Справа № 344/9386/21
Провадження № 1-кс/344/3730/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу СУ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000041 від 01.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилається на те, що ОСОБА_4 з метою незаконного збагачення за рахунок збуту наркотичних засобів, діючи з корисливих спонукань, при невстановлених слідством обставинах, у невстановленому місці та у невстановлений час, придбав 27 таблеток у блістерах із маркуванням «Subutex», що містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, загальною кількістю 0, 2153 грама, які незаконно зберігав у себе з метою подальшого незаконного збуту, грубо порушуючи вимоги ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , знаходячись в автомобілі «Пежо 206», незаконно збув ОСОБА_7 за грошові кошти в сумі 200 000 грн. 1047 таблеток у блістерах із маркуванням «Subutex», які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, загальною кількістю 8,376 грама, що відповідно до Таблиці № 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 є особливо великим розміром.

Встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі частки 1/3, а також, є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , розмір частки 1/1.

З метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного просив накласти арешт на належне йому нерухоме майно.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечили проти накладення арешту, так як домоволодіння більше десяти років тому відчужено на користь іншої особи, а квартира належить підозрюваному тільки на праві спільної часткової власності.

Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Із матеріалів клопотання вбачається що 11 червня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_4 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі частки 1/3, а також, є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , розмір частки 1/1.

Санкція злочину передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, у вчиненні якого підозрюються ОСОБА_4 , передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слід накласти арешт на належне підозрюваному нерухоме майно, оскільки воно має матеріальну цінність, вартість якого на даному етапі досудового розслідування не визначена, так як оцінка вартості такого майна потребує спеціальних знань та проведення експертизи.

Твердження захисника про відсутність у власності підозрюваного домоволодіння, внаслідок його відчуження на користь третіх осіб, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Належність підозрюваному тільки 1/3 частини квартири не свідчить про неможливість конфіскації даної частки, так як за змістом ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи вищенаведене, клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною на відчуження, розпорядження на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ):

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі частки 1/3;

- будинок за адресою: АДРЕСА_2 , розмір частки 1/1.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали оголошено 15 червня 2021 року о 08 год. 50 хв.