Справа № 373/1042/20
Номер провадження 1-кп/373/55/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі колегії

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

судового розпорядника ОСОБА_12 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № ЄРДР 0000402 за обвинуваченням ОСОБА_9 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бориспіль Київської області, громадянина України, з середньою освітою, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , одруженого, має трьох неповнолітніх дітей, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.263, ч. 4 ст. 296 КК України, -

встановив:

27.06.2020 близько 00 годин (точний час не встановлений) ОСОБА_9 знаходився в громадському місці - на автовокзалі в АДРЕСА_3 .

В цей час ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно ображав ОСОБА_13 та ОСОБА_14 нецензурними словами та погрожував ножем, який тримав у руці.

З метою припинення неправомірних дій ОСОБА_9 до нього підійшов ОСОБА_11 та зробив зауваження. Намагаючись забрати ніж, ОСОБА_11 наніс удар ногою в голову ОСОБА_9 , який в цей час сидів, від чого останній впав. Потім ОСОБА_11 продовжив застосування сили з метою забрати ніж в ОСОБА_9 , в ході яких ОСОБА_11 було спричинено легке тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани правої гомілки з пошкодженням литкового м`яза, спричиненого ножем.

Крім того, ОСОБА_9 , обвинувачується у тому, що навесні 2020 року (точний час невстановлений в ході досудового розслідування) в магазині м. Переяслав Київської області (точної адреси досудовим слідством не встановлено) придбав ніж з гравіюванням металу у вигляді надпису «GERBER». Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 41, 92 Конституції України, ст. ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, додатку № 1, затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п. п. 1-4, 9, 15 постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», вказаний ніж почав носити при собі.

Згідно з висновком експерта №26-169 від 24.07.2020 наданий на дослідження ніж відноситься до холодної зброї колючо-ріжучої дії. Наданий на дослідження ніж виготовлений за типом мисливських ножів загального призначення. Наданий на дослідження ніж виготовлений заводським способом. Наданий на дослідження ніж не є заготовкою.

Дії ОСОБА_9 в обвинувальному акті кваліфіковані як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням холодної зброї, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Положеннями ст. 17 КПК України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її винуватість не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватості особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Статтею 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 2 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до приписів ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Обвинувачений ОСОБА_9 повідомив, що 26.06.2020 був вдома з дітьми у с. Хоцьки, де проживає. Вирішив поїхати до своєї матері у с. Любарці, у зв`язку з чим вийшов на трасу. Знайомі довезли його до с. Циблі, а потім він доїхав до монументу «Танк» у м. Переяслав. Пішки з рюкзаком прийшов на автовокзал. Диспетчер на вокзалі повідомила, що остання маршрутка до м.Бориспіль скасована. Дзвонив дружині та знайомим з проханням про допомогу у цій ситуації. Того вечора випив пляшку пива об`ємом 1,8 1,9 л. Таксі було за дорогим для нього. При цьому його телефон розряджався. Перебував на автовокзалі до близько 23-ї години. Сидів на 2-й лавочці від кафе «Білочка». Близько 23:30, коли дзвонив своїй дружині, підійшла компанія з трьох хлопців та сіли на іншу передостанню лавку (платформу). Бачив їх тільки зі спини. Підійшов до хлопців та спитав чи не зможуть вони йому допомогти в його ситуації, бо йому не було куди йти. При цьому обвинуваченого та цих хлопців відмежовувала лавка. У цей час також побачив поруч на останній платформі (лавці) двох дівчат, які були окремо від хлопців. Цигарок в хлопців не питав, бо мав свої. Хлопці відповіли йому грубо, нецензурно, щоб пішов від них, на що він зробив їм зауваження та повернувся у бік сходинки входу у вокзал відійти від них, зробив пару кроків. В цей момент йому нанесли удар по голові, від якого він втратив свідомість та впав (це було на сходах входу в будівлю автовокзалу, де потім знайшли його кепку). При цьому його рюкзак був на правому плечі. Падав він обличчям до землі. В момент його падіння з нього спав рюкзак. Коли свідомість повернулася, почув голоси, намагався підвестися, але його продовжили бити. Хто бив, не роздивився. У зв`язку з цим він дістав ніж з кишені свого рюкзака, який був у футлярі, що легко знімається. Ніж виставив перед собою, очікуючи, що нападники злякаються та перестануть його бити. Не збирався нікому наносити ударів цим ножом. Потерпілий на цей ніж просто напоровся. Ніж відпустив з рук, бо відчув, що ніж у щось увійшов та злякався. Потім ще кілька разів його вдарили. В цій ситуації він лежав на сходах головою ближче до дверей входу у вокзал, а тіло на сходах. Хто та як припинив бійку, не знає. Потім сів на сходах та намагався зрозуміти, чому так сталося.

