Справа № 677/1301/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

з участю: прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Пузирки, Красилівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, який не працює, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1 червня 2005 року Красилівським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115, 69, ч.1 ст.296, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки;

18 січня 2007 року Красилівським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.121, ч.1 ст.125, 70, 71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі;

звільнений 31 грудня 2014 року на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду від 25 грудня 2014 року, на підставі ст.82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 240 годин громадських робіт,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 15 червня 2020 року близько 19 години 05 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території домогосподарства по АДРЕСА_2 . В цей час між потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відбувалась сутичка, в ході якої ОСОБА_9 повалив ОСОБА_10 на землю, сів на нього зверху та руками почав душити за шию. В цей час ОСОБА_7 ремонтував мотоблок, побачивши, що чоловіка сестри ОСОБА_10 душать, він взяв молоток, яким здійснював ремонт і який лежав біля нього на землі, та наніс три удари металевою частиною молотка в область тім`яно-потиличної ділянки голови ОСОБА_9 , внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді трьох ран м`яких тканих тім`яно-потиличної ділянки голови, трьох вдавлених переломів правої половини тім`яної кістки склепіння черепа, забою головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Після цих трьох ударів ОСОБА_9 впав на бік та відпустив ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 кинув молоток на землю.

Крім того його вина повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у спричиненні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 визнав повністю, щиро розкаявся та вказав, що наміру вбивати ОСОБА_9 він не мав, він боявся того, що ОСОБА_9 може завдати шкоди здоров`ю ОСОБА_10 , а також йому. При цьому обвинувачений вказав, що того дня ОСОБА_9 в п`яному вигляді прийшов до нього з ОСОБА_10 на город, коли вони там працювали на мотоблоці, потерпілий чіплявся до них, хотів глушити двигун мотоблока. ОСОБА_10 почав його заспокоювати, а він пішов на подвір`я. Через деякий час ОСОБА_9 і ОСОБА_10 прийшли на подвір`я та почали боротись, він знаходився неподалік біля мотоблока і побачив, що ОСОБА_10 лежить спиною на землі, ОСОБА_9 сидить зверху та руками душить за шию. Коли ОСОБА_10 почав хропіти, він взяв молоток, який лежав біля нього на землі та тричі, не сильно вдарив ОСОБА_9 по голові, після третього удару пішла кров та останній впав на землю. Він кинув молоток на землю, а ОСОБА_10 вибрався з-під ОСОБА_9 та почав надавати йому допомогу, однак той піднявся на ноги та пішов геть.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_7 повністю підтверджуються і протококом слідчого експерименту з відеозаписом до нього від 9 вересня 2020 року, проведеного за його участю на місці події.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засідання показав, що 15 червня 2020 року він приїхав додому до ОСОБА_10 , де вони разом ще із дружиною ОСОБА_10 та ОСОБА_7 вживали спиртне. Біля 19 години на подвір`ї у нього з ОСОБА_10 почалась сутичка, він повалив його на землю та сів на нього. ОСОБА_7 знаходився на відстані чотирьох метрів позаду. Бачив як ОСОБА_7 підбіг до нього з молотком в руках та тричі вдарив по голові, він втратив свідомість. Коли прийшов до свідомості, ОСОБА_10 надав йому допомогу, однак він встав на ноги та пішов додому.

Допитаний судом свідок ОСОБА_10 показав, що в день події на городі він заспокоював ОСОБА_9 , коли той прийшов і почав чіплятися до ОСОБА_7 , глушити двигун мотоблока, на якому той працював. Коли усі перебували на подвір`ї, ОСОБА_9 збив його з ніг, сів зверху та почав душити. Далі він почув глухий стук, ОСОБА_9 впав з нього, він встав на ноги та побачив на голові потерпілого кров і ОСОБА_7 , який стояв поряд із молотком. Він відразу покликав дружину та почав надавати допомогу ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_11 , допитаний в судовому засіданні, показав, що очевидцем самої події він не був, однак цього дня перебував із ОСОБА_7 на городі, коли той працював, в той час приходив ОСОБА_9 та хотів затіяти бійку із ОСОБА_7 , він їх розборонив та пішов звідти.

Свідок ОСОБА_12 показала, що у червні 2020 року обробляли город її чоловік ОСОБА_10 та її брат ОСОБА_7 . Коли перебували уже на подвір`ї вона, побачивши, що її чоловік лежить на землі, а ОСОБА_9 сидить зверху та душить його, побігла за палкою щоб їх розняти. Коли повернулась, ОСОБА_9 лежав без свідомості на землі, біля нього була кров. Коли ОСОБА_10 почав надавати допомогу та витирати кров, ОСОБА_9 прийшов до свідомості, піднявся на ноги та пішов геть, при цьому вона просила його лежати до приїзду швидкої, однак він її не послухав.

Згідно протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15 червня 2020 року ОСОБА_9 повідомив, що 15 червня 2020 року біля 18 години невідома особа в с. Закриниччя на господарстві Любицького Миколи завдала йому молотком тілесні ушкодження по голові. Всього 2-3 удари.

У протоколі огляду місця події з фототаблицею від 16 червня 2020 року відображено огляд домогосподарства, що по АДРЕСА_2 , зафіксовано загальний вигляд господарства, а також розміщення плям бурого кольору на траві, майки із речовиною бурого кольору та молотка.

В ході проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_9 , який на місці події показав обставини бійки із ОСОБА_10 , зокрема що він поставив йому підніжку і той впав, він сів зверху і своїми руками тримав руки ОСОБА_10 , в цей час ззаду підійшов ОСОБА_7 з молотком та тричі його вдарив по голові, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 24 липня 2020 року та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №579 від 3 серпня 2020 року у потерпілого ОСОБА_9 станом на 15.06.2020 р. була виявлена важка відкрита черепно-мозкова травма з тілесними ушкодженнями у вигляді 3-х ран м`яких тканин тім`яно-потиличної ділянки голови, 3-х вдавлених переломів правої половини тім`яної кістки склепіння черепа, забою головного мозку, які можна об`єднати в три окремі групи, складовими яких будуть: одна рана, один перелом, і наслідком всіх трьох травмуючи дій забій головного мозку. Такі ушкодження могли утворитися від триразової дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею (не виключено металевої частини молотка), за механізмами: «удар розтягнення розрив» (рани), «удар деформація» (переломи), «удар» (забій), про що свідчить локалізація та властивості цих ушкоджень. Якщо кожна з цих груп окремо, так і всі вони в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння (завдання).

Згідно даних протоколу слідчого експерименту та відеозапису до нього від 15 червня 2020 року, проведеного із свідком ОСОБА_10 на місці події, в ході якого він детально розповів про нанесення ОСОБА_7 трьох ударів ОСОБА_9 молотком в задню частину голови. Зокрема свідок повідомив, що ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_9 , коли останній сидів на ньому та душив руками, взявшись за шию. Після того як він почув удар, ОСОБА_9 послабив руки та впав на землю, після цього ОСОБА_7 наніс ще два удари.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №702 від 03.08.2020 р. згідно сукупності даних, отриманих за час виконання первинної судово-медичної експертизи, у потерпілого ОСОБА_9 станом на 15.06.2020 р. була виявлена важка відкрита черепно-мозкова травма з тілесними ушкодженнями у вигляді 3-х ран м`яких тканин тім`яно-потиличної ділянки голови, 3-х вдавлених переломів правої половини тім`яної кістки склепіння черепа, забою головного мозку, які можна об`єднати в три окремі групи, складовими яких будуть: одна рана, один перелом, і наслідком всіх трьох травмуючи дій забій головного мозку. Такі тілесні ушкодження могли утворитися від триразової дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею (не виключено, металевої частини молотка), за механізмами: «удар розтягнення розрив» (рани), «удар деформація» (переломи), «удар» (забій), не виключено, таким чином, як зазначено свідком ОСОБА_10 під час проведення з ним слідчого експерименту, про що свідчать локалізація, характер і властивості цих ушкоджень, а також отримані слідчим шляхом дані про обставини події.

Відповідно до висновку експерта № 9.3-0089:20 від 13.08.2020 сліди крові на сорочці можуть належати особі (особам) з групою 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В в тому числі і підозрюваному ОСОБА_7 , належність від потерпілого ОСОБА_9 виключається, кров на штанах може належати особі (особам) з групою В(ІІІ) з ізогемаглютинінами анти-А в тому числі і потерпілому ОСОБА_9 , належність її від підозрюваного ОСОБА_7 виключається.

Згідно висновку експерта №9.3-0088:20 від 12.08.2020 року на поверхні представленого на дослідження молотка виявлено кров людини. При визначенні групової належності якої встановлено, що кров відноситься до групи В(ІІІ) ізосерологічної системи АВ0. Сліди крові на молотку можуть походити від особи (осіб) з групою В(ІІІ) в тому числі і від потерпілого ОСОБА_9 , походження від ОСОБА_7 виключається. На поверхні наданого на дослідження руків`я молотка виявлено піт. При встановлені групової належності слідів поту виявлено антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Сліди потожирових виділень на руків`ї молотка з групою 0(І) в тому числі і від підозрюваного ОСОБА_7 , походження їх від потерпілого ОСОБА_9 виключається.

Відповідно до висновку експерта №348 від 27.07.2020 року на марлевому тампоні зі змивом, який вилучено під час огляду місця події на території домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , знайдена кров людини, при визначенні групової належності виявлені антигени В та Н, та може належати особам, в крові яких є антигени В та Н, в тому числі і потерпілому ОСОБА_9 .

