Справа № 354/626/21
Провадження № 1-кс/354/94/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Яремче

Слідчий суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю начальника СД відділення поліції №1 (м.Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції Головного управління поліції Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання начальника СД відділення поліції №1 (м.Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції Головного управління поліції Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Яремчанського відділу Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000011 від 11.04.2021 за ч.1 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
12 квітня 2021 року до суду надійшло клопотання начальника СД відділення поліції №1 (м. Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції Головного управління поліції Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про арешт майна.
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Сектору дізнання відділення поліції №1 (м. Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції Головного управління поліції Національної поліції в Івано-Франківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 11.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 10.04.2021 працівниками поліції під час несення служби в смт. Ворохта було зупинено вантажний автомобіль марки «Урал 5557», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який перевозив лісо деревину породи «бук» без дозвільних документів.
10.04.2021 під час проведення огляду місця події був вилучений, як тимчасово вилучене майно, вантажний автомобіль марки «Урал 5557», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , жителю смт. Верховина, Івано-Франківської області, на вантажній платформі якого знаходилась стовбури дерев породи «бук» різної довжини та діаметру, на одному із стовбурів дерев породи «бук» вилучено бирку із номером №277396401. В ОСОБА_4 вилучено товарно-транспортну накладну серії ІФВ №582635 від 09.04.2021, товарно-транспортну накладну серії ІФВ №582648 від 10.04.2021, бирку із номером №277396402.
12.04.2021 вантажний автомобіль марки «Урал 5557», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , жителю смт. Верховина, Івано-Франківської області, визнано речовими доказами.
Представник органу досудового розслідування ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити, просив накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів.
Володілець ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання.
Заслухавши доводи сторін, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя приходить до висновку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Дослідивши доводи щодо підстав накладення арешту на майно, копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
У ході судового розгляду встановлено, що Сектором дізнання відділення поліції №1 (м.Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції Головного управління поліції Національної поліції в Івано-Франківській області, на даний час, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000011 від 11.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, по факту таємного викрадення лісодеревини.
Постановою начальника СД відділення поліції № 1 (м. Яремче) Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 12.04.2021 року вантажний автомобіль марки «Урал 5557», р.н. НОМЕР_1 , який згідно витягу з бази «НАІС» належить ОСОБА_6 , жителю смт. Верховина, Івано-Франківської області, - визнано речовим доказом.
Орган досудового розслідування визначає вказаний транспортний засіб як засіб вчинення кримінального правопорушення за допомогою якого перевозилася лісодеревина.
Метою накладення арешту на вказаний транспортний засіб, орган досудового розслідування обгрунтовує необхідністю збереження вказаного вище майна як речового доказу по справі, що має суттєве значення для слідства.
У відповідності до підпунктів 5-6 частини 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має також обов`язково переконатись на підтвердження вчинення кримінального правопорушення в наявності доказів, які мають давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження, а згідно з п. 2 ч. 3 цієї ж статті на орган досудового розслідування покладається також обов`язок довести, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.
Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до даних, внесених до ЄРДР, відомості внесені до реєстру з приводу факту перевезення лісо деревини породи «бук» без відповідних дозвільних документів. Вказана подія органами досудового розслідування кваліфікована як така, що має ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.
У судовому засіданні представник органу досудового розслідування зазначив, що предметом правопорушення є лісодеревина, яка на думку слідства є краденою, оскільки перевозилася без відповідних документів. Будь-яких підозр відносно правомірності керування транспортним засобом, про арешт якого просить, чи те, що він теж крадений - не має.
Слід зазначити, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до кримінальних проступків, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
У судовому засіданні володілець майна ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом на момент зупинки працівниками поліції, суду пояснив, що просто переплутав товарно-транспортні накладні.
Крім того, слідчим суддею встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні будь-якій особі не вручено письмове повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що станом на час розгляду клопотання в суді, пояснення представника органу дізнання, зміст клопотання та долучені до нього документи, не доводять, що існує обґрунтована підозра вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту транспортного засобу, який належить третій особі, на платформі якого знаходилася, ймовірно, крадена деревина. Не доведено також і те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника та володільця вантажного автомобіля, як накладення арешту.
Виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та згідно ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя дотримується принципу верховенства права, який є однією з підвалин демократичного суспільства.
У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності, принцип «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, та приходить до висновку, що органом дізнання не доведено необхідність арешту вантажного автомобіля марки «Урал 5557», р.н. НОМЕР_1 , який згідно витягу з бази «НАІС» належить ОСОБА_6 , у рамках кримінального провадження, порушеного за ч. 1 ст. 185 КК України.
Керуючись ст.ст. 132, 170-173, ст.175, ст.309, 372, ст. 392, ст. 532 КПК України,-
УХВАЛИВ:
У клопотанні начальника СД відділення поліції №1 (м.Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції Головного управління поліції Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000011 від 11.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено та оголошено о 17 год. 05 хв. 19.04.2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1