Справа № 199/9097/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпрі об`єднане кримінальне провадження за судовим №199/9097/18 (1кп/199/134/19) (кримінальні провадження №№0001874, №0002162) за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 та ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 та ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , проти якого ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 заперечували, звернувшись з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, проти якого заперечував прокурор.
Вирішуючи заявлені клопотання, суд враховує наступне.
Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
При цьому, Європейський суд з прав людини (далі стисло ЄСПЛ) неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).
Тримання під вартою у відповідності до пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення ЄСПЛ «Хайредінов проти України»).
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що матеріали кримінального провадження доводять про наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , якого повідомлено про підозру у скоєнні умисного тяжкого корисливого кримінального правопорушення проти власності, за законом у разі визнання винуватості, може бути призначено покарання від 3 до 6 років позбавлення волі, може скоювати нові злочини, оскільки ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, коли обвинувачений знаходився під домашнім арештом, не має будь якого житла в місті Дніпрі, що підтвердив обвинувачений, та що з огляду на викладене є винятковими підставами для продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, ОСОБА_5 07.04.2020 вже засуджено Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська та вирок набув законної сили.
Посилання обвинуваченого на виконання домашнього арешту за вказаними ним адресами, суд відхиляє, враховуючи, що він не володіє будь яким житлом у місті, а за одною вказаною адресою проживає особа, яка раніше засуджувалася за скоєння злочинів, про що суд повідомив сам ОСОБА_5 .
Також, суд враховує той факт, що обвинувачений на час затриманні ніде не працював.
Крім того, суд враховує також той факт, що для ОСОБА_5 альтернативним запобіжним заходом визначається застава, сума якої наближена до мінімальної, та яку ні обвинувачений, ні інша особа внести не можуть.
На думку суду ці обставини можуть спонукати обвинуваченого до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).
Також, суд враховує, що на теперішній час будь які відомості про погіршення стану здоров`я обвинуваченого, наявність явищ про загрозу здоров`ю або життю ОСОБА_5 , неможливість знаходження у слідчому ізоляторі, суду не надані та відсутні.
Посилання обвинуваченого на те, що він не скоював злочинів, у зв`язку з чим незаконно утримується під вартою, суд відхиляє, оскільки ОСОБА_5 на теперішній час частково визнає себе винуватим у скоєнні одного з епізодів злочинів.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки заявлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшилися та до обвинуваченого не можуть бути застосовані більш м`які альтернативні запобіжні заходи, оскільки такі запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, забезпечити необхідність виконання процесуальних рішень суду та запобіганню спробам ухилення обвинуваченого від суду або переховування, скоювати злочини, що є винятковими підставами для продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з викладеним та наявністю фактів про існування реального суспільного інтересу, який за належним врахуванням принципу презумпції невинуватості, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, тому клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 194, 331, 369-372 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити раніше обраний запобіжний захід тримання під вартою у Державній установі виконання покарань (№ 4) управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Феодосія АРК, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 червня 2021 року включно.
Відмовити у задоволенні клопотання стороні захисту обвинуваченому ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_4 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Залишити визначений попередньою ухвалою суду розмір застави для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених діючим КПК України у загальної сумі 27000 (двадцять сім тисяч) грн.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, захисникам, та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для виконання, представнику потерпілого для відома.
Відповідно до п. 1-1 ч.2 ст. 395 КПК України ухвала суду про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_1