Провадження №11-сс/801/354/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8
його захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2021 року за №0000261, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Пеньківка Літинського району Вінницької області, із середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого водієм на ТОВ «Шляхбуд» проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Слідчий ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_8 ..
Клопотання мотивоване тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження № 0000261 від 28.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в ході розслідування якого у слідства виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляду запобіжного заходу.
В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що близько 17 години 25 хвилин 28.04.2021 водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «МАЗ 5551, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Данила Нечая у м. Вінниці, під час зміни напрямку руху, а саме під час виконання маневру повороту праворуч та виїзду на вулицю Гетьмана Сагайдачного, не переконався в безпечності даного маневру, не надав перевагу в русі малолітнім ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які рухаючись на електросамокаті, перетинали проїзну частину дороги справа наліво, в межах доріжки для велосипедистів, внаслідок чого допустив наїзд на вказаних малолітніх дітей.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.
Таким чином, водій ОСОБА_8 порушив вимоги п.п. 1.7, 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно з якими:
п. 1.7 «водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності»;
п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 16.2 «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку».
Порушення ОСОБА_8 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті ОСОБА_12 .
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Пеньківка Літинського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , із середньою-спеціальною освітою, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Шляхбуд», 28.04.2021 о 21 годині 15 хвилин, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
ОСОБА_8 29.04.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 28.04.2021; протоколами допитів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; відеозаписами даної ДТП; речовими доказами, вилученими під час огляду місця ДТП; іншими матеріалами провадження.
Слідчий вказав, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Внаслідок вказаного кримінального правопорушення загинула малолітня дитина, що зумовлює необхідність обрання йому запобіжного заходу. При цьому існують ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають у тому, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, потерпілих та експертів у цьому кримінальному провадженні.
Зокрема, існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_8 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності та загрози призначення йому в подальшому судом реальної міри покарання, переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду. З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_8 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, в підозрюваного ОСОБА_8 відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, оскільки утриманців він не має, тобто може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання, а під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.
У зв`язку з тим, що показання свідків та висновки експертів мають ключове доказове значення під час встановлення винуватості особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, слідчий вважав, що ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.
А тому враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид передбаченого покарання, а також те, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення загинула малолітня дитина, вважав, що єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_8 злочину, тяжкість покарання, а також наявність перелічених вище ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, керуючись ст. 40, 131, 132, 176178, 181, 184, 194 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, суду пояснив, що по кримінальному провадженні існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому останньому необхідно обрати саме такий запобіжний захід.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення клопотання слідчого.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.04.2021 року клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без задоволення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.04.2021 року скасувати, та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а саме з 22:00 до 06:00 години строком на 60 днів, з покладенням на нього відповідних обов`язків.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Оскільки, як було встановлено органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, здійснив наїзд на малолітніх дітей, внаслідок чого малолітній ОСОБА_12 від отриманих травм загинув на місці події. Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Необхідністю обрання вказаного слідчим у клопотанні запобіжного заходу є наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, так як за інкримінований йому злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 8 років позбавлення волі, відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, непрацездатних членів сім`ї на утриманні не має. Також наявний ризик впливу на свідків та експертів у кримінальному провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності. ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, роботи, а тому сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби зможе запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування, суду. Звернув увагу суду на те, що кримінальним процесуальним законодавством не передбачено обов`язок слідчого чи прокурора доводити недоцільність застосування більш жорстоких запобіжних заходів, на що вказав слідчий суддя.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 апеляційну скаргу прокурора визнали частково, а саме в частинні незаконності ухвали слідчого судді щодо залишення клопотання слідчого без задоволення. Разом з тим, в частині виду запобіжного заходу просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, виступи прокурора, слідчого, захисників та самого підозрюваного, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Вирішуючи питання про обрання до ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчий суддя суду першої інстанції враховував вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Зокрема те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, працює водієм, одружений. Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини та наслідки кримінального правопорушення у виді загибелі дитини, внаслідок чого по кримінальному провадженню існує обґрунтований ризик, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності та, відповідно, покарання за кримінальне правопорушення, що в свою чергу свідчить про підвищену суспільну небезпечність останнього.
Проте слідчий суддя вважав, що запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді домашнього арешту в певний період доби є занадто м`яким в даному конкретному випадку, так як прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено. Вважає, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш жорстких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме домашній арешт в певний період доби може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважав необґрунтованим, недоведеним, та таким, що задоволенню не підлягає.
Проте суд апеляційної інстанції не може повністю погодитися із такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

Так, при розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Встановлено, що ОСОБА_8 29.04.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Слідчий в обґрунтування необхідності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби послався на докази щодо причетності останнього до вказаного злочину, зібрані на даному етапі у кримінальному провадженні, зокрема: протокол огляду місця події від 28.04.2021; протоколи допитів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; відеозаписами даної ДТП; речовими доказами, вилученими під час огляду місця ДТП; іншими матеріалами провадження.
Щодо наявності встановлених у ході здійснення досудового розслідування ризиків слідчий зазначив, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, так як під страхом ймовірної кримінальної відповідальності та загрози призначення йому в подальшому судом реальної міри покарання, обмеження його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, може переховуватися від органу досудового розслідування, суду. Відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, оскільки утриманців не має, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчим матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.
Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст.177 КПК України.

Проте колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися з висновками слідчого судді, що в даному випадку вказаний в клопотанні слідчого запобіжний захід відносно ОСОБА_8 є занадто м`яким, а прокурором не доведено, що вказані в клопотанні ризики є достатніми для переконання, що жоден із більш жорстких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним і саме цей запобіжний захід може запобігти ризикам зазначеним в клопотанні.

Так, у відповідності до положення ч.3 ст.175 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

3. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

4. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

5. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Таким чином колегія суддів переконана, що слідчий суддя в даному випадку прийняв рішення не передбачене положенням КПК України, а також вийшов за межі своїх повноважень.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

У п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Так, одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Частиною 7 ст.194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
За таких обставин з урахуванням особи підозрюваного, який має постійне місце проживання в м. Вінниці, постійне місце роботи, наявність сім`ї, з урахуванням віку та стану здоров`я підозрюваного, характер вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, внаслідок якого загинула малолітня дитина, те, що він є особою раніше не судимою, одружений, на думку колегії суддів запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби в сукупності з обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України в межах заявленого слідчим клопотання, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде порушувати його права, передбачені ст.43 Конституції України.
Також вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у вказаному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід визначений п.1 ч.1 ст.176 КПК України, а саме особисте зобов`язання, про який клопотали захисники в ході апеляційного розгляду в даному випадку не має такого ступеню довіри, який може бути врахований судом як такий, що має запобіжний вплив на поведінку підозрюваного ОСОБА_8 , та не є таким, що спростовує встановлені судом та доведені в судовому засіданні прокурором ризики.
При порушенні підозрюваним визначених умов та обмежень домашнього арешту слідчий чи прокурор вправі ставити питання про зміну йому запобіжного заходу.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи і підстави, з яких він просить скасувати ухвалу слідчого судді знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2021 року - скасувати та постановити нову ухвалу.
Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пеньківка Літинського району Вінницької області, із середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого водієм на ТОВ «Шляхбуд», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло, в якому він проживає у період з 22:00 по 06:00 години строком на 60 (шістдесят) днів, до 05.07.2021 року, але не більше до закінчення строку досудового розслідування.
Покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:
-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи;
-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
-здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4