Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/628/2021 Справа № 641/2526/21
УХВАЛА
08 квітня 2021 року Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
До суду надійшло прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 про накладення арешту на предмет зовні схожий на пристрій для відстрілу гумових куль ТМ «ФОРТ-12Р», 9мм. ВІ 103900; три стріляні гільзи з маркуванням SARA 9 мм. Р.А. Визначити місцем зберігання вищевказаного тимчасово вилученого майна СВ ВП № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, пров. Балашовський, 12.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.04.2021 приблизно о 02:29 перебуваючи двоє невстановлених осіб, перебуваючи на території АЗС «ОВІЄ» за адресою: м. Харків, пр-т. Гагаріна, 201Б/8, грубо порушували громадський порядок на неодноразові зауваження не реагували. Дане повідомлення зареєстроване в ЄО № 6921 від 05.04.2021.
Працівниками поліції, які прибули за вказаним викликом встановлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який видав працівникам поліції, предмет зовні схожий на пристрій для відстрілу гумових куль ТМ «ФОРТ-12Р», 9мм. НОМЕР_1 .
Крім цього, проведено огляд місця події на ділянці місцевості за адресою: м. Харків, пр-т. Гагаріна, 201Б, під час проведення якого виявлено та вилучено три стріляні гільзи з маркуванням SARA 9 мм. Р.А.
Вилучені під час обшуку предмети та речовини є предметами кримінального провадження, а, відповідно, речовими доказами.
Вважає, що на цей час є обґрунтовані підстави для накладення арешту на вилучені предмети тому, що вони є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Прокурор в судове засідання не з`явилась. У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України її неприбуття не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно, що є предметом кримінального правопорушення.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна являється заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч. 1 ст. 132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.
Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та зберегли на собі сліди злочину.
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що речі, вказані у клопотанні відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що вилучені речі, вказані прокурором у клопотанні, мають доказове значення у кримінальному провадженні та на них необхідно накласти арешт з метою забезпечення їх збереження.
Крім того, слід зазначити щодо вимог прокурора у клопотанні про визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, що це питання вирішується слідчим або прокурором відповідно до ч. 4 ст. 168 КПК України.
Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -
Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити частково.
Накласти арешт на предмет зовні схожий на пристрій для відстрілу гумових куль ТМ «ФОРТ-12Р», 9мм. ВІ 103900; три стріляні гільзи з маркуванням SARA 9 мм. Р.А.
Вимогу прокурора щодо визначення місця зберігання арештованого майна залишити без задоволення.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1