Житомирський апеляційний суд
Справа №276/140/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

(в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.02.2021 року,

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 02.04.2021 року включно, без визначення розміру застави щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 02.02.2020 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання підозрюваної процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту. Зазначає, що 05.02.2021 слідчим суддею було проголошено резолютивну частину ухвали, а 09.02.2021 повний текст без участі підозрюваної та захисника, копію ухвали отримав 11.02.2021. Відсутність повного тексту та необізнаність з мотивацією задоволення клопотання слідчого, унеможливило своєчасного подання апеляційної скарги, а тому пропущено строк, встановлений ст.395 КПК України. Вважає, що обраний запобіжний захід є занадто суворим та є всі підстави застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт. Вказує, що підозрювана ОСОБА_8 з потерпілою підтримувала добросусідські відносини, умислу на вбивство не мала. Як тільки побачила, що потерпіла впала на підлогу і не піднімалась, одразу почала телефонувати до рідних потерпілої, знайомих, щоб викликали швидку допомогу та поліцію, побігла додому, де також просила свою дочку подивитись, що з потерпілою та викликати швидку допомогу, про вчинене жалкує. Зазначає, що підозрювана ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від слідства, оскільки остання має міцні соціальні зв`язки, активно сприяє органу досудового розслідування, розповіла про всі обставини та деталі вчинення кримінального правопорушення. Звертає увагу, що підозрювана, потерпіла та свідки уже надали показання органу досудового розслідування. Додатково зазначає, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, схильності до вчинення протиправних дій немає.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Як вбачається з матеріалів провадження, 05.02.2021 слідчим суддею було проголошено резолютивну частину ухвали, а 09.02.2021 повний текст без участі підозрюваної та захисника. Копію повного тексту ухвали захисник ОСОБА_7 отримав 11.02.2021 під розписку.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе поновити захиснику ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.02.2021 року.

Заслухавши доповідача, захисника та підозрювану про задоволення апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10)наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12)ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення О`Нага United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(c) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (О`Нага v. United Kingdom 16 October 2001, §36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наявні у матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу наявні достатні підстави вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрювана причетна до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду місця події від 02.02.2021; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 03.02.2021; висновком судово-медичної експертизи від 03.02.2021; висновком щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_8 від 02.02.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 02.02.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 02.02.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03.02.2021; протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 від 03.02.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 03.02.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 03.02.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 03.02.2021.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 і є достатніми для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Апеляційний суд звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обставин підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи перевірялись судом при його розгляді. При цьому була допитана підозрювана ОСОБА_8 , вислухана думка захисника, слідчого та прокурора, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано врахував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

При цьому, слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років; може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки вона ніде не працює, постійного заробітку не має; може незаконно впливати на свідків, зокрема свою дочку ОСОБА_11 , з якою проживає в одному будинку та яка першою прибула на місце вчинення злочину, а також на потерпілу ОСОБА_10 , оскільки вона є особою похилого віку, сусідкою підозрюваної, проживає неподалік по одній вулиці; може продовжити кримінальне правопорушення, оскільки підозрювана намагалась позбавити життя потерпілу та, з причин, що не залежали від її волі, не довела злочин до кінця; підозрювана ОСОБА_8 не має своєї сім`ї, неповнолітніх дітей на утриманні; офіційно не працює.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.
На думку колегії суддів, доводи захисника про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не знайшли свого підтвердження під час судового засідання.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в тій частині, що підозрювана ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, схильності до вчинення протиправних дій немає, неможливо віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваною дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.

Таким чином, суд у відповідності з вимогами ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про її особу, за відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для її скасування та зміни щодо підозрюваної запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на оскарження ухвали слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.02.2021 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.02.2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 02.04.2021 року включно, без визначення розміру застави щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: