Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4663/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
підозрюваного ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 , на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2021 року,

в с т а н о в и в:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто із 19:30 год 18.07.2021 року.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри та доведеність стороною обвинувачення наявності ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_11 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого злочину, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні та вказано на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, з урахуванням особи підозрюваного та тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до його підзахисного ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не досліджувалось обґрунтованість підозри безпосередньо та слідчим до клопотання не надано доказів на її підтвердження. Вказує, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення є необґрунтованою та незаконною. Докази, які слідча суддя визнала достатніми доказами обґрунтованості підозри, а саме протокол огляду місця події від 18.07.2021 року (огляд місцевості де було виявлено труп), протокол огляду місця події від 18.07.2021 року (вилучено пристрій для відстрілу гумових куль), протокол огляду місця події від 19.02.2021 року, рапорт старшого інспектора-чергового, не відповідають вимогам статей 85, 86 КПК України. Зазначає, що слідча суддя не обґрунтувала у своїй ухвалі, чому саме цей вид запобіжного заходу потрібно застосовувати, а не інший більш м`який. Окрім цього, звертає увагу, що обставини, які підтверджують ризики та виписані слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу, як доводи суперечать один одному та є недоведеними. Крім того, вказує, що в ухвалі присутнє істотне порушення вимог КПК у зв`язку із незаконним затриманням особи та небунтованим обранням найбільш сурового запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_11 альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування своїх доводів постилається на необґрунтованість підозри, та вказує що у цій справі у ОСОБА_11 виникла підстава для необхідної оборони, водночас застосований засіб захисту та заподіяння шкоди у вигляді позбавлення життя за даних конкретних обставин справи не відповідає небезпечності посягання та обстановці захисту, а відтак ОСОБА_11 вийшов за межі заходів, необхідних для захисту. Вказує, що стороною обвинувачення не надано ні одного доказу наведених у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, проте, в ухвалі слідчий суддя посилається на доведеність прокурором наявних ризиків, при цьому слідчий суддя не зважив на те, що одного лише зазначення наявності ризиків, які не підтверджуються відповідними матеріалами, які суд мав би дослідити недостатньо. Мотивує свої вимоги тим, що окрім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст.178 КПК України те, що ОСОБА_11 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, працює водієм-слюсарем 3 розряду ТОВ «БУДСВ», раніше не судимий, на обліку лікарів нарколога, психіатра не перебуває, має захворювання хронічного панкреатиту, правобічної протрузії фіброзного кільця, остеохрндрозу шийного відділу хребта, дегенеритивної спондилоартропатії. Крім того, зазначає, що в матеріалах відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та підозрюваного ОСОБА_11 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, застосовуючи запобіжній захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_11 не в повній мірі дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000384 від 18 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Згідно клопотання слідчого поліції, досудовим розслідуванням встановлено, що 18.07.2021 року приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_11 приїхав до магазину «Владислав», що за адресою: м.Бердичів, вул.Чуднівська, 59, де знаходився ОСОБА_13 . В цей час та місці у ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_13 . Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , тримаючи в правій руці пристрій для відстрілу гумових куль, здійснив не менше семи пострілів в місця розташування життєво-важливих органів - в грудну клітку та ногу потерпілого, таким чином вбивши ОСОБА_13 .
Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок масивної крововтрати, множинних вогнепальних поранень грудної клітини з ушкодженням грудини 5-го ребра ліворуч, правого шлуночка серця з розвитком тампонади серця.
В рамках даного кримінального провадження 18 липня 2021 року об 19 год. 30 хв. ОСОБА_11 було фактично затримано в порядку ст.208 КПК України та 19 липня 2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_11 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).
Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
На даному етапі колегія суддів має встановити доведеність того, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення і є підстави для здійснення подальшого досудового розслідування. При цьому, належну оцінку доказам, встановлення фактичних обставин справи, правильність кваліфікації має дати суд при можливому розгляді справи по суті, а отже апеляційний суд вважає, що захист у своїй апеляційній скарзі ставить більш високі вимоги та критерії оцінювання доказів, які, на його думку, мають бути наведені стороною обвинувачення на підтвердження пред`явленої підозри.
В той же час, апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи сторони захисту в частині невірної правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_11 , наявності чи відсутності в діях ОСОБА_11 стану необхідної оборони підлягають ретельній перевірці стороною обвинувачення в ході проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.
Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею у достатній мірі враховані ризики щодо можливості ОСОБА_11 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження з врахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_11 , а також даних про особу підозрюваного, який є раніше несудимою особою, має зареєстроване місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
В той же час, на доведеність ризику можливого вчинення ОСОБА_11 іншого аналогічного злочину, слідчий суддя посилався тільки на обставини інкримінованих йому подій, зокрема здійснення пострілів в потерпілого з близької відстані в життєво-важливі органи у світлу пору доби, привселюдно. В даному випадку, апеляційний суд вважає, що прокурором не продемонстровано конкретних фактів, які переконали, що відповідний ризик існує, а обґрунтування прокурора та слідчого судді в цій частині охоплюються діями, які йому інкримінуються у межах висунутої підозри в даному провадженні, а не вказують на ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
При цьому, апеляційний суд враховує, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами (рішення Європейського суду з прав людини від 23.02.2012 року у справі «Клішин проти України», № 30671/04), а тому апеляційний суд вважає недоведеним наявність вказаного ризику.
«Тримання під вартою» відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» та «проти» звільнення (рішення у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86, від 14 жовтня 2010 року»).
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
У відповідності ж до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.
Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Колегія суддів приймає до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, характер протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_11 , дані, які характеризують особу останнього, його спосіб життя, сімейний стан, соціальні зв`язки, добровільне відшкодування ОСОБА_14 завданої моральної шкоди в розмірі 60000 грн, що підтверджується відповідною розпискою, та приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Сам по собі факт наявності підозри у вчинені кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_11 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.
Таким чином, колегія суддів вважає, що цілодобовий домашній арешт стане надійною запорукою дотримання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а покладення на нього додаткових обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, забезпечить дотримання вимог ст.2 та ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено в даному випадку неефективності застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 на строк 2 місяці, який обчислювати з 18.07.2021 року.

Відповідно до ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_11 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками і потерпілим в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та інші документи для виїзду за кордон;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: