Справа №759/3393/19. Провадження №11-кп/824/2106/2021. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України. Суддядоповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

2 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання публічного обвинувачення в суді Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Під час розгляду матеріалів апеляційного провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , який діє у захист прав та інтересів обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 2 грудня 2019 року, прокурором були заявлені клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

В обґрунтування клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою прокурор вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_8 ніде не працює та не має постійного джерела доходів, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, зареєстрований у м. Ромни Сумської області, не має постійного місця проживання у м. Києві, періодично виймаючи квартири у різних місцях Києва без укладення договірних відносин з орендарем, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може впливати на потерпілого та свідків кримінального провадження, іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадження, а також продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання до 6 років позбавлення волі, діяння вчинено із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а отже перебуваючи на волі може спробувати уникнути передбаченого законом покарання.

В обґрунтування клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою прокурор вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_9 ніде не працює та не має постійного джерела доходів, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, зареєстрований у м. Ромни Сумської області, не має постійного місця проживання у м. Києві, періодично виймаючи квартири у різних місцях Києва без укладення договірних відносин з орендарем, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може впливати на потерпілого та свідків кримінального провадження, іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадження, а також продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання до 6 років позбавлення волі, діяння вчинено із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а отже перебуваючи на волі може спробувати уникнути передбаченого законом покарання.

Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду, зокрема, про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що від захисника та обвинувачених не надходило таких клопотань, колегія суддів вважає за можливе розгляд провадження здійснювати без участі захисника та обвинувачених.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку цього клопотання, який просив продовжити запобіжний захід обвинуваченим у вигляді тримання під вартою до набрання вироком місцевого суду законної сили, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви Суду

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком, ухваленим у кримінальному провадженні №0009988 від 12.12.2018 року щодо обвинувачених:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в м. Харків, із середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого малолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до вступу вироку в законну силу ухвалено залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дня його фактичного затримання, а саме з 14 січня 2019 року.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, який народився в м. Ромни Сумської області, із середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого: 27.03.2019 року Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів покарання призначене за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року та покарання, призначене за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 27 березня 2019 року, ухвалено виконувати самостійно.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до вступу вироку в законну силу ухвалено залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з дня його фактичного затримання, а саме з 14 січня 2019 року.

Також вирішені питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду суд відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які. незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте, Європейський Суд з прав людини, зокрема у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає доведеними обставини, які виправдовують щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 строку тримання під вартою, колегія суддів з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України бере до уваги те, що вони обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, а ризики, заявлені при обранні запобіжного заходу на даний час не зменшились, зокрема можливість переховування від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення, та дійшла висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

З врахуванням наведеного, колегія суддів, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченим дій, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акту, пред`явлене ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачені можуть бути причетні до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Також, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України приймає до уваги дані про особу обвинувачених, характер висунутого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинувачених.

Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання винуватості ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за оскаржуваним вироком, з метою попередження ризиків їх переховування від суду чи вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки вони не можуть не усвідомлювати імовірність визнання їх вини за висунутим їм обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також враховуючи ті обставини, що апеляційні скарги захисника ще не розглянуті по суті, апеляційний суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків в ході апеляційного розгляду, до набрання вироком місцевого суду законної сили.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 331, 404, 405, 407, 418 ч. 1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання публічного обвинувачення в суді Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком місцевого суду законної сили.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком місцевого суду законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І:

ОСОБА_10 з ю б і н ОСОБА_11 Ш р о л ь