До бійки не співав, не кричав, тільки, можливо, сварився (бурчав) на телефон, що сідає, та дружину. Нікому не заважав та ні до кого не чіплявся. На першій платформі того вечора не сидів. Рюкзак після бійки могли переставити.

Незважаючи на отримані ним тілесні ушкодження, його у лікарню не відвозили, а повезли до відділку поліції, де зранку він бачив потерпілого, який йому погрожував вбивством.

Ніж купив в інтернет-магазині «Розетка» десь за півроку до подій, а забирав його вже в м. Переяслав. Точно не пам`ятає, чому та як казав про це слідчому. При покупці в магазині розмовляв телефоном з продавчинею, яка не просила будь-яких документів від нього, але зазначила, що всі ножі в їх магазині не є холодною зброєю. Думав, що цей ніж не є холодною зброєю. Ніж носив, оскільки жив біля лісу та ріки, для власного використання.

Потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що з обвинуваченим до тих подій не був знайомий. Того вечора близько 22-ї години вийшов прогулятися разом з собакою. Захотів чогось купити. Зайшов до кафе «Білочка» та купив там шаурму. Пішов до магазину «Підсінний» купити води. Стояли кілька чоловіків та дві дівчини біля другої платформи, яких він минув на відстані близько 1 м. Обвинувачений сидів на сходах тильного входу в автовокзал та говорив щось нерозбірливе. Люди стояли напівколом над обвинуваченим, у лівій руці якого був ніж, яким він безладно розмахував. Ці люди до потерпілого не зверталися. Хлопці не були агресивні. Зрозумів, що це небезпека для дівчат. Підійшов до обвинуваченого та спитав: «Навіщо витягнув ножа? Тут тебе ніхто не чіпає». На що отримав нерозбірливу відповідь із застосуванням ненормативної лексики, яку потерпілий зрозумів як «А ти чого?». Зрозумів, що обвинувачений нетверезий через нерозбірливу мову та рухи рукою з ножом. Спочатку увага обвинуваченого, у тому числі рухи з ножом, були спрямовані у бік хлопців, а потім, коли потерпілий підійшов на відстань приблизно 1,5 м, до нього. Потерпілий дійшов висновку, що ножа треба забрати або вибити, бо обвинувачений був нетверезий й ніж в його руках становив загрозу, тим більше на вокзалі. При цьому обвинувачений сидів, а потерпілий стояв. Потерпілий зазначив, що обізнаний у рукопашному бої, оскільки займався у клубі, що дало йому підстави вважати, що він зможе вибити ножа. Спочатку потерпілий вдарив обвинуваченого ногою в голову, хоча хотів вибити ножа. Від цього обвинувачений впав назад. Потім потерпілий на нього стрибнув та ногою притиснув до землі. Інші присутні потерпілому не допомагали. Удар ножем не бачив, але відчув. Обвинувачений при цьому лежав. Коли потерпілий побачив кров, він впав у гнів й руками вдарив 3 рази обвинуваченого в ліву частину голови. Хтось сказав «досить», й він залишив обвинуваченого, забрав ножа та відкинув його. При цьому, коли потерпілий забирав ножа, ще отримав поріз пальця. Після цього обвинувачений сидів там само на сходах, а потерпілий присів на лавку, попросив викликати швидку допомогу та поліцію. Сутичка була приблизно за 15 хв. до приїзду лікарів. Першу медичну допомогу отримав у м. Переяслав.

