Провадження № 1-кп/761/1655/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 представника потерпілих ОСОБА_16 ,

розглянувши в м. Києві у закритому судовому засіданні, із обмеженням доступу осіб, які не є учасниками судового провадження, за виключенням представників засобів масової інформації, кримінальне провадження № 0000490 від 22.05.2020 за обвинуваченням,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Горлівка, Донецької обл., громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

та

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Піщане, Кременчуцького району, Полтавської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за № 0000490 від 22.05.2020 обвинуваченням ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

На адресу суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 , з тримання під вартою на особисте зобов`язання, клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_14 з домашнього арешту на особисту поруку, а також клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 у виді тримання під вартою, обвинуваченій ОСОБА_14 у вигляді цілодобового домашнього арешту, а обвинуваченій ОСОБА_15 про продовження строку дії додаткових обов`язків.

Клопотання захисника ОСОБА_8 мотивовано тим, що до обвинуваченого ОСОБА_13 застосовано найсуворіший запобіжний захід, сторона захисту офіційно здала паспорти ОСОБА_13 в ДМСУ з метою знищення, розгляд справи продовжується всупереч закону не безперервно, не у розумні строки, засідання розчинаються о 14 год. і не тривають цілий день, під час дослідження 7 тому документів представлених прокурором з`ясовано, що усі відео надані стороною обвинувачення, отримані не в порядку визначеному КПК України, що вказує на те, що шанси щодо доведення обвинувачення ОСОБА_13 стали нульовими, а тому ризик втечі через побоювання невідворотності отримання тяжкого покарання значно зменшився, зокрема і з плином часу не може бути встановленим лише на основі суворості можливого вироку, без оцінювання моральності особи, місця її проживання, роду заняття, майнового стану, сімейних зв`язків та усіх видів зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Вказав на те, що у розпорядження суду надані всі документи, які сторона обвинувачення мала намір долучити, а тому, суд взмозі дослідити окремі документи, так звані «вагомі докази» сторони обвинувачення в обсязі необхідному для оцінки реального ризику, та дійти висновку про те, що за гратами перебуває непричетна особа, з урахуванням різниці у зрості обвинуваченого ОСОБА_13 з ймовірним правопорушником. У зв`язку із чим захисником заявлено клопотання про окреме дослідження доказів в порядку ч.4 ст.193 КПК України, що містяться в томі 11 а.с. 1-32, томі 23 а.с. 196-217, які показують, що зріст злочинця у взутті 170 см,

Також на непричетність ОСОБА_13 вказують показання свідків, список з конспектом яких, долучено до вступної промови захисників, які не свідчать проти ОСОБА_13 .

Зазначив, що при попередньому продовженні строку тримання під вартою судом було встановлено ризик летальності про який не заявляла сторона обвинувачення. Суду не надавались докази про наявність у ОСОБА_13 доступу до зброї, при цьому він за військовою спеціальністю кіномеханік, а за посадою штаб-сержант, не має досвіду роботи в правоохоронних органах, не володіє бойовими мистецтвами, тощо, що б підтверджувало його доступ до зброї.

Звернув увагу на пандемію коронавірусу, яка суттєво обмежує вільне пересування, а відтак є перешкодою для втечі, а з іншого боку відповідно до рекомендацій Ради Європи обумовлює надання переваг запобіжним заходам, не пов`язаним з триманням під вартою.

Враховуючи наведене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_13 перебуває під вартою більше року і своєю поведінкою не створював приводу вважати, що матиме місце неналежне ставлення з його боку до процесуальних обов`язків, свідчить на користь того, що наразі наявні підстави для зміни запобіжного заходу на непов`язаний із триманням під вартою.

Клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_14 з домашнього арешту на особисту поруку мотивоване тим, що ризик переховування від суду недоведений, оскільки після звільнення ОСОБА_14 , від додаткового обов`язку носити електронний засіб контролю, вона за дозволом прокурорів Офісу генерального прокурора та суду могла переміщуватись по м.Києву та Київській області. При цьому, не було зафіксовано, що ОСОБА_14 , намагалася втекти або переховуватись від суду. Стороною захисту надавались документи на підтвердження міцності соціальних зв`язків ОСОБА_14 про те, що вона має нерухомість у власності, де проживає зі своїм неповнолітнім сином, листи з роботи на підтвердження високого рівня професіоналізму ОСОБА_14 як дитячого лікаря та що через неможливість працювати виросла дитяча смертність під час операцій, за ухвалою суду здала свій паспорт НОМЕР_1 дійсний до 11.05.2022 та паспорт НОМЕР_2 , дійсний до 15.06.2027 року, до ДМС на зберігання, є волонтером АТО та знаходиться у «розстрільних списках» так званих республік «ДНР» та «ЛНР». Фактично суд врахував ризик втечі лише на підставі суворості можливого вироку, що суперечить позиції Європейського суду з прав людини. Зазначив, що не було зафіксовано жодних дій з боку ОСОБА_14 щодо впливу на свідків, потерпілого, експертів чи інших учасників кримінального провадження. Крім того, 22 грудня 2020 року постановою Центральної Виборчої Комісії № 569 призначені проміжні вибори народного депутата України в одномандатному виборчому окрузі № 50 (Донецька область) на неділю 28 березня 2021 року. Рішенням № 1-ПД ХІІІ Чергового З`їзду політичної партії «Європейська солідарність» від 15 лютого 2021 року про висування кандидата у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № НОМЕР_3 (Донецька область) вирішено, зокрема, висунути ОСОБА_14 кандидатом у народні депутати України. Таким чином, ОСОБА_14 повинна мати рівні можливості з іншими кандидатами у народні депутати України щодо ведення передвиборної агітації, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю є надмірним та унеможливлює це.

Зазначив, що строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сплинув 25.02.2021, виходячи із положень ст.181 КПК України, де зазначено, що сукупний строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не повинен перевищувати 6 місяців з дня його обрання. Отже, запобіжний захід відносно ОСОБА_14 повинен бути скасований.

Вказав, що з боку обвинуваченої ОСОБА_14 , не допускається порушень порядку в судовому засіданні, серед досліджених судом доказів відсутні дані про причетність підзахисної до вчинення інкримінованих дій.

Клопотання прокурора про необхідність продовження строку дії запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та про продовження строку дії додаткових обов`язків обвинуваченій ОСОБА_15 , мотивовані тим, що останні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому ризики, які враховувались раніше при застосуванні та продовженні строку дії застосованих до останніх запобіжних заходів продовжують існувати та не зменшились, менш суворіші запобіжні заходи не забезпечать ненастання існуючих ризиків та належної процесуальної поведінки обвинувачених, у зв`язку із чим підстав для задоволення клопотань сторони захисту немає. Прокурор не вбачав передбачених КПК України підстав для вибіркового дослідження документів, наданих стороною обвинувачення, вважав, що докази мають бути досліджені всі у послідовності наданій стороною обвинувачення, зазначив, що положення ч.6 ст. 181 КПК України щодо сукупного строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту 6 місяців стосуються стадії досудового розслідування, застосування вказаного запобіжного заходу під час судового провадження не обмежене конкретними строками, у зв`язку із чим заперечував щодо задоволення цих клопотань сторони захисту.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 клопотання захисника ОСОБА_8 та ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу підтримали з мотивів у ньому наведених, та просили задовольнити. Щодо всіх клопотань прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів та додаткових обов`язків застосованих до обвинувачених на час судового розгляду, заперечували, посилаючись на необґрунтованість підозри, недоведеність ризиків на які послався прокурор, позитивні характеризуючі дані, наявність сталих соціальних зв`язків, родини, утриманців, місця роботи, волонтерську діяльність, щодо кожного з обвинувачених.

Крім того, захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 надали суду заяви осіб, що виявили бажання взяти на поруки обвинуваченого ОСОБА_13 та обвинувачену ОСОБА_14 , та порушили перед судом питання розглянути можливість зміни ОСОБА_13 та ОСОБА_14 застосовані до них запобіжні заходи на запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Представник потерпілого ОСОБА_16 поклалася на розсуд суду при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжних заходів та додаткових обов`язків.

