ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3101/21 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1765/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2021 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2021 року ОСОБА_9 , обвинуваченому за ч.2 ст.263, ч.1 ст.345, ч.2 ст.342, ч.5 ст.185 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 14 травня 2021 року включно без визначення суми застави.

В обґрунтування застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції зазначив, що прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п.п.1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, перебуваючи на волі, зможе залишити місце проживання та прийняти спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, судом не встановлено; з урахуванням, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 перебуває на стадії підготовчого провадження, судове слідство по справі не розпочате, суд вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на потерпілих та свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати показання в вигідному для нього аспекті, є реальним; обвинувачений раніше судимий, до затримання не працював, офіційних джерел існування не мав.
Судом першої інстанції також зазначено в оскаржуваному судовому рішенні, що, перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, судом враховано, що:
1) за способом життя та економічним становищем: обвинувачений не довів суду, що до затримання мав офіційні джерела доходу, займався суспільно-корисною працею, мав міцні соціальні зв`язки;
2) за станом здоров`я: відсутні відомості про наявність захворювань у обвинуваченого у період часу, який передував його затриманню. Захистом надані медичні документи, про звернення ОСОБА_9 до медичних установ для отримання лікування та обстеження у 2012, 2015 та 2016 році. Таким чином, даних про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, які б унеможливлювали застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час, у суду немає. Також відсутні дані про подання обвинуваченим скарг про неналежні умови перебування або лікування в установі попереднього ув`язнення.
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому приходить до висновку про необхідність обрання для нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, судом враховано, що ОСОБА_9 був оголошений у розшук постановою старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 19.04.2018, раніше судимий, у тому числі за вчинення тяжкого злочину.

Не погодившись з ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2021 року, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_6 про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З метою вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, обрати новий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своєї апеляційної вимоги захисник зазначає, що прокурор у своєму клопотанні не навів жодного конкретного доказу на підтвердження своєї позиції щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а обмежився лише поверхневим посиланням на відповідні норми КПК. До клопотання прокурора не було додано жодного документа, жодного доказу, який би доводив, викладені у клопотанні доводи сторони обвинувачення. Більше того, у своєму клопотанні прокурора послався, зокрема, на наявність ризиків, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Однак вказана норма потребує наведення конкретного обґрунтування з боку сторони обвинувачення, яким саме «іншім чином» може перешкоджати кримінальному провадженню обвинувачений, що прокурором не було зроблено.
Крім того, апелянт посилається на те, що клопотання прокурора не відповідає вимогам статті 184 КПК України, оскільки прокурор не надав суду жодного доказу на підтвердження свого клопотання та порушив приписи чинного кримінального процесуального законодавства. Всі ці обставини не було враховано судом першої інстанції при вирішенні питання про задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник також вказує на те, що ризики, які були заявлені стороною обвинувачення при зверненні з клопотанням про обрання запобіжного заходу та клопотаннями про продовження строків тримання під вартою, однозначно зменшились. Обвинувачений ОСОБА_9 позбавлений можливості впливати на померлого свідка ОСОБА_11 , позбавлений можливості впливати на експертів, які вже надали свої висновки; на потерпілих, які є працівниками правоохоронних органів, знищити або приховати докази, які вже зібрані тощо. Обвинувачений ОСОБА_9 має проблеми зі здоров`ям, має на утриманні мати похилого віку, яка потребує догляду.
За таких обставин сторона захисту вважає, що відсутні об`єктивні підстави для подальшого утримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою, та зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, жодним чином не буде перешкоджати завданням кримінального провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі; думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та ухвалено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Також колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо наявності та продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено, у зв`язку з порушенням обвинуваченим покладених на нього обов`язків, ОСОБА_9 було оголошено у розшук, а тому існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів може вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні декількох нетяжких та особливо тяжкого злочину, передбачених ч.2 ст.263, ч.1 ст.345, ч.2 ст.342, ч.5 ст.185 КК України, на що обґрунтовано прокурор послався суд в своїй ухвалі про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Санкцією ч.5 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.
Однак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Окрім цього, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, які зазначені в клопотанні про обрання запобіжного заходу та обвинувальному акті, а саме вчинення обвинуваченим особливо тяжкого та декількох нетяжких злочинів, в тому числі, щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а також враховуючи, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, був оголошений у розшук постановою старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 19.04.2018 року, що не оспорювалося стороною захисту під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, на думку колегії суддів, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду та належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
За таких обставин колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю апеляційних доводів сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Посилання захисника щодо упередженості суду при розгляді цього кримінального провадження є суб`єктивними, так як апелянтом не надано будь-яких обґрунтованих доказів на підтвердження цих апеляційних доводів.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися та не зменшилися.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2021 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді