КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0012380 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
перекладачів ОСОБА_12 , ОСОБА_13

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва ОСОБА_14 просить вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2020 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді п`яти років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2020 року, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.
На підставі ст. 76 КК України покладено на нього обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнено з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_15 10 974 гривень 55 копійок на відшкодування матеріальних збитків, та 75 000 гривень на відшкодування моральних збитків.
Стягнено із ОСОБА_8 витрати на залучення експертів в розмірі 1619 гривень 10 копійок.

В доводах апеляційної скарги прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначає, що апеляційна скарга вноситься у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Так, прокурор вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував ст. 75 КК України, яка не підлягала застосуванню.
Апелянт звертає увагу на те, що в оскаржуваному вироку відсутнє мотивування про застосування ст. 75 КК України, оскільки під час судового розгляду відомостей про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства не встановлено.
Прокурор зазначає, що жодна із досліджених судом обставин ні окремо, ні їх сукупність, не надавала обґрунтованих підстав вважати можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_8 без реального відбування призначеного покарання.
В апеляційній скарзі апеллянт вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки зухвалому та небезпечному характеру дій обвинуваченого, який наніс один удар предметом зовні схожим на ніж в область спини зліва потерпілому, внаслідок яких останньому заподіяно тяжке тілесне ушкодження.
Прокурор підсумовує, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, відтак вирок в частині застосування ст. 75 КК України підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 28 грудня 2017 року приблизно о 13 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. Заболотного, 44, під час словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_15 , у зв`язку із особистими неприязними відносинами, умисно, з метою спричинення шкоди здоров`ю, наніс один удар предметом зовні схожим на ніж в область спини зліва ОСОБА_15 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, які за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачений та його захисники заперечували щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора міста Києва ОСОБА_14 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ст. ч. 1 ст. 121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження.
Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій обвинуваченого, а також правильність призначення покарання ніким не оскаржується.
Судове рішення оскаржується лише в частині безпідставного, на думку сторони обвинувачення, звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.
З огляду на те, що відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегією суддів перевіряється вирок суду лише в частині законності застосування ст. 75 КПК України.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначивши обвинуваченому ОСОБА_8 мінімальний строк покарання, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України суд одночасно дійшов висновку про можливе виправлення обвинуваченого без його відбування.
Колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид та розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
Відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_8 вчинене кримінальне правопорушення, яке за класифікацією, визначеною у ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Закон не містить прямої заборони звільнення особи від відбування покарання з випробуванням у разі вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Тому мотивованим рішення про застосування ст. 75 КК України буде лише тоді, коли суд у вироку наведе достатні мотиви на підставі чого він дійшов висновку про можливе виправлення особи без відбування покарання з випробуванням.
Колегія суддів вважає, що вирок суду містить достатні мотиви прийняття рішення про застосувння ст. 75 КК України.
Відповідно до даних про особу обвинуваченого, він тривалий час проживає на території України на законних підставах, має постійне місце проживання, у нього є сім`я, неповнолітні діти, він позитивно характеризується, працевлаштований, не судимий.
Наведені дані свідчать про те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки.
Крім того, як під час розгляду провадження у суді першої інстанції ним частково відшкодовано заподіяну потерпілому шкоду, так і під час апеляційного розгляду стороною захисту надані документи про переказ потерпілому коштів. Наведе свідчить про те, що обвинувачений не тільки висловив жаль щодо заподіяної шкоди здоров`ю потерпілого та щиро розкаявся у вчиненому злочині, але й вчиняє дії для усунення негативних наслідків від своєї кримінальної поведінки.
Призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України суд обґрунтовано взяв до уваги і обставини, які передували вчиненню ним кримінального правопорушення. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, між потерпілим і жінкою, з якою ОСОБА_8 перебуває у фактичних шлюбних стосунках, виник конфлікт під час якого потерпілий образив її. Втрутившись в цей конфлікт, ставши на захист ОСОБА_16 , ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_15 тяжке тілесне ушкодження.
Відповідно до вироку суду, обставин, які обтяжують покарання не встановлено, що не опорюється прокурором.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що у суду були законні підстави для застосування ст. 75 КК України.
Крім того, як видно з журналу судового засідання, в суді першої інстанції потерпілий не наполягав на призначенні обвинуваченому покарання, яке він має відбувати реально та покладався на розсуд суду, а прокурор просив призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання внаслідок безпідставного застосування до нього положень ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням, є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами..
Отже рішення суду про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі із одночасним звільненням від відбування покарання та встановленням іспитового строку, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.
За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_14 залишити без задоволення.
Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2020 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4