Справа № 357/6929/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуюча суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання кримінальне провадження № 0001178, внесене 01 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ( ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ), військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , старшого водія відділення централізованих перевезень військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «старший солдат» зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

20 жовтня 2014 року старший солдат ОСОБА_3 призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на строкову військову службу.

21 листопада 2014 року прийняв військову присягу у військовій частині НОМЕР_1 .

У подальшому відповідно до п. 1 ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 26 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України старшим солдатом ОСОБА_3 укладено контракт про проходження військової служби з Міністерством оборони України в особі начальника тилу Збройних Сил України строком на три роки та був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4-РС від 01 березня 2019 року старший солдат ОСОБА_3 з 01 березня 2019 року перебуває на посаді старшого водія відділення централізованих перевезень військової частини НОМЕР_1 .

У подальшому 14 вересня 2018 року старший солдат ОСОБА_3 уклав новий контракт з Міністерством оборони України в особі Командувача Сил логістики Збройних Сил України строком на один рік, та продовж проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 на цій же посаді.

Крім цього, вищевказаною правовою нормою закріплено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Старший солдат ОСОБА_3 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути дисциплінованим, під час перебування поза розташуванням військової частини не допускати негідних вчинків та знати і неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху.
З 12 липня 2012 року відповідно до посвідчення водія НОМЕР_4 старший солдат ОСОБА_3 має право на керування транспортними засобами категорій «А», «В», «С», «D» та «Е».

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 2.3 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 (далі Правил), водій механічного транспортного засобу зобов`язаний, з-поміж іншого, повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди,
Крім того, відповідно до п. 1.3 Правил, учасники дорожнього руху повинні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Також, відповідно до п. 1.5 Правил, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Поряд з цим, відповідно до пункту 2.3 (б) Правил, для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

В той же час, відповідно до п. 10.1 Правил, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Крім цього, згідно з пунктом 12.1 Правил, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно пункту 12.3 Правил, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Однак, 28 травня 2021 року, приблизно о 16 год. 50 хв., водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_5 , та рухаючись по вул. Січневий прорив зі сторони вул. Турчанінова у напрямку вул. Сквирське шосе у м. Біла Церква Київської області, у порушення вищенаведених правил безпеки дорожнього руху, не діяв у визначений ними спосіб, проявив неуважність та безпечність, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, не вибрав безпечної швидкості та не врахував дорожньої обстановки, при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, у результаті чого допустив занос керованого ним автомобіля з подальшим виїздом на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_7 , який на той час вже перебував на зустрічній смузі руху.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 отримав наступні тілесні ушкодження у вигляді перелому 7-9 ребер зліва, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_3 вимог п. 1.5, 2.3(б), 10.1, 21.1, 12.3 Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкався у вчиненому та звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку із примиренням з потерпілим та відшкодуванням збитків, завданих злочином.

Потерпілий ОСОБА_7 підтримав клопотання обвинуваченого, звернувся до суду із заявою в якій просить звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності. Підтвердив, що обвинуваченим відшкодована матеріальна шкода, завдана йому в рахунок відшкодування витрат на лікування і реабілітацію.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого. Підтвердив відомості про те, що ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Розглянувши клопотання обвинуваченого, заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо нього, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 вперше вчинив злочин з необережності невеликої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відшкодував завдані потерпілому матеріальні збитки та примирився з потерпілим.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що дане кримінальне провадження слід закрити, а обвинуваченого ОСОБА_3 - звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України.

Процесуальні витрати на проведення експертиз відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись п.1 ч.2 ст.284, п.2 ч.3 ст. 314 КПК України, ст.46 КК України, -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити.

Речові докази: автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_5 , велосипед марки «АИСТ» - вважати повернутими власникам.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи діб з дня її проголошення.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження їх право на ознайомлення із журналом судового засідання і поданням на нього письмових зауважень відповідно до ч.3 ст. 376 КПК України.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх право на отримання в суді копії ухвали, вручити її обвинуваченому - негайно.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1