Справа № 456/1079/21
Провадження № 1-кп/456/341/2021
ВИРОК

іменем України

17 серпня 2021 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Стрий кримінальне провадження № 0000087 від 03.03.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гірне Стрийського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого молодшим приймальником товару у ТОВ «АТБ-маркет, раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 03.03.2021р. близько 16.20 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , в якій проживає разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , на побутовому грунті розпочав словесний конфлікт з ОСОБА_5 , в ході якого наніс останньому декілька ударів кулаком правої руки по обличчю в ділянку правого ока, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої повіки правого ока з поширенням на праву бокову поверхню носа, крововиливу на білковій оболонці зовнішньої частини правого ока, параорбітальну гематому справа, забій м`яких тканин носа, перелом кісток спинки носа, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, пояснив, що разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 проживає по АДРЕСА_1 . Того дня після обіду, до них в квартиру, зайшов свекор його співмешканки разом зі своїм братом, обидвоє перебували в нетверезому стані. При цьому, у взутті ходили по всіх кімнатах, через що він зробив їм зауваження, на що ОСОБА_5 відповів йому нецензурно в грубій формі. Після чого, в них виник словесний конфлікт, в ході якого він наніс потерпілому декілька ударів кулаком по обличчю, від чого той схилився на коліно та з його обличчя потекла кров. За деякий час приїхали працівники поліції, яким добровільно розповів про обставини події, що трапилась. Намагався примиритись з потерпілим, просить вибачення за скоєне, розкаюється у вчиненому, обіцяє більше подібного не вчиняти. Зобов`язується відшкодувати заподіяні матеріальні збитки в повному обсязі та частково моральну шкоду.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в

апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 в умисному заподіянні потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого доведена повністю, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

В даній справі, суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При цьому до обставин, що помякшують відповідальність суд визнає те, що ОСОБА_4 , щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючих відповідальність ОСОБА_4 обставин по справі не встановлено

Враховується, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується по місцю проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких дитина інвалід, потерпілий просить обвинуваченого покарати суворо.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів можливе шляхом застосування до нього покарання у вигляді штрафу, яке буде для нього необхідне та достатнє.

Вирішуючи питання про цивільний позов і відшкодування збитків, суд виходить з того, що злочином обвинуваченого потерпілому заподіяні матеріальні та моральні збитки, сума збитків є обґрунтованою, доведена в ході судового слідства, тому заявлений ОСОБА_5 цивільний позов підлягає задоволенню, однак частково.

Так, 12.05.2021 на адресу суду ОСОБА_5 подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заявлений позов мотивовано тим, що 03.03.2021 ОСОБА_4 йому заподіяно тілесні ушкодження. Внаслідок умисних протиправних дій обвинуваченого, йому спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої повіки правого ока з поширенням на праву бокову поверхню носа, крововиливу на білковій оболонці зовнішньої частини правого ока, параорбітальну гематому справа, забій м`яких тканин носа, перелом кісток спинки носа. Після отриманих тілесних ушкоджень, він проходив медичне обстеження та лікування на що витратив 5221,74грн.. Крім того, неправомірними діями ОСОБА_4 йому завдано і моральної шкоди, що полягає у сильних душевних стражданнях та інших негативних явищах, які в подальшому проявилися на стані його здоров`я, він перестав спокійно спати постійно відчуває страх, тривогу, обмеження у фізичній активності, а тому просить стягнути з ОСОБА_4 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 та його представник, адвокат ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять суд їх задоволити.

Цивільний відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, приходить до висновку, що позов цивільного позивача у кримінальному провадженні підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченого встановлено протиправну поведінку ОСОБА_4 , що стверджується матеріалами кримінального провадження; встановлено наявність шкоди заподіяння ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень та причиновий зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками, що настали, який підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

За результатами розгляду кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст.125 КК України, оскільки в судовому засіданні доведено факт спричинення ОСОБА_4 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

На підтвердження понесених витрат, позивачем до матеріалів позовної заяви долучено копії квитанцій про купівлю ліків, проведення обстеження, на загальну суму 5221,74 грн..

Задовольняючи позовні вимоги, суд примаймає до уваги долучені до матеріалів справи цивільним позивачем копії квитанції, оскільки такі безпосередно свідчать про купівлю ліків, в квитанціях містяться відповідні посилання на необхідні препарати, проведення медичних обстежень, які проходив ОСОБА_5 ..

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що цивільний позов у частині стягнення матеріальної шкоди слід задоволити та стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 5221,74грн..

Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. № 4 передбачає, що моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, суд прийшов до висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, останній переніс фізичну біль, проходив курс лікування, що вплинуло на його звичайний спосіб життя, призвело до вимушених змін.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 слід стягнути 3 500 грн. моральної шкоди, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості.

Що стосується стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрат на адвокатські послуги у сумі 4 000 грн., то такі підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в Додатковій Постанові Верховного суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд погоджується з доводами цивільного позивача ОСОБА_5 про те, що долучені до матеріалів заяви копії документів підтверджують надання адвокатом ОСОБА_7 правової

допомоги у кримінальному провадженні № 0000087, оскільки їхні оригінали судом оглянуті в судовому засіданні, однак критично оцінює розмір витрат на правову допомогу, з огляду на кількість судових засідань з участю захисника, та обсяг і складність складених процесуальних документів які не є значними, а тому такі витрати є завищеними та неспівмірними з обсягом наданих послуг.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2000 грн. витрат на правову допомогу.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 5221 /п`ять тисяч двісті двадцять одну/ грн. 74 коп.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3500 /три тисячі п`ятсот/ грн. моральної /немайнової/ шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 2000 (дві) тисячі гривень.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя ОСОБА_1