УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2021 року

м. Київ
справа № 484/268/20
провадження № 51-3603ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 лютого 2021 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 22 квітня 2021 року у кримінальних провадженнях №0002540 та № 0001379 за обвинуваченням
ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Первомайська Миколаївської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 296 КК України,
Суть питання
Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 лютого 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 296 КК України, та призначено покарання: за ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки; за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Цим же вироком частково задоволено цивільні позови і стягнуто з ОСОБА_4 на користь: ОСОБА_6 18078 грн. на відшкодування майнової шкоди та 75000 грн. на відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_7 13700 на відшкодування майнової шкоди і 75000 на відшкодування моральної шкоди.
За вироком суду 02 грудня 2019 р. о 15.41 год., під час словесного конфлікту, який виник у ході телефонної розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, а саме грубого порушення громадського порядку. Того ж дня, о 16.50 год., ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного умислу, взявши з собою незареєстровану мисливську рушницю «Иж18Е», на власному автомобілі «Fiat Ducato», р. н. НОМЕР_1 , приїхав до домоволодіння ОСОБА_8 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , де останній проживає з родиною.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, умисно, розуміючи, що він знаходиться в безпосередній близькості до багатьох приватних будинків, прагнучи протиставити себе суспільству, ігноруючи правила поведінки в суспільному житті та спокійний відпочинок, використовуючи малозначний привід (словесний конфлікт по мобільному телефону), ОСОБА_4 , тримаючи в руках мисливську рушницю «Иж18Е», підійшов до території подвір`я ОСОБА_8 , де на той час знаходився останній, який побачивши в руках ОСОБА_4 зброю, злякавшись здійснення ним будь-яких погроз, швидко забіг до будинку.
ОСОБА_4 , бажаючи показати перед оточуючими, зокрема ОСОБА_8 та мешканцями сусідніх будинків, своє зневажливе ставлення до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, моральності та добропристойності, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, поводячи себе нахабно та грубо, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження ОСОБА_8 та пошкодження його майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи на АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, ставши обличчям до житлового будинку, здійснив один постріл з мисливської рушниці «Иж18Е» в напрямку будинку ОСОБА_8 , розбивши скло у вікні. В результаті пострілу, внаслідок розбиття віконного скла, його уламками ОСОБА_8 було спричинено легке тілесне ушкодження. В ході цих протиправних дій ОСОБА_4 . ОСОБА_8 було завдано майнової шкоди в розмірі 1 800 грн.
Застосовуючи вогнепальну зброю, а саме мисливську рушницю «Иж18Е», під час учинення хуліганських дій ОСОБА_4 створював реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян, які знаходились у будинку.
Далі, продовжуючи свої хуліганські дії, перезарядивши рушницю, ОСОБА_4 підійшов до воріт домогосподарства, де побачив автомобіль «Renault Trafic», р. н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , та був розміщений на території його подвір`я. показуючи особливу зухвалість і те, що він зневажає громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства та умисно лякаючи ОСОБА_8 , з мисливської рушниці «Иж18Е» здійснив постріл в напрямку задніх дверей даного автомобіля, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_8 в розмірі 4 000 грн.
Крім цього, 02 грудня 2019 р. о 17 год., з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_4 на власному автомобілі «Fiat Ducato», р. н. НОМЕР_1 , приїхав до домоволодіння ОСОБА_7 , яке розташоване по АДРЕСА_3 .
Достовірно знаючи, що автомобіль «Renault Trafic», р. н. НОМЕР_3 , який розташований навпроти воріт вищевказаного домогосподарства, належить ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі правила поведінки, моральності та добропристойності, що супроводжуються особливою зухвалістю, умисно, розуміючи, що він знаходиться в безпосередній близькості до багатьох приватних будинків, використовуючи малозначний привід (попередній конфлікт з ОСОБА_7 ), прагнучи протиставити себе суспільству, поводячи себе нахабно та грубо, перебуваючи на вул. Чернишевського, біля буд. № 24, достовірно знаючи, що в автомобілі «Renault Trafic» відсутні будь-які особи, усвідомлючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, вийшов з автомобіля та з мисливської рушниці «Иж18Е», яка попередньо знаходилась в салоні авто, здійснив постріл у вітрове скло автомобіля «Renault Trafic», пошкодивши його, чим завдав ОСОБА_7 майнової шкоди в розмірі 1 600 грн.