Суд присяжних, заслухавши думки сторін кримінального провадження та представника потерпілого, вивчивши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, дійшов висновків про відсутність на даний час достатніх підстав для зміни обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 запобіжних заходів на більш м`які, а так само відсутність підстав для непродовження строку дії додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинувачену ОСОБА_15 , виходячи із наступного.
Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного та обвинуваченого, експерта, спеціаліста, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За наслідками розгляду питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого або продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, продовження строку дії додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, суд у відповідності до ст. 331 КПК України своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує строк їх дії на строк, що не перевищує двох місяців.
Ухвалюючи рішення про застосування запобіжного заходу, а так само про продовження строку його дії, продовження строк дії покладених на обвинуваченого обов`язків, суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.
Прокурором визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта та прийнято рішення у відповідності до п.2 ч.3 ст. 283 КПК України, про звернення до суду з обвинувальним актом, який був переданий до суду 19.08.2020, у порядку передбаченому ст. 291 КПК України, у зв`язку із чим, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 т а ОСОБА_15 відповідно до положення ч.2 ст. 42 КПК України набули статусу обвинувачених, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.
Зважаючи на інформацію з реєстру матеріалів досудового розслідування, зміст вступних промов сторін кримінального провадження, інформацію з клопотання про долучення та дослідження доказів сторони обвинувачення та опису таких доказів, дані, що містяться в протоколах слідчих дій, документах вже безпосередньо досліджених в судовому засіданні, у суду присяжних відсутні підстави вважати, що доводи прокурора про існування достатніх доказів для доведення висунутого обвинувачення є очевидно необґрунтованими та довільними.

Так само за наслідками дослідження документів, протоколів слідчих дій, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання цих доказів очевидно недопустимими, та судом прийнято рішення, що остаточну оцінку цим доказам суд надаватиме під час ухвалення вироку суду.

Отже, в межах даного кримінального провадження до ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався декілька разів. Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 , судом неодноразово досліджувалось як питання обґрунтованості підозри повідомленої останньому, так і те, що останній вже набув статусу обвинуваченого.
Так само в межах даного кримінального провадження неодноразово продовжувався строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту застосованого до обвинуваченої ОСОБА_14 , так і строк дії додаткових обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_15 .
Тобто, судом враховано наявність у цьому кримінальному провадженні обставин, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ці особи можливо, вчинили певний злочин, що за позицією ЄСПЛ в рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» є обґрунтованою підозрою.

Суд не піддає сумніву повідомлену під час досудового розслідування підозру ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , оскільки на даний час останні набули статусу обвинувачених, розпочато безпосереднє дослідження доказів сторони обвинувачення щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке не може бути спростоване вибірково наданими стороною захисту копіями матеріалів досудового розслідування.
Також, враховуючи стадію кримінального провадження, суд позбавлений можливості дати оцінку та здійснити аналіз висновків експертів та інших матеріалів, на які посилається сторона захисту, до дослідження яких ще не перейшов.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 5, 12 ч.2 ст.115; ч.3 ст.28, ч.1 ст.263; ч.3 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, які відносяться до різного ступеню тяжкості, в тому числі і особливо тяжких, наслідком вчинення даних протиправних дій є смерть журналіста, що беззаперечно викликало суспільний резонанс. Санкція одного з інкримінованих обвинуваченим злочинів, зокрема п.п. 5, 12 ч.2 ст.115 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

При обрані обвинуваченим запобіжних заходів на час судового розгляду 25.08.2020 за наслідками проведення підготовчого судового засідання судом, а у подальшому при вирішенні питань щодо продовження строку дії заходів забезпечення за клопотаннями прокурора, судом присяжних, досліджувалося питання як обґрунтованості підозри повідомленої обвинуваченим, набуття ними статусу обвинувачених, обсяг та вагомість доказів, враховувалося тяжкість кримінальних правопорушень та існування ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів, у зв`язку із чим, встановлено відсутність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо кожного з обвинувачених окремо.

На час розгляду даного клопотання обставини враховані судом раніше не змінились та ризики не зменшились.

