 ст.353, ч.2 ст.70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

- 23 жовтня 2013 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст.190, ч.1 ст.353, ч.1, 4 ст.70 КК України до 2 років 5 місяців позбавлення волі;

- 23 січня 2014 року Зарічним районним судом м. Суми за ч.2 ст.190 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі; звільнений 26 червня 2014 року згідно ухвали апеляційного суду Сумської області від відбуття покарання на підставі п. 6 ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році»;

- 01 березня 2021 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст.353 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.353 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

та обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2017 року близько 18.18 год. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , підійшов до неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , представився працівником поліції, пред`явивши документ, візуально схожий на посвідчення працівника поліції, і ввівши їх в оману стосовно своїх дійсних намірів, з метою створення уявлення у законності своїх дій та приховування своїх злочинних дій, не маючи на те наданого йому права, не будучи працівником правоохоронних органів, тим самим присвоїв владні повноваження та звання службової особи, та повідомив ОСОБА_7 про необхідність надати йому свої золоті сережки для проведення слідчих (розшукових) дій. В подальшому ОСОБА_7 , будучи впевненою у доброчесних намірах ОСОБА_3 , сприймаючи його як співробітника поліції і розраховуючи на те, що він в подальшому поверне їй назад вище зазначені сережки, добровільно, самостійно зняла із своїх вух та передала останньому дві золоті сережки, 585 проби, вагою 1,5 грама кожна, вартістю 908,04 грн., які належали на праві власності ОСОБА_6 . Заволодівши сережками, які в той день носила ОСОБА_7 , що належали на праві власності ОСОБА_6 , ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись чужим майном на власний розсуд, тим самим заподіявши майнову шкоду ОСОБА_6 на суму 908,04 грн.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, тобто - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, та ч. 1 ст. 353 КК України - самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи, поєднане із вчиненням будь - яких суспільно небезпечних діянь.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.353 КК України, визнав та суду пояснив, 14 січня 2017 року він перебуваючи по АДРЕСА_3 , підійшов до неповнолітніх дітей та представившись останнім працівником поліції показав їм довільний документ схожий на посвідчення працівника поліції, повідомив ОСОБА_7 про необхідність надати йому свої сережки для проведення слідчих дій. Після того, як вона добровільно зняла з вух та передала йому вказані сережки він звідти втік, заволодівши викраденими золотими сережками. Також вказав, що ніколи не працював в правоохоронних органах та посвідчення працівника поліції у нього немає. Просить його суворо не карати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 визнав та зобов`язався його відшкодувати за вироком суду.

Незважаючи на визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст. 190, ч.1 ст.353 КК України, його винуватість у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду, а саме:
Показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що 14 січня 2017 року її донька ОСОБА_7 пішла з двоюрідним братом ОСОБА_8 кататись на санках та повернулась додому близько 18.00 год., плачучи. Коли вона зняла їй шапку, то помітила відсутність золотих сережок, які були у вигляді листочків, після чого на її запитання донька розповіла, що коли вони з братом перебували біля ЗОШ №22, до них підійшов незнайомий чоловік, який представився працівником поліції, показав посвідчення, та сказав, що якась дівчинка загубила сережки, схожі на ті, що були на ОСОБА_7 . Він сказав її доньці, щоб вона зняла та передала йому свої сережки, що він їх забере для того, щоб перевірити чи ці сережки не тієї дівчинки, яка загубила, після чого віддасть їй. Після того як вона віддала свої сережки, вони з братом повернулись додому. Надалі її батько викликав працівників поліції, після чого перебуваючи у приміщенні відділення поліції за словами дітей працівники поліції склали фоторобот вказаного чоловіка, який заволодів сережками її доньки. Також її донька повідомила, щодо особливих рис чоловіка, який заволодів сережками, зокрема про особливість розрізу його очей, те, що він був одягнутий в чорну куртку, чорну шапку, з капюшоном на голові, а також останній розмовляв з російським акцентом, частково на російській та українській мовах. Зазначила, що після вказаної події її донька була перелякана, боялася ходити в школу. Цивільний позов підтримала, зазначивши, що завдана шкода їй не відшкодована. Просить призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Показаннями малолітнього свідка ОСОБА_7 , допитаної в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_9 та психолога ОСОБА_10 , яка пояснила, що в січні 2017 року близько 18.00 год. вона із братом ОСОБА_8 були на прогулянці та коли вони перебували біля магазину, що знаходиться недалеко від місця їх проживання, до них підійшов незнайомий чоловік, який представився працівником поліції та показав якусь карточку, при цьому був без форменного одягу. Надалі він повідомив, що якась дівчинка загубила сережки та сказав їй дати йому свої золоті сережки, які було видно в неї з-під шапки, щоб він перевірив чи це не ті самі. Вона зняла сережки та віддала їх обвинуваченому на перше його прохання, оскільки злякалась, так як обвинувачений казав, що завезе їх у відділення поліції, а також, що прийде до них в школу і звідти забере їх в поліцію. Також він запитував чи мають вони телефон та казав повідомити йому номер телефону, при цьому розмовляв обвинувачений спокійно, частково російською та українською мовами. Вказала, що сережки належали її матері ОСОБА_6 , проте носила їх вона. Надалі вони з братом направились додому, а обвинувачений слідував за ними. Вказала, що обвинувачений був одітий в чорну куртку, чорну шапку, чорні штани та чорне взуття. При цьому вона його роздивилась добре та запам`ятала, оскільки його було добре видно, так як вони знаходились біля ліхтаря. Пригадала, що у відділенні поліції, куди вона прибула з братом ОСОБА_8 та матір`ю ОСОБА_6 , їй показували фото для впізнання особи, яка заволоділа її сережками, на яких вона впізнала обвинуваченого, зокрема по рисах обличчя, формі очей. Зазначила, що після вказаної події вона довгий час була дуже налякана.

Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_8 , допитаного в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_11 , який пояснив, що близько 17.00 - 18.00 год. 14 січня 2017 року, при цьому на вулиці вже було темно, він перебував із своєю сестрою ОСОБА_7 біля ЗОШ №22, де вони катались на санках. Надалі вони пішли в магазин, щоб купити печиво та коли вийшли з магазину, їх зупинив раніше незнайомий чоловік, як тепер відомо ОСОБА_3 та представився працівником поліції, при цьому показав якусь пластикову карточку, однак він не роздивився що це була за карточка, а також при цьому обвинувачений не був одітий в форменний одяг працівника поліції. Надалі обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що якась дівчинка загубила сережки, схожі на ті, що були на ОСОБА_7 , адже їх було видно з-під її шапки. Надалі обвинувачений запитав чи можуть вони зняти сережки ОСОБА_7 , на що остання самостійно їх зняла і віддала ОСОБА_3 , після чого вони злякавшись, побігли додому. Також ОСОБА_3 запитував чи мають вони телефон, на що він відповів, що не має. При цьому розмова з обвинуваченим тривала близько семи хвилин та за цей час біля них проходили люди, однак вони не звертались до них за допомогою. Також вказав, що обвинувачений розмовляв частково російською та частково українською мовами. Зазначив, що обличчя обвинуваченого він роздивився добре, оскільки вони стояли навпроти нього безпосередньо біля вуличного ліхтаря. Також на запитання ОСОБА_3 він повідомив адресу їх проживання та номери телефонів батьків. Прибігши додому, його тітка ОСОБА_6 помітила відсутність сережок в ОСОБА_7 та запитала де вони, після чого вони почали плакати. Зазначив, що після вказаної події вони з сестрою довгий час були перелякані та боялись виходити з дому. Також вказав, що його неодноразово допитували працівники поліції, а також він з працівниками поліції частково склали фоторобот обвинуваченого за його рисами обличчя. Окрім того працівники поліції пред`являли йому для впізнання фотознімки із зображеннями обвинуваченого та інших осіб та серед вказаних фото він впізнав обвинуваченого.

Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який суду пояснив, що на даний час, як і в 2017 році, він проживає разом зі своїми внуками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Ввечері 14 січня 2017 року додому повернулись його внуки, при цьому саме він відчинив їм двері та помітив, що вони були перелякані. На його питання ОСОБА_7 повідомила, що в неї зняли сережки, у зв`язку з чим він викликав працівників поліції. Надалі він приймав участь при проведенні слідчих дій із ОСОБА_8 як його законний представник. Також зазначив, що після вказаної події його внуки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 довгий час були перелякані.

Показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 , яка суду пояснила, що в 2020 році вона приймала участь у проведенні слідчої дії пред`явлення особи для впізнання, у якості понятої, зокрема вказала, що під час даної слідчої дії, яка проводилась в службовому приміщенні поліції, неповнолітній хлопець з пред`явлених йому для впізнання фотографій осіб впізнав одного з чоловіків та чітко вказав на фотографію з його зображенням. Також вказала, що під час зазначеної слідчої дії крім неї також був присутній ще один понятий. Після проведення пред`явлення особи для впізнання вона підписала відповідний протокол.

Показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 , яка суду пояснила, що в вересні 2020 року вона приймала участь під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками у якості понятої. Зокрема вказала, що під час даної слідчої дії неповнолітня дівчина в присутності матері та психолога з пред`явлених їй для впізнання чотирьох фотографій осіб впізнала одного з чоловіків та чітко вказала на фотографію з його зображенням. Також вказала, що під час зазначеної слідчої дії крім неї також був присутній ще один понятий. Після проведення даної слідчої дії вона підписала відповідний протокол.

Оголошеними та проаналізованими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14 січня 2017 року, згідно якого ОСОБА_6 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 14 січня 2017 року близько 17.45 год. біля ЗОШ №22, що в м. Тернополі по вул. Петлюри, представившись працівником поліції, шахрайським способом заволоділа золотими сережками ОСОБА_7 , заподіявши матеріальних збитків на суму 1500 грн.

