Справа № 510/2/19

В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
20 липня 2021 року Ренійский районний суд Одеської області
У складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника юридичної особи - ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтий Яр Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, пенсіонера, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.1 КК України, -
Встановив:
Відповідно до обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.
13.12.2018 р. о 20.20 год. обвинувачений ОСОБА_10 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов на південно-східну окраїну м. Рені, на відстані 120 м. від колишньої «Пропарювальної станції», де за допомогою штикової та совкової лопат, викопав чавунну трубу діаметром 274 мм., товщиною стінок 12 мм., довжиною 35 м., вартістю 29 484 грн., яка належить КП «Водоканал» та намагався її демонтувати, однак не довів свій умисел до кінця, оскільки був застигнутий на місці скоєння співробітниками поліції та начальником КП «Водоканал» ОСОБА_11 .
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України, за ознаками замаху на таємне викрадення чужого майна, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежать від його волі.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 винним себе не визнав у повному обсязі, обставини, вказані у обвинувальному акті заперечував, пояснивши, що 13.12.2018 р. він у районі колишньої пропарочної станції заготовлював дрова для опалення, потім був у гостях у брата, там випили трохи вина, а десь о 21.00 год., згадавши, що забув там сокиру, взяв собаку, та пішов на те місце. Присвітивши ліхтарем, він побачив у траншеї дві лопати, та спустився, щоб їх взяти. У цей час на нього напали дві особи. однією з яких був працівник поліції ОСОБА_12 , його дуже сильно побили, світили йому в очі ліхтарем, обвинувачували у крадіжці, робили якийсь запис на телефон. Оскільки він дуже злякався та побоювався за своє життя та здоров`я, то підтвердив те, що від нього хотіли почути. Наступного дня він звернувся за медичною допомогою, у нього було виявлено струс мозку, він знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Ренійської ЦРЛ. Коли він знаходився на лікуванні та ще дуже погано себе почував, приходили працівники поліції із якимись паперами.
Оскільки обвинувачений по суті пред`явленого обвинувачення винним себе не визнав та оспорював фактичні обставини справи, викладені у обвинувальному акті, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню у судовому засіданні, заслухавши думку учасників судового розгляду, виходячи з положень ст. 349 КПК України, дійшов до висновку про необхідність дослідження усіх доказів по справі у повному обсязі.
Представник державного обвинувачення у ході судового розгляду на пред`явленому обвинуваченні наполягав, вважає, що дії обвинуваченого кваліфіковано вірно та вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів: показаннями свідків, письмовими доказами.
Виходячи з позиції сторони обвинувачення вина ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, дослідженими у судовому засіданні:
- показаннями представника КП «Водоканал» ОСОБА_8 про те, що чавунна труба, у спробі викрадення якої звинувачується обвинувачений, є власністю підприємства. Як їй стало відомо, обвинуваченого, який був у стані сп`яніння, було затримано на місці крадіжки, у нього було вилучено лопату, усе це керівник підприємства зафіксував на мобільний телефон та звернувся до поліції;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , директора КП «Водоканал» про те, що у тому районі на окраїні міста працівниками підприємства проводився частковий демонтаж старих труб, та від працівників підприємства йому стало відомо, що у тому місці невідомі особи шляхом викопування траншеї підготовлюють викрадення труби. З метою запобігання викраденню майна, у вечірній час 13.12.2018 р. вони спільно із ОСОБА_13 виїхали на це місце та на місці зловили обвинуваченого у траншеї з чавунною трубою, той здійснював розкопку, був у стані сп`яніння, було викликано поліцію, він знімав обвинуваченого на свій мобільний телефон, той був у зляканому стані, давав зізнальні пояснення, вказаний запис він у подальшому видав органам досудового розслідування;
- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що у той вечір ОСОБА_14 був у нього в гостях, сиділи, пили чай. Потім ОСОБА_15 запропонував йому разом поїхати на ділянку, оскільки у нього є підозра, що хтось краде труби. Приїхавши на місце, вони виявили чоловіка, який знаходився в траншеї, копав. Вони його затримали, вилучили у нього лопату, та тримали, щоб не втік. На питання, нащо він це робить, чоловік відповів, що робить це через потребу у грошах;
Письмовими доказами:
- протоколом огляду місця події від 14.12.2018 р. із фото таблицями викопаної траншеї з чавунною трубою на дні, в якій знаходився обвинувачений ОСОБА_10 , з місця події вилучено дві лопати;
- протоколом огляду предмету від 14.12.2018р., відповідно до якого, було оглянуто вилучені в ході огляду місця події штикова та совкова лопати;
- постановою слідчого від 14.12.2018 р., якою вищевказані лопати було визнано речовими доказами та передано на відповідальне зберігання;
- протоколом №108 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 13.12.2018 р., відповідно до якого. ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння;
- оглянутим в ході судового розгляду відеозаписом, що був добровільно виданий свідком ОСОБА_11 , оглянутий на стадій досудового розслідування, визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження, де було зафіксовано у траншеї на місці події ОСОБА_10 , який дає зізнальні пояснення, пояснюючи, що викопував трубу, оскільки невістка тяжко хворіє та необхідні гроші на лікування;
Виходячи з вищенаведеного, прокурор вважає, що всі докази, що надані стороною обвинувачення суду, були отримані органом досудового розслідування у спосіб та в порядку, визначеному КПК України, послідовні та узгоджуються між собою, та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
За клопотанням сторони захисту було допитано свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що працює у неврологічному відділенні Ренійської лікарні медичною сестрою. Давно, десь більше двох років тому, до них у відділення надійшов на стаціонарне лікування із закритою черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку ОСОБА_17 . Десь через добу дві після надходження цього пацієнта, якраз вранці була перезмінка, вона приймала зміну у медичної сестри ОСОБА_18 , до відділення прийшли працівники поліції, привели пацієнта у сестринську і там бесідували з ним з приводу якоїсь події, крадіжки з Водоканалу. Вона в сестринській постійно при цьому не знаходилась, оскільки відділення важке і вона постійно була вимушена виходити. Запам`ятала, що працівник поліції щось швидко говорив про те, що той щось копав, вкрав. У її присутності працівник поліції Плачинді про його права, обов`язки, право на адвоката не роз`яснював. Свої підписи у паперах вона поставила на прохання працівників поліції.
Дослідивши у повному обсязі докази, надані сторонами, допитавши обвинуваченого, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого в суді і вичерпано можливість їх отримати, а тому вважає за необхідне виправдати його на підставі ч.1 п.3 ст. 373 КПК України у зв`язку із тим, що не доведено наявність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою в скоєнні злочину й не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Презумпція невинуватості є одним з основних принципів сучасного кримінального провадження. Крім того, це положення закріплено в п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального правопорушення вважається невинним доти, доки його вина не буде встановлена в законному порядку.
«Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах…» абз. 10 п. 9 Рішення Конституційного суду України від 30 січня 2003 року у справі № 1-12/2003.
У відповідності до роз`яснень, що містяться у ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 р. №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Згідно із вимогами ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Приймаючи рішення про виправдування обвинуваченого ОСОБА_10 за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.1 КК України,суд виходить з того, що ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду, стороною обвинувачення не наведено достатніх доказів винуватості, вчинення обвинуваченим злочину поза розумним сумнівом, а можливість здобуття інших доказів вичерпана і стороною обвинувачення не пропонується. Надані ж стороною обвинувачення докази є неприпустимими через відсутність належних даних про повноваження прокурорів у кримінальному провадженні, виходячи з нижчевикладеного.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування належної процедури є одним з складових елементів принципу верховенства права, передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дій і надалі діяли в межах наданих їм повноважень. Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює підтримання публічного обвинувачення в суді та організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими та розшуковими діями органів правопорядку.
Виходячи із ч.3 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, у тому числі: доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь в них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; повідомляти особі про підозру; затверджувати чи відмовляти в затвердженні обвинувального акта, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта, самостійно складати обвинувальний акт.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності, керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених ч.4 та 5 ст.36, ч.3 ст.313, ч.2 ст.341 та ч.3 ст.37 КПК України.
Слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.ч.1,2 ст.214 КПК України).
Таким чином, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, є кримінально процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки. в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.