Так, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_13 та продовженні строку дії цього запобіжного заходу, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_14 та продовженні строку дії цього запобіжного заходу, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави з покладенням додаткових обов`язків до обвинуваченої ОСОБА_15 та продовженні строку дії додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України покладених на останню, судом враховувались наявні ризики можливої неправомірної поведінки обвинувачених, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, існування яких обумовлюється тим, що інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, які утворюють сукупність тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання, зокрема, у виді довічного позбавлення волі.
Перелік доказів, зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування, у клопотанні прокурора про долучення матеріалів, а також дані частини доказів, що суд безпосередньо дослідив, свідчить про їх вагомість, більш детальну оцінку цим доказам, суд надасть як на відповідній стадії судового розгляду, під час вивчення їх змісту та подальшого аналізу так і при оцінці всіх доказів у сукупності в ході ухвалення остаточного рішення.
При цьому, необхідно звернути увагу, що в ході дослідження матеріалів кримінального провадження, що містяться в перших семи томах, долучених стороною обвинувачення, судом не встановлено підстав для визнання досліджених доказів очевидно недопустимими.
Міра покарання, призначення якої передбачається обвинуваченому ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у разі доведення їх винуватості та усвідомлення обвинуваченими цієї обставини, переконливо дає підстави вважати, що продовжують існувати такі ризики неправомірної процесуальної поведінки як: переховування від суду, тобто ризик втечі обвинуваченого, а так само здійснення незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки на даний час у вказаному кримінальному провадженні жоден потерпілий, свідок та експерт не допитані.
При цьому, суд звертає увагу, що судом встановлений ризик втечі обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 не лише на основі суворості можливого вироку, як помилково зазначають захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_12 у своїх клопотаннях, а з урахуванням сукупності даних про особи обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , обставин за яких їм інкримінується вчинення кримінального правопорушення, ролі кожного із них, ступінь співучасті у вчиненні інкримінованих дій. Окрім того, враховувалась неналежна процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_13 зафіксована на відеозаписі судового засідання 21.10.2020, який розміщений на YouTube-каналі Судова влада, за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема з 7 години 27 хвилин, де він будучи незадоволеним судовим рішення щодо продовження йому строку дії запобіжного заходу проявив агресивну поведінку у бік прокурора, вигукував на адресу останнього образи та погрози. Також, судом враховано, порушення обвинуваченою ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у той час, як суд послабив цей запобіжний захід, звільнивши її від обов`язку носити електронний засіб контролю, остання залишила житло під арештом в якому вона мала перебувати цілодобово, без дозволу суду.
При цьому, посилання захисника ОСОБА_8 на те, що долучені ним до вступної промови конспекти показань свідків, спростовують висунуте обвинувачення, на увагу суду не заслуговують, з огляду на те, що у відповідності до ч.2 ст. 84 КПК України такі конспекти не є джерелом доказів у кримінальному провадженні.
Твердження сторони захисту про те, що заявлені ризики зменшились та з`явились нові обставини, які дають підстави для зміни запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на більш м`які, суд вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 під домашнім арештом та подальше застосування до ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді застави з покладенням додаткових обов`язків, встановлено наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Судом, при вирішенні питання можливості зміни запобіжного заходу на більш м`який чи доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 178 КПК України, враховувались також наступні обставини, а саме: дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_13 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має неповнолітніх дітей 2008 та 2012 року народження, тобто має сталі соціальні зв`язки, має заохочення за моральну підтримку бойового духу та волонтерську допомогу військовослужбовцям, а також існування ризику летальності; дані щодо особи обвинуваченої ОСОБА_14 , раніше не судима, має постійне місце реєстрації та проживання, незаміжня, на утриманні має неповнолітню дитину 2006 року народження, працює, з місця роботи характеризується позитивно, займається волонтерською діяльністю; наразі висунута політичною партією «Європейська солідарність» кандидатом в народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № НОМЕР_3 в Донецькій області; дані щодо особи обвинуваченої ОСОБА_15 раніше не судима, має постійне місце реєстрації та проживання, являється особою молодого віку, є незаміжньою, проходить військову службу, де позитивно характеризується.

Та обставина, що ОСОБА_14 наразі висунута політичною партією «Європейська солідарність» кандидатом в народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № НОМЕР_3 в Донецькій області, сама по собі не зменшує встановлених судом ризиків та не свідчить безумовно про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Наведені у клопотанні та наявні у розпорядженні суду матеріали щодо даних про особу обвинуваченого ОСОБА_13 , самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута на даний час шляхом застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання сторони захисту на те, що суд безпідставно врахував ризик летальності за відсутності відповідного посилання на цей ризик у попередніх клопотаннях прокурора, на увагу не заслуговують, оскільки про існування такої обставини, яка має враховуватись при обрані запобіжного заходу відповідно до ст.178 КПК України, вперше звернула увагу суду представник потерпілого, що суд визнав обґрунтованим та врахував. Оскільки, маючи відношення до військової служби, ОСОБА_13 неодноразово відвідував зону АТО, як у зв`язку із проходженням військової служби, так і з волонтерською діяльністю, де міг мати доступ до зброї та бойових припасів. Зазначені висновки суду ґрунтуються, в тому числі, на наявних даних у розпорядженні суду, про що неодноразово заявляла сторона обвинувачення, зокрема, щодо факту вилучення у обвинуваченого корпусу від міни МОН-50.

А тому, при застосуванні до обвинуваченого менш суворішого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не можна буде запобігти цим ризикам.

Що стосується наданих стороною захисту заяв осіб, які виявили бажання взяти на особисту поруку обвинуваченого ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , частину з яких суд заслухав безпосередньо як у даному судовому засіданні, так і в попередніх судових засіданнях, які підтримали свої заяви, то слід додати, що за змістом ч.1 ст.182 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваними, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Тягар доказування обставин, що свідчать про те, що особи які виявили бажання стати поручителями заслуговують на довіру або особливу довіру, а також обставин, що свідчать про фінансову спроможність вказаних осіб сплатити грошове стягнення у разі невиконання ними взятих на себе зобов`язань, покладається на сторону кримінального провадження, що заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді поруки.
При цьому, зважаючи на висновки колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, наведені в ухвалі від 10.02.2021, застосування особистої поруки є ефективним, коли для обвинуваченого розрив соціальних зв`язків з поручителем, або підрив його авторитету є гіршим ніж застосування більш суворого запобіжного заходу. Однак, таких обставин судом присяжних встановлено не було, при цьому, з`ясовано, що з частиною поручителів обвинувачені особисто не знайомі, а з іншими відсутні соціальні зв`язки такого характеру, які б унеможливлювали вчинення обвинуваченими дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
До суду надано заяви ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , Звіробій- ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 про взяття обвинуваченого ОСОБА_13 на поруки та заяви ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , ОСОБА_35 , ОСОБА_21 , ОСОБА_34 , ОСОБА_18 , ОСОБА_33 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 про взяття обвинуваченої ОСОБА_14 на поруки. Заяви обґрунтовані тим, що зважаючи на займані цими особами посади, вони зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Однак до вказаних заяв не додано будь-яких доказів, аналізуючи, які суд міг зробити висновок, що вказані особи зможуть ефективно виконати свої зобов`язання як поручителі, зокрема на підтвердження їх характеризуючих даних, чи були вони поручителями в інших кримінальних провадженнях і якщо так то чи не порушувались ними свої зобов`язання, тощо.
При цьому, зважаючи на тяжкість інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 злочинів та їх суспільну небезпеку, суд присяжних вважає, що на даний час запобіжний захід у виді особистої поруки є неспівмірними з встановленими ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України у сукупності з іншими обставинами щодо кожного з обвинувачених , передбачених ст. 178 КПК України, про що детально зазначено вище.
Відповідно до положень ст. 322 КПК України судовий розгляд відбувається безперервно, крім часу, призначеного для відпочинку. Не вважаються порушеннями безперервності судового розгляду випадки відкладення судового засідання внаслідок: неприбуття сторони або інших учасників кримінального провадження; складення та погодження прокурором процесуальних документів щодо відмови від підтримання державного обвинувачення, зміни обвинувачення або висунення додаткового обвинувачення; підготовки захисту обвинуваченого від зміненого чи додаткового обвинувачення; підготовки потерпілого для підтримання обвинувачення в суді, якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення; проведення дослідження речових доказів за місцем їх знаходження, огляду на місці; проведення експертизи у випадках та порядку, передбачених статтею 332 цього Кодексу; надання доступу до речей чи документів або доручення проведення слідчих (розшукових) дій у випадках та порядку, передбачених статтею 233 цього Кодексу.
З моменту надходження даного кримінального провадження до суду 15.08.2020 було призначено 17 судових засідань, відбулося 13 судових засідань, всі вони, окрім одного, були відкладені у вечірній час, у зв`язку із закінченням робочого часу, лише одне засідання було відкладено, у зв`язку із нездійсненням доставки обвинуваченого ОСОБА_13 та його відмовою приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, два судових засідання зняті з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, одне у зв`язку із участю присяжної в іншому судому засіданні.
А тому, доводи сторони захисту щодо недотримання судом розумного строку розгляду кримінального провадження та порушення принципу безперервності, не відповідають дійсності та спростовуються даними журналів, звукозапису та відеозапису судових засідань, оскільки відповідно до ч.2 ст.322 КПК України, не вважаються порушеннями безперервності судового розгляду випадки відкладення судового засідання внаслідок неприбуття сторони та відкладення судового розгляду у зв`язку із закінченням робочого часу, тобто (часом, призначеного для відпочинку).
Враховуючи наведене у сукупності, на даний час суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, в тому числі на особисте зобов`язання та/або на особисту поруку, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_13 .
Також, наведене у сукупності, на даний час суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_39 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на більш м`який, в тому числі на особисту поруку, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченої ОСОБА_14 .
При цьому, доводи захисника ОСОБА_12 про те, що сукупний строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не повинен перевищувати 6 місяців з дня його обрання, не відноситься до стадії судового розгляду, а стосується стадії досудового розслідування відповідно до положень ч.6 ст.181 КПК України, яка обмежена певними строками. Судовий же розгляд кримінального провадження не обмежений конкретними строками окрім розумних.
У зв`язку із чим, клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_13 на 60 днів.
Отже, зважаючи на наявні ризики, враховуючи підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченим діяння, суд дійшов до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес у даному випадку переважає інтереси обвинувачених, а тому, застосовані раніше заходи забезпечення є виправданими, як заходи процесуального примусу, з огляду на фактичні обставини за яких ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 інкримінується вчинення особливо тяжкого, тяжкого кримінальних правопорушень, внаслідок вчинення яких настала смерть людини.

Так, інкриміновані обвинуваченим кримінальні правопорушення мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлені тяжкими наслідками у вигляді спричинення смерті людини, спосіб вчинення такого злочину, який є небезпечним для життя багатьох осіб, а тому, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства, суд не вбачає підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених ніж ті, які раніше до них застосовані, та вважає за необхідне дію запобіжних заходів та строк дії обов`язків продовжити.

Характеризуючі дані обвинуваченої ОСОБА_15 , розірвання нею шлюбу, наявність постійного місця проживання, не переважають можливих ризиків неправомірної її поведінки.

Крім того, суд вважає, що саме продовження строку дії запобіжного заходу та покладених обов`язків на обвинувачену ОСОБА_15 забезпечують ненастання існуючих ризиків.

А тому, суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_15 запобіжного заходу у в вигляді застави на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Отже, для забезпечення ненастання існуючих ризиків обвинуваченій ОСОБА_15 слід продовжити строк дії раніше застосованих обов`язків.

Строк дії ухвали в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_14 , та продовження строку дії додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених, як на останню, так і на обвинувачену ОСОБА_15 слід встановити 60 днів.

Керуючись ст. ст. 132, 177, 178, 181, 182, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистої поруки залишити без задоволення.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 21 травня 2021 року включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонивши цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , по 21 травня 2021 року включно.
На підставі ч.5 ст.194 КПК України зобов`язати обвинувачену ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- здати на зберігання суду паспорт для виїзду за кордон та або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Виконання ухвали покласти на підрозділ Національної поліції за місцем перебування під домашнім арештом.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції, з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Продовжити строк дії додаткових обов`язків обвинуваченій ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- повідомляти суд про зміну місця проживання та засобів зв`язку;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- здати на зберігання суду паспорт для виїзду за кордон та/або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії додаткових обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_15 по 21 травня 2021 року включно.

У разі невиконання обов`язків до обвинуваченої може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і може бути покладено грошове стягнення.

Виконання ухвали покласти на працівників органів Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_15 .
Строк дії ухвали встановити 60 днів, тобто по 21 травня 2021 року включно.
На ухвалу суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором, обвинуваченим ОСОБА_13 та його захисниками протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

Присяжні ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5