Свідок ОСОБА_13 повідомив, що він, ОСОБА_14 та дві дівчини сиділи та балакали близько 24-ї години на автовокзалі на ближчій до аптеки платформі. Побачили, що на дальній платформі ближче до кафе «Білочка» приблизно за 20 м. сидів чоловік та голосно казав сам собі. Потім цей чоловік підійшов до ОСОБА_14 та вони про щось розмовляли. Ніякого конфлікту при цьому не було. Той чоловік пішов. Він був п`яний, оскільки його рухи були неадекватні. Це був присутній у судовій залі обвинувачений. За 5-10 хвилин він повернувся вже з ножом у руці та звертався до них агресивно із застосуванням нецензурної лексики та хотів чогось незрозумілого, називав їх малолітками. Між ними була лавка та відстань близько 2 метрів. Обвинувачений «викидав» в їх бік ліву руку із ножом, але не намагався при цьому до них наблизитися. Присутні намагалися його заспокоїти, але він не реагував. Свідок відходити звідти не хотів, оскільки відчував право вільно переміщатися та хотів поспілкуватися з дівчатами. Коли проходив повз ОСОБА_15 (потерпілий), який йшов з боку кафе «Білочка», побачив це та звернувся до обвинуваченого із запитанням: «Чого ти до дітей чіпляєшся? Викинь ножа». Коли обвинувачений повернувся до потерпілого, останній його одразу вдарив. ОСОБА_15 (потерпілий) вдарив обвинуваченого, який стояв, в голову, від чого той впав, та вони почали боротися. ОСОБА_15 (потерпілий) став ногою на ліву руку обвинуваченого та нахилився, продовжуючи бити обома руками в обличчя, щоб забрати ножа. Обвинувачений намагався вирватися. Коли побачив в потерпілого рану, викликали швидку допомогу та поліцію. Ніж відібрали та він лежав поруч, а потім його хтось відбив ногою. Дії обвинуваченого загрожували оточуючим. Коли приїхала поліція, обвинувачений поводився агресивно. Потерпілий був із собакою білий лабрадор.

Свідок ОСОБА_14 повідомив, що він із ОСОБА_13 сидів на 3-й чи 4-й зупинці на автовокзалі. На першій зупинці сидів обвинувачений, який був у стані сп`яніння, що було зрозуміло з його дикції. Він підходив взяти сигарету, а потім, приблизно за 15 хв., підійшов до свідка вже з ножем у правій руці нерозкладним, мисливським. Між ними було приблизно 5 метрів та лавка. Хлопці сиділи на лавці. Обвинувачений казав: « ОСОБА_16 поперерізаю». Таке звернення до свідків він розумів як жарт. Йому відповіли, а також питали про причини такої поведінки, але він не відповів. Потім він спокійно пішов та сів на сходи біля входу в автовокзал за близько 10 м. від них та «грався» з ножем. Потерпілий проходив повз десь через 10 хв. та зробив зауваження обвинуваченому: «Чоловіче, що з тобою? Заховай ножа», а той сказав: «Пішов звідси». Бійка почалась з того, що потерпілий хотів вибити ногою ножа. Потерпілий бив обвинуваченого, а той його схопив та потягнув, від чого потерпілий впав. Ножа не вибив. Потім обвинувачений та потерпілий не стільки билися, скільки перекочувались. Свідок зі ОСОБА_13 побігли рознімати. На руку обвинуваченому потерпілий не ставав та ОСОБА_13 , мабуть, так не робив. Побачив багато крові. Як випав ніж не бачив. Ніж ногами відштовхнув спочатку свідок, а потім ОСОБА_13 . Дівчата підійшли, коли вже бійка почалась. Потерпілого посадили на лавку, а обвинувачений залишився сидіти на сходах. В обвинуваченого був рюкзак, який залишився на лавці. Обвинувачений при поліції нецензурно лаявся.

Свідок ОСОБА_17 повідомила, що тієї ночі близько 24-ї години сиділа на автовокзалі з ОСОБА_18 . Вони сиділи за кілька лавок від тих людей, які сварилися. Обвинувачений був п`яний, що вбачалось з його поведінки та запаху. Хвилин 5-10 учасники конфлікту обмінювались образами та вдарили один одного. Потерпілий бив також ногою. Здається, що обвинувачений сидів на східцях, а потерпілий проходив повз із собакою. Про ніж обвинувачений сказав в ході словесної перепалки з потерпілим. До цього ножа не бачила. Обвинувачений дістав ніж та штирхнув ним у ліву ногу потерпілого. Ніж стирчав у нозі перпендикулярно до неї. Ще були якісь хлопці в кінці вокзалу. Чи підходив обвинувачений до хлопців, не бачила та сварок між ними не чула, хоча, якщо б вона була, почула б. До дівчат ніхто не підходив та не чіплявся. Обвинувачений для них жодної загрози на становив. Потім до тих, хто бився, підбігли хлопці, а дівчата побіги в аптеку за ліками. Обвинувачений залишився сидіти на східцях, побитий. Потерпілий не мав інших, крім рани, ушкоджень.

Свідок ОСОБА_18 повідомила, що прогулювалась того вечора з подругою ОСОБА_17 . Присіли на лавки на автовокзалі. Це було близько 23-ї години. Через деякий час через одну лавку сіли невідомі їм хлопці (два чи три). Потім прийшов обвинувачений, який був у стані сп`яніння, та сів на сходи навпроти хлопців. Речей у нього не було. Між ними було біля 1,5 м. Хлопці залишились стояти біля лавки та спілкувалися з обвинуваченим, що переросло у сварку. Хоча хлопці були спокійні. Обвинувачений був агресивний, дістав ніж та показував його хлопцям сидячі на сходах. Погрози обвинуваченого не сприймала як реальні, хоча й побоювалася, що він до них «полізе». До дівчат обвинувачений не чіплявся. Потерпілий проходив повз від кафе «Білочка» до магазину «Червоний маркет» із собакою та побачив цю сварку. Він став біля хлопців, спитав, що трапилося, хотів заступитися за них, через що і стався конфлікт. Обвинувачений продовжував сидіти. Відстань між обвинуваченим та хлопцями не дозволяла нанести удар ножем. Потім обвинувачений з потерпілим почали сваритися. Хто кого перший вдарив не бачила. Побачила лише бійку, як обидва наносили удари, та те, що потерпілий тримається за ногу й присів. Вона з подругою підбігли, подивилися та побігли в аптеку за ліками. Повернулися та обробили рану потерпілого. Обвинувачений залишився сидіти на східцях.

Свідок ОСОБА_19 повідомив, що, перебуваючи на чергуванні разом із ОСОБА_20 , близько 24-ї години отримав повідомлення про нанесення ножового поранення громадянину. Коли прибули, побачив, що обвинувачений був побитий, сидів на сходах входу в автовокзал. Потерпілий сидів десь посередині на лавці та тримався за ногу. Ніж був приблизно в 1 метрі від потерпілого, схожий на рибальський. Встановили, що очевидцями були два хлопці та дві дівчини. Вони казали, що був якийсь між ними та обвинуваченим словесний конфлікт, а потерпілий проходив повз та, не зрозумівши ситуацію, наніс обвинуваченому кілка ударів. Обвинувачений був у стані сп`яніння. Ознак сп`яніння в потерпілого не було. Спочатку обвинувачений сидів спокійно, а за 10 хв. почав кричати на поліцейських та інших. Обвинуваченого завезли до лікарні на освідування.

Свідок ОСОБА_20 повідомив, що, перебуваючи на чергуванні разом із ОСОБА_19 , отримав повідомлення про ножове поранення на автовокзалі. Там було кілька людей на 2 чи 3 лавці та ніж, схожий на туристичний, лежав десь між потерпілим та обвинуваченим. Було багато крові. Огородили місце події стрічкою. На лавці лежав рюкзак. Казали, що це обвинуваченого. Обвинувачений сидів на бордюрчику, де вхід до вокзалу, біля лавки. В нього голова була в гематомах. Потерпілий сидів на лавці, з його ноги вище коліна текла кров. Спочатку присутні кричали, що обвинувачений порізав потерпілого, потім потерпілий сказав, що він сам наніс першим удар обвинуваченому, бо той щось йому сказав. Звідки з`явився ніж ніхто не казав. Ніж вибив потерпілий та 2 хлопці. Ознаки сп`яніння були в обвинуваченого та потерпілого. В потерпілого крім ножового поранення ушкоджень не було. Спочатку обвинувачений поводився адекватно, а потім агресивно пояснював, що це не він поранив, а захищався. Обвинуваченого завезли до лікарні на освідування.

Свідок ОСОБА_21 очевидцем подій не був. Зазначив, що працював раніше з обвинуваченим та охарактеризував його з позитивної сторони, як сім`янина з трьома дітьми, який не зловживав алкогольними напоями.

Свідок ОСОБА_22 очевидцем подій не був. Зазначив, що працював раніше з обвинуваченим та охарактеризував його з позитивної сторони, як досвідченого та спокійного працівника, який не зловживав алкогольними напоями.

Зважаючи на те, що формулювання обвинувачення це стисле і точне викладення твердження про винуватість конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення на основі фактично встановлених обставин кримінального провадження, які мають юридичне значення для вирішення питання про притягнення цієї особи до відповідальності за конкретною статтею КК України у контексті формули правової кваліфікації, судом не розглядаються як частини формулювання обвинувачення посилання на висновки експертів, оскільки такі висновки є одним з видів доказів, якими можуть обґрунтовуватися твердження сторони обвинувачення про винуватість конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На підтвердження обвинувачення прокуроркою ОСОБА_6 надано судові наступні документи:

два рапорти чергового Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області про реєстрацію 27.06.2020 о 01:16 та 02:00 повідомлень про отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень внаслідок ножового поранення, заподіяного ОСОБА_9 на автовокзалі м. Переяслав. У повідомленні, зробленому лікарською бригадою № 703 (лікар Хуртіна) зазначається попередній діагноз ОСОБА_11 колото-різана рана задньої поверхні правої гомілки, алкогольна інтоксикація легкого ступеня;

протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.06.2020 о 02:40, в якому зазначено про заподіяння ОСОБА_11 27.06.2020 тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаної рани правої гомілки та трьох порізів пальців правої руки;

заява ОСОБА_11 від 27.06.2020 про притягнення до кримінальної відповідальності невідомої особи за заподіяння йому тілесних ушкоджень предметом зовні схожим на ніж;

протокол огляду місця події від 27.06.2020 з 04:55 до 06:00, яким оглянуто внутрішню територію автовокзалу м. Переяслав по вул. Б. Хмельницького, 102, платформи № 1, де виявлено рюкзак чорного кольору, біля якого знаходились тканинні піхви для ножа чорного кольору. На східцях бетонних, що ведуть до адміністративного приміщення автовокзалу, виявлено кепку сірого кольору тканинну. Також виявлені плями крові зі згустками бурого кольору. Біля платформи № 3 виявлено плями бурого кольору з відцентрованими бризками. Біля сміттєвого бачка сірого кольору виявлено ніж з сірим лезом 11,5 см. з написом «Gerber» з плямами бурого кольору.

Вилучені в ході огляду місця події від 27.06.2020 предмети постановою від 28.06.2020 визнано речовими доказами.

Також прокуроркою надано два висновки експертів та речовий доказ - ніж з сірим лезом 11,5 см. з написом «Gerber» з плямами бурого кольору. Судом досліджено відеозапис огляду місця події від 27.06.2020.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №61 від 29.07.2020 при судово-медичному обстежені у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани правої гомілки з пошкодженням литкового м`яза, спричиненого від механічної дії плоского твердого предмету, що має колюче-ріжучі властивості, якими могла бути лезо ножа. Виявлене тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як на три тижні (21 день). Ушкодження можуть відповідати даті утворення 27.06.2020.

Відповідь на запитання щодо взаєморозташування ОСОБА_11 до нападника у момент нанесення тілесних ушкоджень не надана, оскільки для цього потрібне проведення слідчого експерименту за участю судово-медичного експерта.

Висновок експерта №61 від 29.07.2020 відповідає формі, затвердженій наказом МОЗ від 05.08.1999 № 197.

Наданий прокуроркою висновок експерта №26-169 від 24.07.2020 на підтвердження належності вилученого при огляді місця події ножа з сірим лезом 11,5 см. з написом «Gerber» до холодної зброї, стороною захисту у судових дебатах поставлений під сумнів щодо його допустимості з підстав, що у ньому:

не наведено поняття холодної зброї;

на зображеннях ножа №№ 4, 5, 6 лінійка розміщена таким чином, що не видно розмежування позначок, що унеможливлює встановлення його розмірів;

не наведено, з яким саме ножем із наведеної у висновку літератури, відбувся збіг досліджуваного ножа;

немає посилань на статті, пункти та підпункти Методики та Інструкції, що застосовувалися;

не вказано мінімальну твердість клинку та з якої сталі він виготовлений.

