Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

26 березня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25.02.2021р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без права внесення застави,

за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, прийнято рішення про задоволення клопотання слідчого та обрано підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме, з моменту винесення ухвали 17 год. 50 хв., 26 квітня 2021 року.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного вважає ухвалу слідчого судді незаконною, з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Доводить, що долучені до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріали кримінального провадження не містять належних доказів на підтвердження обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_4 підозри. Вказує, що при прийняті оскаржуваної ухвали місцевим судом в порушення вимог передбачених ст.178 КПК України не було враховано усіх фактичних обставин кримінального провадження.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання, зазначив в ухвалі, що прокурор довів обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України.

Слідчий суддя також зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років з конфіскацією майна, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, вказаним в клопотанні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи захисника підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру від 25 лютого 2021 року, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя дійшов висновку, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.

Також колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження.

Так, обґрунтуванням ризику:

- переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду - є те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.189 КК України відноситься до категорії тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна.

У зв`язку із покаранням, що загрожує підозрюваному за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, відсутність стримуючих факторів (неодружений), не працюючий, відсутність сталих соціальних зв`язків, вчинення злочину із застосуванням фізичного насильства, дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та або суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, а тому лише перебування останнього в чому ізоляторі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні - є те, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, підозрюється у вчиненні корисливого злочину проти власності , пов`язаний із проникненням у володіння громадян та заволодінні їх майном, та в подальшому на шлях виправлення не став та за попередньою змовою групою осіб вимагав грошові кошти за неіснуючий борг у ОСОБА_9 , при цьому застосували фізичне насильство відносно потерпілого, а отже схильний до вчинення в ході злочинної діяльності. Тому перебуваючи на волі, зможе чинити тиск на потерпілих, свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою їх залякування о відмови від дачі показань, під час досудового розслідування так і під час розгляду кримінальної о зниження у суді;

- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - є те, що ОСОБА_4 користуючись в суспільстві «злочинним авторитетом», іншими особистими якостями у злочинному середовищі може залучити сторонніх осіб з «кримінальним минулим» з метою здійснення впливу на органи досудового розслідування, потерпілих та свідків з метою уникнення відповідальності;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовження чи продовжить кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він підозрюється, - є те, що вчинення злочинів є основним джерелом доходу для нього, підтвердженням чого є неодноразове притягнення його до кримінальної відповідальності.

Зважаючи на наявність зазначених ризиків слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Тому доводи апеляційної скарги захисника щодо ненадання оцінки фактичним обставинам, передбачених ч.1 ст.178 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали провадження свідчать про зворотнє, а стороною захисту доказів на підтвердження своєї позиції не надано.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника підозрюваного про застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, то вони не заслуговують на увагу, адже жодних обґрунтованих доводів щодо гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваного, у апеляційній скарзі вказано не було, так само як, і не було встановлено у судовому засіданні апеляційного суду.

За вказаних обставин, підстав для скасування ухвали місцевого суду чи застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що клопоче сторона захисту та підозрюваний, немає, а сама незгода із застосованим запобіжним заходом не вказує про необґрунтованість судового рішення, постановленого слідчим суддею.

Доказів на спростування висновків слідчого судді захисником та підозрюваним в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419,422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25.02.2021 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без права внесення застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3