Ст. 37 КПК України прямо не передбачено для керівника органу прокуратури якоїсь специфічної форми рішення про визначення прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, така процесуальна форма вбачається із тлумачення положень ст. 110 КПК України у взаємозв`язку із положеннями ч.5 ст.36 КПК України, згідно із якою Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування.
Виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечується дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язана із дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження, зокрема: щодо гарантій оскарження та можливості перевірки законності таких рішень, перевірки безсторонності та об`єктивності владних суб`єктів.
У свою чергу, постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні. має відповідати вимогам ст.110 КПК України, в тому числі. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.
Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань це згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними параметрами, які є актуальними на момент його формування (п.2 глави 4 Положення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 р. №298). Таким чином, витяг з ЄРДР не є тотожною заміною постанови керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні. оскільки він не є кримінально процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.
Виходячи з вищенаведеного. за змістом ст.ст. 36,37, 110 КПК України, рішення про призначення (визначення ) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинні прийматися у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК України вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у тому числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.
У кримінально процесуальній доктрині загальновизнаними є такі критерії допустимості доказів: належне джерело; належний суб`єкт; належна процесуальна форма; належна фіксація; належна процедура; належний вид способу формування доказової основи. В аспекті належного суб`єкта, в тому числі, слід розглядати і прокурора.
Відповідно до ч.1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
У випадку здійснення прокурором, який не визначений керівником органу прокуратури як такий, що здійснюватиме процесуальне керівництво у конкретному кримінальному провадженні дій, передбачених ст.36 КПК України, то вони здійснюються неналежним суб`єктом. Таким чином, відсутність постанови про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні в матеріалах досудового розслідування, або її не підписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.
Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на обставини надання обвинуваченому доступу до матеріалів досудового розслідування. Так, виходячи з протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, складеного слідчим ОСОБА_20 22.12.2018 р. у присутності осіб, ніяких даних щодо яких взагалі не вказано, нібито намагався надати доступ підозрюваному (знов же ж таки не вказано кому-саме) до матеріалів досудового розслідування. Однак, підозрюваний (не вказано хто), нібито від підпису та ознайомлення з матеріалами відмовився у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 (будь-яких даних понятих не вказано). Причому, якщо виходити з протоколу, то він нібито складався слідчим у приміщенні службового кабінету №316 Ренійського ВП. Разом із тим, як пояснила в ході судового розгляду свідок ОСОБА_22 , працівники поліції приходили прямо до неврологічного відділення лікарні, де перебував на стаціонарному лікуванні ОСОБА_10 , про щось говорили у сестринській, та папери працівникам поліції вона підписала прямо на її робочому місці.
При прийнятті рішення, судом взято до уваги відповідну судову практику Верховного Суду, який прийшов до відповідних висновків в частині процедури визначення прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, форми такого рішення, обов`язковості його підписання службовою особою та наслідків недотримання належної процедури визначення в частині недопустимості доказів. Відповідні висновки із їх належним обґрунтуванням, зокрема, містяться у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.02.2021 р. у справі №754/7061/15 (Провадження № 51 4584 кмо 18).
Відповідно до положень ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення, встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримання.
Виходячи з положень ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі недоведеності вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, недоведеності вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, недоведеності наявності в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.1 та 2 ч.1 ст.284 КПК України. Таким чином. обвинувачений ОСОБА_10 підлягає виправданню судом з підстав п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю наявності у його діях складу кримінального правопорушення
Цивільні позови не заявлялись, процесуальних витрат у провадженні немає.
Керуючись ст.ст.368, 369,370, 371, п.3 ч.1 ст.373, 374 КПК України,-

Виправдати ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.1 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю наявності у його діях складу кримінального правопорушення
До набрання вироком законної сили запобіжного заходу обвинуваченому - не обирати.
Речові докази: чавунну трубу, яка знаходиться під грунтом, довжиною 35 м., діаметром 300 мм., товщиною стінок 12 мм., яка знаходиться на зберіганні директора КП «Водоканал» ОСОБА_11 залишити зберігачеві, штикову та совкову лопати, що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області передати КП «Водоканал» Ренійської міської ради, знявши арешт, накладений на вищевказані речові докази ухвалою слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 18.12.2018 р. (справа №510/2436/18.) диск CD зеленого кольору 700 В, що знаходиться на зберіганні у матеріалах кримінального провадження залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1