Справа №588/652/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/343/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 588/652/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тростянець, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду та винести відносно нього виправдувальний вирок через відсутність події кримінального правопорушення, оскільки судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме: суд не вірно кваліфікував його дії, умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому він не мав, свідки є зацікавленими особами. При цьому суд послався на копію медичного документу первинного огляду хворого від 02.03.2020 та висновок СМЕ № 51, який зроблений на підставі копії цієї довідки, які є неналежними і недопустимими доказами, так як отримані з порушенням КПК.

Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 30.09.2020 ОСОБА_10 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_9 2000 грн моральної шкоди.

Відповідно вироку, ОСОБА_10 02.03.2020 приблизно о 19 год перебував у подвір`ї багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_9 та іншими особами. У ході розмови з ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків ОСОБА_10 наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки у область лівої частини голови, від чого ОСОБА_9 впав на землю та отримав легкі тілесні ушкодження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи потерпілого ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним матеріалам кримінального провадження, належним чином умотивовані та ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_10 про відсутність події проступку, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки фактичні обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого йому діяння ретельно досліджені і проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам і запереченням на пред`явлене обвинувачення надана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Зокрема, суд першої інстанції правильно встановив наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, мотивовано поклавши в основу свого обвинувального вироку належні та допустимі докази.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні проступку категорично заперечив та пояснив, що потерпілий є колишнім чоловіком його доньки ОСОБА_13 , між останніми існує спір з приводу сплати аліментів та виховання сина. 02.03.2020 він перебував на роботі, коли йому зателефонував знайомий і повідомив, що у його доньки проблеми. Прибувши до будинку АДРЕСА_2 , в якому проживала його донька, він побачив ОСОБА_9 та членів запрошеної ним комісії у складі двох соціальних працівників та дільничного інспектора, які прибули, щоб забрати речі його онука. При цьому ОСОБА_9 нібито привіз свого сина додому до матері, але остання його нібито не впустила, що він вважав вигаданим. Коли він почав перед входом до під`їзду будинку розмовляти з працівником соціальної служби Краснянською Юлією, то ОСОБА_9 почав постійно втручався в їх розмову. Після того як ОСОБА_9 у черговий раз підскочив та нахилився до його обличчя він правою рукою відштовхнув того, застосувавши щось більш схоже на ляпас у ліву частину його голови. Удару кулаком не наносив, тому вважає, що від застосованого ним незначного за силою фізичного впливу до ОСОБА_9 не могло утворитись тілесних ушкоджень, про які йдеться в обвинуваченні.

Однак такі показання обвинуваченого ОСОБА_14 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та суперечать дослідженим доказам, внаслідок чого не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.

На підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому дій суд першої інстанції цілком обґрунтовано послався на показання потерпілого ОСОБА_9 та свідків, які були допитані в судовому засіданні у встановленому законом порядку та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань і відмову від дачі показань.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що 02.03.2020 близько 16 год йому зателефонувала колишня дружина, яка є донькою обвинуваченого, щоб він відвіз їх спільного сина ОСОБА_15 , 2012 року народження, на тренування, а потім привіз його додому: АДРЕСА_2 . Після того, як він привіз дитину, через деякий час йому зателефонував знайомий ОСОБА_16 (мешканець будинку) та повідомив, що з ним хоче поговорити його син, який попросив його забрати, оскільки мати не відкривала двері. Він повернувся до будинку і прийняв рішення забрати сина, а колишню дружину попросив надати речі сина для школи, на що остання категорично відмовилась. Після цього він прийняв рішення звернутись до соціальної служби та правоохоронних органів, щоб разом з ними забрати речі для відвідування школи сином. Приблизно о 19 год він разом із ОСОБА_17 та ОСОБА_18 піднялись на третій поверх, де вже знаходився ОСОБА_10 , який повідомив, що зайде до квартири та винесе речі ОСОБА_15 для школи, попрохавши їх почекати на подвір`ї. Через 3-4 хв ОСОБА_10 вийшов з під`їзду та сказав, що нічого не виніс, намагаючись показати якісь документи. У цей час він спілкувався з працівником соціальної служби ОСОБА_19 . Він пояснив ОСОБА_10 , що проблема у зловживанні його донькою спиртними напоями, після останній рукою наніс йому удар, від якого він втратив рівновагу та впав на землю. Потім за допомогою Краснянської Юлії він підвівся та попрямував до відділу поліції писати заяву. У відділі поліції йому стало зле, була викликана швидка допомога, яка забрала його до лікарні, де черговим лікарем був проведений огляд.

Свідки-очевидці ОСОБА_18 (старший дільничний офіцер поліції Тростянецького ВП Охтирського ВП ГУНП в Сумській області) та ОСОБА_20 (фахівець із соціальної роботи центру соціальних служб) підтвердили суду, що в їх присутності ОСОБА_10 наніс кулаком правої руки удар у ліву частину голови ОСОБА_9 , який від цього впав. При цьому будь-яких неправомірних дій потерпілий не вчиняв. В подальшому всі пішли до відділення поліції, де він прийняв заяву від ОСОБА_9 . Під час опитування ОСОБА_9 стало зле, тому була викликана швидка допомога.

Свідок ОСОБА_21 (лікар-хірург КНП «Тростянецька міська лікарня») в судовому засіданні пояснив, що на початку березня 2020 року ввечері він був викликаний на санпропускник, оскільки звернувся молодий хлопець для зняття побоїв. Під час огляду останній скаржився на наявність забою та гематоми в області волосистої частини голови, посилаючись на те, що його вдарили кулаком і що поліцію він повідомив самостійно. У позавушній ділянці голови була виявлена гематома (шишка), у медичній документації зазначений її розмір, призначений рентген черепу, патологій не виявлено, потерпілий свідомість не втрачав, кістки були цілі. Був установлений діагноз закрита черепно-мозкова травма, забій та підшкірна гематома у позавушній області зліва, по анатомічним орієнтирам ближче до потиличної частини, струс головного мозку під питанням. Всі результати огляду були відображені у медичній документації, а чоловік отримав на руки довідку про результати огляду.

Судово-медичний експерт ОСОБА_22 під час судового розгляду кримінального провадження роз`яснив свій висновок № 59 та вказав, що проводив експертизу на підставі належним чином засвідченого медичного документа, який відповідно до вказаних слідчим відомостей стосувався потерпілого ОСОБА_9 , що дозволяється Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ від 17.01.1995.

Наведені показання потерпілого, свідків та судово-медичного експерта є послідовними, логічними та об`єктивно узгоджуються як між собою, так і з іншими дослідженими у кримінальному провадженні письмовими доказами, тому законних підстав не довіряти їм у колегії суддів не має.

Так, довідка первинного огляду хворого при травмі від 02.03.2020 містить інформацію про огляд особи лікарем з приводу скарги на головну біль, запаморочення від удару кулаком, установлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, забій у позавушній частині ліворуч, підшкірна гематома та струс головного мозку зі знаком «?».

Під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 із застосуванням технічних засобів від 14.04.2020 потерпілий продемонстрував механізм удару, місце у позавушній області лівої частини голови, куди прийшовся удар кулаком, а також спосіб, у який він втратив рівновагу після удару.

Відповідно висновку судово-медичної експертизи № 59 у ОСОБА_9 виявлено тілесне ушкодження у виді підшкірної гематоми у позавушній області зліва, яке утворилось внаслідок ударної дії тупих твердих предметів та яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, а згідно висновку судово-медичної експертизи від 16.04.2020 № 66 підшкірна гематома у позавушній області зліва могла утворитись внаслідок одного удару кулаком правої руки при механізмі продемонстрованому потерпілим під час слідчого експерименту 14.04.2020.

Аналізуючи викладені у вироку докази винуватості ОСОБА_10 , керуючись внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічній, повній й неупередженій перевірці всіх доводів апеляційної скарги та обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо належності, допустимості та достовірності зібраних і наданих стороною обвинувачення доказів, а сукупність цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення обвинувального вироку.

Заперечення ОСОБА_10 про відсутність умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень були належним чином перевірені як під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, так і у ході апеляційного перегляду та не знайшли свого підтвердження внаслідок дослідження доказів, тому відповідні доводи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про неналежність та недопустимість довідки первинного огляду хворого та висновку судово-медичної експертизи, оскільки вони не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, узгоджуються з показаннями службових осіб, які їх склали та іншими документами, зокрема з журналом реєстрації амбулаторних пацієнтів за період з 15.01.2020 до 07.03.2020 КНП «Тростянецька міська лікарня».

Що стосується тверджень сторони захисту про те, що свідки є особами заінтересованими у наслідках розгляду кримінального провадження, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Виходячи із встановлених фактичних обставин кримінального провадження, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 125 КК, оскільки останній умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_9 легке тілесне ушкодження. При цьому колегія суддів ураховує, що фактично ОСОБА_10 не заперечував факту фізичного впливу на ОСОБА_9 (ляпас в область голови), вважаючи його незначним з точки зору наслідків.

Будь-яких обставини/фактів, які могли б вплинути на законність, умотивованість та обґрунтованість судового рішення, доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому діяння, які не були б досліджені чи належним чином не перевірені судом першої інстанції, під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено не було.

Оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року відносно ОСОБА_23 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4