Справа № 366/1882/20
Провадження № 1-кп/366/62/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт.Іванків клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 12.03.2020р. відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Олива Іванківського району Київської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, пенсіонера, інваліда 1 групи (загальне захворювання), раніше не судимого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не депутата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

встановив:

До Іванківського районного суду Київської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 у зв`язку із вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки останній за станом здоров`я потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в психіатричній лікарні із звичайним наглядом.
З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , 10.03.2020, близько 15 години, більш точний час не встановлено, перебував на відкритій ділянці місцевості на узбіччі дороги по АДРЕСА_2 , де в той же час проходив малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який після закінчення навчального дня повертався додому за адресою: АДРЕСА_3 цього ж населеного пункту із Розважівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.
В ході спілкування між ОСОБА_5 та малолітнім ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих, особистих, неприязних стосунків розпочався словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення малолітньому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
В подальшому, з метою реалізації свого злочинного, протиправного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно наніс один удар кулаком руки в область тулуба та один удар кулаком руки в область голови ОСОБА_6 , після чого останній впав, а ОСОБА_5 наніс йому ще один удар ногою в область тулуба.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 спричинив малолітньому ОСОБА_6 тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку та забій грудної клітки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, як тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.
Проте встановлено, що ОСОБА_5 в період інкримінованих йому дій та на даний час страждає на деменцію змішаного ґенезу (внаслідок перенесеної діабетичної коми, травми голови) і тому за своїм психічним станом не міг та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, передбачених ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №268 від 03.06.2020.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та пояснив, що досудовим слідством зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч.2 ст. 125 КК України, але під час досудового розслідування кримінального провадження було встановлено, що він неосудний, а тому просив клопотання задовольнити та застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в психіатричній лікарні із звичайним режимом спостереження.
ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що нічого не пам`ятає, а тому покази давати не буде.
Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень ст.ст.93, 94 КК України, ст.ст.512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».
Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.
Обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, що підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів:
- витягом з кримінального провадження №0000117 від 12.03.2020р.;
- протоколом огляду місця події від 12.03.2020 року та фото таблицями;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.05.2020р.
- ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 15.04.2020р. про надання тимчасового доступу до мед. карти ОСОБА_6 ;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21.04.2020р. та описом вилучених документів, а саме медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_6 №795/83.
- довідкою КНП «Іванківської центральної районної лікарні» №117 від 27.05.2020р.
- з висновку судово-психіатричного експерта №268 від 03.06.2020 року слідує,що ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав та страждає в даний час на деменцію змішаного ґенезу (внаслідок перенесеної діабетично коми, травми голови) (за МКХ10 F02.8).
ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій не міг та не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними.
ОСОБА_5 за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та будь-якому іншому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував.
ОСОБА_5 притаманне зниження інтелектуальної та мнестичної діяльності, а також схильність до скоєння вчинків за першим спонуканням, емоційно-вольова нестійкість, здійснили суттєвий вплив на його поведінку в досліджуваній ситуації.
- листом Розважівської сільської ради Іванківського району Київської області № 02-23/87 від 12.03.2020р., з якого вбачається, що до Розважівської сільської ради звернулась ОСОБА_8 , стосовно вирішення питання про влаштування та лікування її сина ОСОБА_5 , 1989 р.н., Він давно хворіє на цукровий діабет 1 типу. Останнім часом почав проявляти агресивність до оточуючих, на зауваження не реагує. Неодноразово на його поведінку проступали скарги. Декілька днів назад він побив малолітню дитину шкільного віку, яка в даний час знаходиться в лікарні. Зазначили, що ОСОБА_9 являє собою реальну загрозу для оточуючих.
- характеристикою на ОСОБА_5 , 1989 р.н., який проживає з матір`ю ОСОБА_8 в с.Розважів Іванківського району Київської області, є інвалідом 1-ї групи загального захворювання, ОСОБА_5 замкнутий, іноді проявляє агресію до оточуючих.
Допитана в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_8 не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, підтвердила обставини вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , передбачених ч.2 ст.125 КК України, викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру. Просила застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в психіатричній лікарні із звичайним режимом спостереження.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 , показала, що 10.03.2020р. ОСОБА_6 повертався після закінчення навчального дня та ОСОБА_5 наніс йому тілесні ушкодження. Все це показала зі слів свого онука.
Однак, згідно висновку судово-психіатричної експертизи №268 від 03.06.2020року, ОСОБА_5 на момент скоєння інкримінованого йому правопорушення страждав на деменцію змішаного ґенезу (внаслідок перенесеної діабетичної коми, травми голови). В період вчинення інкримінованого правопорушення, за своїм психічним станом не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, в стані тимчасового розладу психічної діяльності не перебував. На теперішній час страждає помірною розумовою відсталістю, за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в психіатричній лікарні із звичайним режимом спостереження, тому підпадає під дію ст. 20 КК України.
Враховуючи зазначене, встановлена неосудність ОСОБА_5 на час розгляду кримінального провадження, так як він в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в психіатричній лікарні із звичайним режимом спостереження.
У відповідності до вимог ст.ст.19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Згідно п.3 Наказу МОЗ України №397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.
Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки діянь, передбачених ч.2 ст.125 КК України, мали місце і вчинені ОСОБА_5 у стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення останнім суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в психіатричній лікарні із звичайним режимом спостереження.
Відтак, виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.
Окрім того, суд зазначає згідно п.6 Правил надання примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.08.2017 року № 992 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 листопада 2017 р. за № 1408/31276, примусові заходи медичного характеру застосовуються у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до місця проживання пацієнтів. Мережа спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги затверджується наказом Міністерства охорони здоров`я України.
Керуючись ст.ст.19, 93, 94, 369-372, 376, 392, 393, 395, 505, 512, 513 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання про застування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні №0000117 від 12.03.2020 відносно ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Олива Іванківського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в психіатричній лікарні із звичайним режимом спостереження.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Копію ухвали після її проголошення вручити учасникам судового провадження.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Апеляція на ухвалу суду про застосування примусових заходів медичного характеру подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру.

Суддя: ОСОБА_1