Згідно висновку судово-медичної токсикологічної експертизи №1232 від 1 липня 2020 року під час судово-медичної експертизи зразка крові ОСОБА_7 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості 0,38 проміле.

Згідно протоколу №336Ат/121/14-2020 про результати здійснення негласних розшукових дій від 8 липня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 у розповіді співкамернику зазначив, що ОСОБА_9 до нього чіплявся на городі, а потім чіплявся до швагра і він його вдарив молотком.

Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, доводять, що ОСОБА_7 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, під час сутички ОСОБА_10 і ОСОБА_9 наніс останньому три удари металевою частиною молотка в область тім`яно-потиличної ділянки голови, спричинивши тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із кваліфікацією дій ОСОБА_7 стороною обвинувачення.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, яка передбачає відповідальність за незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Так, відповідно до ч.1 ст.115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК України, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.
Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.
Так, з системного аналізу закону випливає, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів їм необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину.
Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.
Згідно з ч.1 ст.15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.
Враховуючи дані про обстановку вчинення злочину, спосіб та знаряддя його скоєння, характер виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та поведінку його до вчинення злочину ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що стосовно заподіяння тяжких тілесних ушкоджень вина ОСОБА_7 була умисною. При цьому, досліджені судом докази вказують на те, що ОСОБА_7 не мав умислу на позбавлення життя ОСОБА_9 , оскільки тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_9 щоб припинити бійку між ним та ОСОБА_10 , під час якої він повалив ОСОБА_10 на землю та сів зверху. Після нанесення ОСОБА_7 ОСОБА_9 трьох ударів молотком, останній втратив свідомість та впав із ОСОБА_10 на землю, а ОСОБА_7 одразу ж припинив свої дії та кинув молоток, хоча мав об`єктивну можливість продовжувати застосовувати його та завдавати ним ударів з метою досягнення бажаного наслідку у вигляді смерті ОСОБА_9 , оскільки мав реальну можливість продовжити заподіяння потерпілому ударів молотком у життєво важливі органи, чого не зробив. Крім того, ні потерпілий, ні інші особи, що перебували на місці скоєння злочину, не вчиняли жодних дій, які б можна було розцінити як активну протидію злочинним діям, що завадили обвинуваченому довести свій умисел на вбивство до кінця. Поведінка ОСОБА_7 після вчинення злочину, зокрема те, що він залишився на місці події та не перешкоджав наданню ОСОБА_9 медичної допомоги, виклику швидкої та поліції також свідчить про відсутність умислу на позбавлення життя потерпілого.

Вказані дії ОСОБА_7 повністю охоплюються диспозицією ч.1 ст.121 КК України, як завдання умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

З огляду на викладене, дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, суд враховує, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, що пом`якшує його покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, раніше судимий за злочини проти здоров`я особи, до затримання не працював, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, однак знаходиться під наглядом у лікаря психіатра, вчинив умисний тяжкий злочин, а також, враховується поведінка потерпілого, який вчиняв протиправні дії щодо обвинуваченого та його родича ОСОБА_10 .

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №355 від 24.06.2020 року ОСОБА_7 на час інкримінованого йому кримінального правопорушення та на час проведення експертизи виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності на фоні легкої розумової відсталості, що не позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії, передбачати їхні наслідки та керувати ними.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання судом враховуються конкретні обставини справи, спричинені наслідки, поведінка обвинуваченого під час та після вчинення злочину, який жалкує про вчинене, що, на думку колегії суддів, вказує на його щире каяття, повне усвідомлення вчиненого та обсягу завданої шкоди.

Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів

самим обвинуваченим та іншими особами, колегія суддів приходить до висновку призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.

Призначення такого покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_7 слід залишити у виді тримання під вартою. Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 в строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 16 червня 2020 року (дня затримання) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 , який просив стягнути із ОСОБА_7 28200,14 грн матеріальної та 80000 грн моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Оскільки обвинуваченим визнано позов в частині матеріальної шкоди, завданої потерпілому, тому з нього підлягає стягненню на користь ОСОБА_9 28200,14 грн матеріальної шкоди.

В силу частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Враховуючи наведене, характер заподіяння моральної шкоди, характер і об`єм моральних страждань потерпілого, зумовлений спричиненням шкоди його здоров`ю, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що моральне відшкодування слід визначити у розмірі 50000 грн.

Процесуальні витрати - документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в сумі 9650,46 грн у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюється.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368-370, 373-376 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_7 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 16 червня 2020 року по день набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 9650 грн 84 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 28200,14 грн матеріальної та 50000 грн моральної шкоди.

Врешті позову відмовити.

Речові докази: футболку темно-сірого кольору, молоток, змив плями речовини бурого кольору, сорочку зеленого кольору в клітинку, штани камуфляжного кольору, черевики чорного кольору, майку білого кольору, зразки крові ОСОБА_9 та ОСОБА_7 зрізи нігтьових пластин ОСОБА_7 - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуюча:

Судді: