Справа № 646/552/21
№ провадження 1-в/646/91/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
представника установи виконання покарань ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
секретар судових засідань ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» заяву
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Христинівка Черкаської області, громадянина України, з повною середньою освітою, розлученого, має дитину 2015 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року за ч.1 ст.153, ч.2 ст. 152, ч.1 ст. 187, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини майна,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
У С Т А Н О В И В:
До Червонозаводського районного суду м.Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування заяви посилається на те, що він засуджений вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року до 8 років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини майна. За період відбування покарання в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)» характеризується позитивно, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, сумлінно виконує встановлені законодавством вимоги персоналу установи, має охайний зовнішній вигляд, працевлаштований зварювальником на дільниці складських робіт цеху №3. Адміністрацією установи заохочувався 10 разів, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження». За вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року добровільно сплатив майновий позов у загальному розмірі 12775 грн. 14 коп., фактично відбув ѕ призначеного покарання, тому просив умовно-достроково звільнити його від відбування покарання.
Засуджений у судовому засідання підтримав заяву та просив суд її задовольнити.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав заяву, зазначив про те, що засуджений ОСОБА_5 на день розгляду клопотання відбув ѕ частини строку призначеного йому покарання, за цей час має 10 заохочень, застосовані до нього стягнення погашені у встановленому законом порядку, за весь час відбування покарання залучався до праці, за що йому нараховувалась заробітна плата, отже належною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, крім того, має міцні зв`язки з сім`єю, яка його підтримує, цивільний позов за вироком суду добровільно сплачений.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 , вказав, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення підлягає аналізу весь період відбування покарання засудженим. З матеріалів особової справи слідує, що дійсно засуджений ОСОБА_5 має 10 заохочень, працевлаштований, при цьому у відношенні нього за період відбуття покарання застосовувались заходи дисціплінарного характеру, крім того, 22 грудня 2020 року мав місце факт порушення засудженим умов тримання в установі виконання покарань.
У судовому засіданні представник Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та оглянувши матеріали особової справи на засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання: про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Статтею 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в тому числі і про умовно дострокове звільнення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року за ч.1 ст.153, ч.2 ст. 152, ч.1 ст. 187, ч.2 ст.187, ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини майна. Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у період з 11 вересня 2015 року по 11 березня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2016 року вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року залишено без змін.
Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року набрав законної сили 02 червня 2016 року.
Ухвалою Червонозавдського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2016 року зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року строк попереднього ув`язнення з 12 березня 2016 року по 02 червня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 11 вересня 2015 року.
Кінець строку відбування покарання 20 грудня 2022 року.
Зі змісту з характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_7 , погодженої заступником начальника колонії з соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_8 та затвердженої начальником ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» ОСОБА_9 слідує, що засуджений ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі знаходиться з 14 вересня 2015 року.
З 14 вересня 2015 року по 06 липня 2016 року перебував у Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав, до праці не залучався.
З 06 липня 2016 року по 11 липня 2016 року перебував у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався.
З 11 липня 2016 року відбуває покарання в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)», за час перебування вимоги режиму тримання порушував 5 разів, стягнення погашені у встановленому законом порядку, адміністрацією установи заохочувався 10 разів, на даний час характеризується позитивно. Працевлаштований в дільниці з виготовлення металоконструкцій цеху №3 за фахом зварювальник з відрядною формою оплати праці, до виконання поставлених завдань ставиться добре, відповідально ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні роботи. Виконує роботи з благоустрою. За характером цілеспрямований, врівноважений, товариський, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує взаємовідносини із засудженими позитивної спрямованості. Утримує у чистоті та порядку спальне місце, має охайний зовнішній вигляд. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження», до реалізації програм ставиться із зацікавленістю. Відповідно до ст. 126 КВК України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, у вільний від роботи час займається самоосвітою, читає художню літературу. Відповідно до ст. 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, а саме: з батьком, сестрою та сином шляхом листування, телефонних дзвінків та побачень, отримує посилки та передачі. За вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року добровільно сплатив судові витрати у розмірі 2775 грн. 14 коп., а також майновий позов на суму 10 000 грн.
Згідно з довідкою про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має десять заохочень, з яких три це зняття раніше накладеного стягнення, оскільки протягом відбування покарання у Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)» засуджений п`ять разів допускав порушення режиму тримання, за що до нього були застосовані заходи дисциплінарного характеру у вигляді попередження, догани, навіть поміщення в ДІЗО на 4 доби, які на день розгляду клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення погашені у встановленому законом порядку.
З матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що 23 серпня 2017 року комісією установи з розгляду заохочувальних норм до засуджених розглядалося питання про переведення засудженого ОСОБА_5 до дільниці соціальної реабілітаціїї при колонії, згідно з висновком комісії у застосуванні пільги відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення.
27 грудня 2018 року комісією установи з розгляду заохочувальних норм до засуджених розглядалося питання про застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 82 КК України, згідно з висновком комісії у застосуванні пільги відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення.
23 квітня 2020 року комісією установи з розгляду заохочувальних норм до засуджених розглядалося питання про застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, згідно з висновком комісії відмовлено в застосуванні пільги як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення.
З вказаними висновками комісії установи з розгляду заохочувальних норм до засуджених засуджений ОСОБА_5 ознайомлений під підпис.
Крім того, з матеріалів особової справи слідує, що 22 грудня 2020 року засуджений ОСОБА_5 порушив розпорядок дня установи, за що на засіданні дисциплінарної комісії ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» було прийнято рішення про проведення із засудженим бесіди виховного характеру.
Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки, що видана головним бухгалтером Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» ОСОБА_10 , засуджений ОСОБА_5 згідно з вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року добровільно сплатив майновий позов на загальну суму 12775 грн. 14 коп.
Зі змісту довідки щодо працевлаштування вбачається, що засуджений ОСОБА_5 станом на 16 лютого 2021 року працевлаштований на дільниці з виготовлення металоконструкції цеху №3 за фахом електрозварник ручного зварювання з відрядною формою оплати праці.
Згідно з довідкою про заробітну плату засуджений ОСОБА_5 у період з серпня 2016 року по січень 2021 року працював, за що отримував заробітну плату
За відомостями адміністрації установи виконання покарань станом на 22 лютого 2021 року засуджений ОСОБА_5 фактично відбув 6 років 2 місяці 2 дні, невідбута частина складає 1 рік 9 місяців 28 днів.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно з ч.1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ч.3 ст.6 КВК України основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Крім того, у п.2 вказаної Постанови зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст. 81 КК). Також умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого даних про його попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Свідчення того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Аналізуючи дані, що містяться в особовій справі на засудженого ОСОБА_5 , який за час відбування покарання має десять заохочень та п`ять стягнень, які у встановленому законом порядку погашені, суд також враховує ту обставину, що 22 грудня 2020 року засуджений ОСОБА_5 знову порушив розпорядок дня установи, у зв`язку з чим 30 грудня 2020 року на засіданні дисциплінарної комісії було прийнято рішення провести бесіду виховного характеру з засудженим. Вказаний факт свідчить про тенденцію засудженого щодо вчинення порушень умов тримання в установі виконання покарань, а отже є підтвердженням небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення. Суд враховує той факт, що за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 залучався до праці, за що йому нараховувалась заробітна плата, сплатив витрати, стягнуті з нього на підставі вироку суду. При цьому, суд не може залишити поза увагою рішення комісії виправної колонії, якими засудженому тричі відмовлялось у застосуванні заохочувальних норм на підставі ст.ст.100,101 КВК України, ст.ст.81, 82 КК України як особі яка не стала на шлях виправлення та не довела свого виправлення.

Досліджені в судовому засіданні матеріали звісно відображають процес того, що засуджений за період відбування покарання став на шлях виправлення, при цьому зміст вищезазначених матеріалів не свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2016 року та вважає заяву ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а засудженим - у той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст судового рішення у формі ухвали складений 04 березня 2021 року.
Суддя ОСОБА_1