При дослідженні судом висновку експерта №26-169 від 24.07.2020 встановлено, що в ньому зазначено, що при проведенні експертизи використовувалися інформаційні джерела:

1. «Методика криміналістичного дослідження холодної зброї та конструктивно схожих з нею виробів» (Затверджена рішенням розширеного засідання секції НКМР міністерства Юстиції України з проблем трасології та судової балістики із залученням членів Координаційної ради з питань судової експертизи. Протокол від 10.04.2009 № 22), дата державної реєстрації 06.02.2009, реєстраційний код - 4.5.07.

2. Інструкція з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України (Затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.07.2017 №591. Зареєстрована в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2017 року за № 1024/30892).

3. Довідник з клинкової зброї. / ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 - К: ДП «Друкарня МВС України», 2009.-246с.

Однак, у цьому висновку не зазначено про перевірку експертом твердості клинку. Також визначено, що клинок виготовлений з металу сірого кольору, що притягується магнітом, але не вказано чи це вуглецевіста, чи корозійностійка сталь. Не вказано у висновку й кут загострення леза.

Відповідно до п. 3.1 розділу 3 «Загальні техніко-криміналістичні вимоги до холодної зброї» вищевказаної Методики (реєстраційний код - 4.5.07) визначено, що цією Методикою встановлюються такі загальні техніко-криміналістичні вимоги до холодної зброї - для клинкової холодної зброї, комбінованої холодної зброї з клинком (клинками) (п. 3.2 Методики):

3.2.1. мінімальна довжина клинку - не менше, як 90 мм;

3.2.2. мінімальна товщина клинку - не менше, як 2,6 мм;

3.2.3. мінімальна твердість клинку, що виготовлений із вуглецевістої сталі - не менш, як 50 НКС (при відсутності ДСТУ, ТУ, якими встановлені інші значення твердості);

3.2.4. мінімальна твердість клинку, що виготовлений із корозійностійкої сталі - не менш, як 45 НКС (при відсутності ДСТУ, ТУ, якими встановлені інші значення твердості);

3.2.5. кут загострення леза - не більше як 30 град.

Отже, у висновку експерта №26-169 від 24.07.2020 експертом не встановлені граничні техніко-криміналістичні вимоги (параметри), які відповідно до цієї Методики відносять той чи інший клинок (ніж) до холодної зброї.

Судом встановлено, що зображення ножа у висновку експерта №26-169 від 24.07.2020 не дають можливості перевірити його дійсні розміри при проведення експертизи. Не зазначено у висновку також й об`єкти, які використовувались експертом для співставлення при порівняльному дослідженні, що свідчить про необґрунтованість висновку, зробленого експертом, про наявність у досліджуваного ножа технічної забезпеченості для ураження цілі.

За вищенаведених обставин висновок експерта №26-169 від 24.07.2020 судом визнається недопустимим та недостовірним.

Суд визнає неналежним доказом надану потерпілим копію сторінок 26, 27, як зазначив потерпілий його трудової книжки, оскільки з наданої копії не вбачається, з якого документа ця копія зроблена та належність цього документа потерпілому. Також, суд враховує, що відомості, які у цій копії зазначені, не стосуються обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені ст. 91 КПК України, та цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не подавався.

Оцінюючи порушене захисником питання відсутності закону, яким би обмежувалось або заборонялось володіння, користування чи розпорядження зброєю, що унеможливлювало б розгляд обвинувальних актів із кваліфікацією кримінальних правопорушень за ст. 263 КК України, суд, враховує висновки ВП ВС, зроблені у постанові від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-к, відповідно до яких слово «закон» у статті 263 КК України вжито як узагальнююче поняття, воно використовується у широкому значенні, тобто може охоплювати як власне закони, так і інші акти чинного законодавства. У розумінні цієї статті «передбаченим законом дозволом» на поводження зі зброєю варто вважати дозвіл, що може бути встановлений будь-яким нормативно-правовим актом, у тому числі підзаконним, зокрема Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622.

Водночас, суд вважає, що нижчий за закон України рівень законодавчого врегулювання питання обігу зброї впливає на ступінь обізнаності громадян, насамперед тих, що не мають юридичної освіти, із вимогами щодо порядку та змісту такого обігу, що може впливати на суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 КК України.

Щодо посилання сторони захисту на відсутність прямого умислу в діях обвинуваченого через його неусвідомлення суспільно небезпечного характеру свого діяння та непередбачення його суспільно небезпечних наслідків й не бажання їх настання, суд враховує, інформацію з інтернет магазину «Розетка», надану захисником, із пропозицією придбання в цьому магазині ножа мисливського Gerber Bear Grylls 1607, який за зовнішніми ознаками схожий із дослідженим судом речовим доказом ножем, вилученим під час огляду місця події від 27.06.2020.

При цьому, зазначена інформація містить застереження про те, що ножі, у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », не відносяться до холодної зброї за сукупністю характеристик згідно з заключенням НДІ ЕКЦ МВС України.

Оскільки стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження обставин придбання обвинуваченим ножа з гравіюванням металу у вигляді надпису «GERBER» навесні 2020 року (точний час невстановлений в ході досудового розслідування) в магазині м. Переяслав Київської області (точної адреси досудовим слідством не встановлено), та повідомленням обвинуваченим обставин того, що ним було придбано зазначений ніж у магазині «Розетка» і отримано його у поштовому відділені у м. Переяслав, суд доходить висновку про недоведеність формулювання обвинувачення у частині щодо місця придбання зазначеного ножу саме у магазині м. Переяслав.

За встановлених обставин суд доходить висновку, що з моменту придбання зазначеного ножа обвинувачений не усвідомлював суспільно небезпечний характер носіння ножа, не передбачав його суспільно небезпечні наслідки і не бажав їх настання.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку про недоведеність прокурором таких елементів складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_9 , як предмет та суб`єктивна сторона, оскільки не доведено, що вилучений в обвинуваченого ніж є холодною зброєю, а також, що обвинувачений носив його з прямим умислом саме як холодну зброю.

Твердження обвинуваченого про те, що йому були нанесені удари, від яких він втратив свідомість та впав, одразу як він відходив від хлопців; те, що його рюкзак був на правому плечі та спав при падінні; а також, що при цьому він дістав ніж з кишені свого рюкзака, який був у футлярі; до бійки не кричав, не сварився, нікому не заважав та ні до кого не чіплявся; на першій платформі того вечора не сидів спростовуються показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Також, ці обставини спростовуються в цілому показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які вказали про інший порядок та характер подій. Крім того, ці показання спростовуються обставинами виявлення рюкзака та піхов до ножа на лавці першої (ближчій до кафе «Білочка» платформі). При цьому, з відеозапису огляду місця події вбачається, що і рюкзак, і піхви до ножа не забруднені, не мають будь-яких слідів крові, незважаючи на те, що безпосередньо місце нанесення удару ножем потерпілому забруднено та наявні сліди значної кровотечі. Зокрема, виявлена на цьому місці кепка обвинуваченого значно забруднена. Отже, твердження обвинуваченого, що рюкзак та піхви до ножа могли перенести на лавку першої платформи, не знайшли свого підтвердження.

Оцінюючи усі надані суду показання обвинуваченого, потерпілого та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , суд доходить висновку, що дослідженими доказами доведено, що ОСОБА_9 порушуючи громадський порядок з особливою зухвалістю ображав ОСОБА_13 та ОСОБА_14 нецензурними словами та погрожував ножем, який тримав у руці. При цьому, обставини висловлювання образ обвинуваченим у бік потерпілого не доводяться.

Оцінюючи твердження захисника про відсутність хуліганського мотиву в діях ОСОБА_9 , суд доходить висновку, що з досліджених доказів доводиться безпричинність дій обвинуваченого із використанням ножа по відношенню до раніше незнайомих йому осіб у громадському місці. При цьому, причиною існування такого мотиву могло бути неадекватне сприйняття обвинуваченим реальності через стан сп`яніння.

Зважаючи на показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також потерпілого суд доходить висновку, що обвинувачений після образ у бік ОСОБА_13 , ОСОБА_14 сидів на сходинці біля входу до автовокзалу, не вчиняючи активних дій, які б свідчили про чіпляння до свідків. У момент, коли потерпілий підійшов до обвинуваченого, останній сидів на сходинці та тримав у руці ніж, але його рухи не були такими, які б вказували на намір активного застосування цього ножа. Отже, намір потерпілого застосувати силу по відношенню до обвинуваченого шляхом нанесення удару ногою не відповідав ступеню небезпеки, який становив обвинувачений у той момент та не мав ознак оборони. Також, з показань потерпілого вбачається, що він не мав наміру затримати обвинуваченого. Однак, дії потерпілого мали на меті припинення неправомірних дій ОСОБА_9 через можливо перебільшене сприйняття потерпілим рівня загрози від обвинуваченого, який тримав ніж у руках та до цього чіплявся до свідків. При цьому, нанесення ударів потерпілим по обвинуваченому після отримання ножового поранення у стані гніву вже виходили за межі припинення неправомірних дій ОСОБА_9 .

З показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також потерпілого й обвинуваченого не доводиться твердження прокурора, що обвинувачений безпричинно наніс потерпілому удар ножем, в праву гомілку ноги. Це також не вбачається з інших досліджених судом доказів, зокрема, у висновку судово-медичної експертизи №61 від 29.07.2020 зазначено, що для відповіді на запитання щодо взаєморозташування ОСОБА_11 до нападника у момент нанесення тілесних ушкоджень необхідно надання матеріалів кримінального провадження та проведення слідчого експерименту за участю судово-медичного експерта.

За цих обставин суд доходить висновку, що прокурором не доведено формулювання обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_9 хуліганських дій у формі образ потерпілого та безпричинного нанесення йому удару ножем.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Прокурорами у цьому кримінальному провадженні питання зміни обвинувачення, висунення додаткового обвинувачення, відмови від підтримання державного обвинувачення перед судом не порушувались. При цьому, сторона обвинувачення не може очікувати, що суд самостійно віднайде в діях особи бодай якийсь інший злочин і ухвалить обвинувальний вирок, оскільки саме доведення перед судом винуватості особи у вчиненні злочину є прямим обов`язком сторони обвинувачення, про що наголошувалось у постанові ВС від 13.01.2021 у справі № 243/1573/17.

Оскільки в обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення ОСОБА_9 та правовій кваліфікації його дій вказано про погрози з боку останнього ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ножем як холодною зброєю, суд, у контексті ст. 337 КПК України, розглядає саме цю кваліфікуючу ознаку ч. 4 ст. 296 КК України, а не інші кваліфікуючі елементи диспозиції цієї норми закону.

Зважаючи на це суд доходить висновку, що прокурором не доведено склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, саме у частині застосування ОСОБА_9 холодної зброї.

При цьому, прокурором доведено обставини, які утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, яке пов`язано з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Зважаючи на те, що зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 4 на ч. 3 ст. 296 КК України покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження наявні підстави для виходу за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та перекваліфікацію доведених перед судом дій обвинуваченого.

Незважаючи на те, що судом встановлено, що обвинувачений вчинив дії у стані алкогольного сп`яніння, суд не застосовує цю обставину, зважаючи на те, що в обвинувальному акті ані у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ані у формулюванні обвинувачення та обставинах, які обтяжують покарання, ця обставина не інкримінується обвинуваченому. Інших обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставини, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до нетяжких злочинів, особу винного, який на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується колишніми колегами та за місцем проживання позитивно, як доброзичлива і ввічлива у поводженні із людьми старшого віку людина, а також має права на пільги, передбачені для багатодітних сімей, та обставини справи, що пом`якшують й обтяжують покарання.

Отже, ОСОБА_9 має бути призначено покарання в межах санкції відповідної статті у виді позбавлення волі.

При цьому, зважаючи на характер вчиненого злочину, особу обвинуваченого, висновок органу пробації про можливість його виправлення без позбавлення або обмеження волі, суд доходить висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, але із випробуванням.

Питання про документи та речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта при проведенні експертизи №26-169 від 24.07.2020 не підлягають стягненню через недоведеність винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а також встановленні порушення експерта при проведенні цієї експертизи.

Відповідно до ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.06.2020 у справі № 373/828/20 ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України 27.06.2020 о 04:44. Цією ухвалою до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Ухвалою суду від 13.08.2020 до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Строк дії ухвали сплив 13.10.2020.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_9 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 263 КК України

Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 296 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Зарахувати у строк покарання перебування ОСОБА_9 під вартою з 27.06.2020 по 29.06.2020.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, іспитовий строк встановити терміном на 2 (два) роки, покласти на ОСОБА_9 виконання наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази:

ніж з сірим лезом 11,5 см. з написом «Gerber» з плямами бурого кольору, піхви для ножа конфіскувати;

6 паперових конвертів зі змивами РБК знищити;

кепку чоловічу, сірого кольору повернути ОСОБА_9 .

Документи та SD-карту залишити у матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку може бути отримана обвинуваченим та прокурором негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1