(а.м.к.п. 53);

- протоколом огляду місця події від 14 січня 2017 року, під час якого було оглянуто територію біля магазину «Конті» по вул. Петлюри, 2 в м. Тернопіль, де зі слів ОСОБА_7 з нею почав спілкуватись незнайомець, після чого пройшовши за магазин, запропонував зняти золоті сережки.

(а.м.к.п. 54-57);

- довідці Національного банк України № 83-0007/3534 від 18 січня 2018 року та розпорядженні Державної скарбниці України № 156-р від 13 січня 2017 року про те, що закупівельна ціна золота 585 проби станом на 14 січня 2017 року становить 605,36 грн.

(а.м.к.п. 58-59);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 вересня 2020 року, згідно якого у присутності понятих свідок ОСОБА_8 за віком, рисами обличчя, впізнав на фотознімку № 3 особу, яка 14 січня 2017 року близько 17.00 год., перебуваючи біля ЗОШ №22, що по вул. Петлюри в м. Тернополі, представившись працівником поліції, шахрайським способом заволодів сережками ОСОБА_7 . Згідно довідки до протоколу на фотознімку під № 3 зображений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

(а.м.к.п. 66-68);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 вересня 2020 року, згідно якого у присутності понятих свідок ОСОБА_7 за віком, рисами обличчя, впізнала на фотознімку № 1 особу, яка 14 січня 2017 року близько 17.00 год., перебуваючи біля ЗОШ №22, що по вул. Петлюри в м. Тернополі, представившись працівником поліції, шахрайським способом заволодів її сережками. Згідно довідки до протоколу на фотознімку під № 1 зображений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

(а.м.к.п. 69-71);

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за:

- ч.2 ст.190 КК України, тобто - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно;

- ч.1 ст.353 КК України, тобто - самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи, поєднане із вчиненням будь - яких суспільно небезпечних діянь.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, його вік та стан здоров`я, обставини що пом`якшують покарання, а саме повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, визнання цивільного позову потерпілої, відсутність обставин, що б обтяжували покарання обвинуваченого, а також те, що він будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив умисний корисливий злочин.

За таких обставин суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства є неможливим, а тому йому слід призначити покарання у межах санкцій частин статтей обвинувачення, зокрема за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, за ч. 1 ст. 353 КК України - у виді обмеження волі. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України слід призначити покарання за вчинені кримінальні правопорушення шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, суд враховує, те що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року за ч.2 ст.190, ч. 1 ст. 353, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі. Оскільки кримінальні правопорушення, за які обвинувачений ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності по даному кримінальному провадженні було вчинено останнім до постановлення вироку від 01 березня 2021 року, а тому суд вважає, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК України йому слід призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року та визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, суд бере до уваги те, що покарання є заходом примусу, від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з 18 травня 2020 року (з моменту його затримання, згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року.

Також суд вважає слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк призначеного покарання термін його попереднього ув`язнення. При цьому, суд враховує правову позицію Великої Палати ВС, викладену у постанові від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17), відповідно до якої, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII. У такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Отже, із врахуванням, що ОСОБА_3 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення до 21 червня 2017 року, у строк призначеного йому судом покарання слід зрахувати термін попереднього ув`язнення, згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, з 18 травня 2020 року (з моменту його затримання, згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року) по дату ухвалення вироку включно, тобто по 10 червня 2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

Також до початку судового розгляду кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в сумі 908,04 грн., завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Крім цього, згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Також, як вбачається із вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи заявлений цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої діями обвинуваченого ОСОБА_3 внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 908,04 грн., суд враховує те, що діями обвинуваченого внаслідок заволодіння шляхом обману (шахрайства) золотими сережками ОСОБА_6 спричинено збитків, розмір яких встановлено органом досудового розслідування, вартість викраденого майна зазначена у матеріалах кримінального провадження, згідно пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення. За вказаних обставин суд вважає, з врахуванням обґрунтованості та доведеності заявленого цивільного позову, документального підтвердження розміру завданої майнової шкоди діями відповідача, вартості майна, що не повернуто потерпілій, визнання обвинуваченим розміру цивільного позову, майнова шкода на суму 908,04 грн. підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_6 в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.353 КК України, та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:
- за ч.2 ст.190 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.353 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, ОСОБА_3 призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року, тобто з 18 травня 2020 року.

Зрахувати ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення, згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, з 18 травня 2020 року (моменту його затримання, згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року) по дату ухвалення вироку включно, тобто по 10 червня 2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровану та жительку АДРЕСА_4 ) до обвинуваченого ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ) про відшкодування майнової шкоди - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в сумі 908,04 грн. (дев`ятсот вісім гривень чотири копійки).

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1