Ухвала Іменем України
24 лютого 2021 року м. Київ
справа № 734/1813/19 провадження № 51-804ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року,

встановив:
За вироком Козелецького районного суду Чернігівської області

від 26 серпня 2020 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мени Чернігівської області, жителя

АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що він 20 січня 2019 року приблизно о 22:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння проник до двору домоволодіння, що належить ОСОБА_6 , розташованого на

АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 5000 грн та мобільний телефон марки «REDMI 4х» вартістю 1600 грн, належні потерпілій ОСОБА_6 , чим заподіяв останній матеріальної шкоди на загальну суму 6600 грн. Викраденим ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції стосовно ОСОБА_5 та призначення нового розгляду в цьому суді. Захисник просить пом`якшити призначене засудженому покарання із застосуванням положень ст. 69, 75 КК України. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 69 ККУкраїни за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі.

За змістом ст. 75 ККУкраїни застосування закріплених у ній правил є допустимим лише за наявності в суду обґрунтованих підстав вважати, що виходячи з тяжкості злочину, даних про особу винного та інших обставин кримінального провадження виправлення засудженого можливе без його ізоляції від суспільства.

Як убачається з копій судових рішень, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину,який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу, а саме те, що він працевлаштований, страждає на хронічну хворобу, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. Обставинами, які пом`якшують покарання, визнано активне сприяння розкриттю злочину, каяття у вчиненому та відшкодування потерпілій збитків. Обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Із копій судових рішень вбачається, що ОСОБА_5 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та маючи непогашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив злочин проти власності за короткий проміжок часу після звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Взявши до уваги вищезазначені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції

ч. 3 ст. 185 КК.

Таким чином, призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, підстав для його пом`якшення, у тому числі із застосуванням ст. 75 КК України, немає. Обставини, які би вказували на те, що покарання є явно несправедливим через суворість, відсутні.
Відповідно до ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України

(далі КПКУкраїни)апеляційний суд належним чином вмотивував свої висновки, з якими погоджується і суд касаційної інстанції. Обставин, які були б підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, за доводами захисника в касаційній скарзі не встановлено.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Чернігівського апеляційного суду

від 30 листопада 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3