Продовжуючи свої протиправні дії та переслідуючи мету порушення громадського порядку, ОСОБА_4 підійшов до автомобіля «Ford Transit», р. н. НОМЕР_4 , який був розташований поруч, з іншої сторони домоволодіння та також належить ОСОБА_7 , продовжуючи виражати перед людьми своє зневажливе ставлення до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, моральності та добропристойності, що супроводжуються особливою зухвалістю, поводячи себе нахабно та грубо, бажаючи самоутвердитися за рахунок пошкодження майна ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи на вул. Чернишевського, біля буд. № 24, достовірно знаючи, що в автомобілі «Ford Transit» відсутні будь-які особи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, здійснив постріл з рушниці «Иж18Е» у вітрове скло автомобіля «Ford Transit», пошкодивши його, чим завдав ОСОБА_7 майнової шкоди в розмірі 1 200 грн.
Того ж дня, 02 грудня 2019 р. о 17.15 год., не зупинившись на досягнутому, з метою реалізації свого умислу, направленого на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_4 на автомобілі «Fiat Ducato», р. н. НОМЕР_1 приїхав до торгівельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить ОСОБА_7 та розташований по АДРЕСА_2 . Продовжуючи виражати перед людьми своє зневажливе ставлення до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, моральності та добропристойності, що супроводжується особливою зухвалістю, ОСОБА_4 , незважаючи на те, що в даному павільйоні та сусідніх павільйонах знаходяться інші люди, використовуючи малозначний привід (попередній конфлікт з ОСОБА_7 ), діючи з особливою зухвалістю, поводячи себе нахабно та грубо, бажаючи самоутвердитися за рахунок пошкодження майна ОСОБА_7 , умисно, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи правила поведінки в суспільному житті та спокійну працю людей, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, не виходячи з автомобіля, однак перебуваючи в громадському місці, а саме на території вул. Корабельної, біля продуктового ринку, будучи впевненим, що внаслідок його дій буде пошкоджено саме майно ОСОБА_7 , здійснив один постріл з мисливської рушниці «Иж18Е» по кондиціонеру «OSAKA», моделі «ST-09HH», потужністю 9 000 BTU/h, який був прикріплений на правій бічній стінці павільйону «М`ясо», таким чином пошкодивши його та завдавши ОСОБА_7 майнової шкоди в розмірі 7 000 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22 квітня 2021 року зазначений вирок залишений без змін.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного ОСОБА_4 покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженого, оскаржуючи розмір стягнутої вироком моральної шкоди, просить ухвалу апеляційного суду скасувати, а вирок місцевого суду змінити, застосувавши відносно ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України та звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням.
Обґрунтовуючи наведене, захисник указує на те, що суди першої та апеляційної інстанції належним чином не врахували обставини, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність судимості в силу ст. 89 КК України. Також зазначає, що судами залишено без достатньої уваги стан здоров`я засудженого та перебування у нього на утриманні хворої неповнолітньої дитини. Вважає, що судами ОСОБА_4 мало бути призначено покарання із застосуванням положень ст. 69-1 КК України та з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Крім того вказує на завищений розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з засудженого на користь, зокрема, ОСОБА_7 .
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно зі ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.
За ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції при вирішенні питання щодо виду та розміру покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, працює приватним підприємцем, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, згідно обліків ІП «Особа» ІПНП та ІП «Зареєстрована зброя» ІПНП як власник будь-якої зброї на обліку не перебував та не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення у сфері господарської діяльності та проти довкілля, однак є таким, що не має судимості. При цьому суд першої інстанції визнав обставинами, які пом`якшують покарання визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_4 є таким, що не має судимості. Обставин, обтяжують покарання, судом не встановлено.
З вказаними висновками суду сторона захисту не погодилася та оскаржила вирок в апеляційному порядку, навівши в апеляційній скарзі фактично ті ж самі доводи, що наведені в касаційній скарзі.
Апеляційний суд, перевіривши зазначені доводи, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не знайшла, навівши в ухвалі відповідні мотиви такого рішення.
Так, на спростування доводів апеляційної скарги щодо невідповідності призначеного ОСОБА_4 покарання тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого апеляційний суд в ухвалі цілком обґрунтовано зазначив, що, з огляду на обставини справи, застосування вогнепальної зброї, заздалегідь заготовленої для нанесення тілесних ушкоджень, що призвело до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 та створювало реальну загрозу для життя та здоров`я інших громадян, кількість епізодів злочинної діяльності, а також ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, підстав для застосування до останнього положень ст. 75 КК України, тобто звільнення останнього від відбування покарання з іспитовим строком, не вбачається.
При цьому посилання сторони захисту на стан здоров`я як обвинуваченого, так і неповнолітньої доньки, що перебуває у нього на утриманні, як на обставини, які мають бути прийняті до уваги при вирішенні питання про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, на думку апеляційного суду не є настільки виключними обставинами, які дають можливість для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, оскільки дані обставини існували і на час вчинення кримінальних правопорушень, однак жодним чином не вплинули на його протиправну поведінку та не стали стримуючим фактором для обвинуваченого від противоправних дій, який вчинив кримінальні правопорушення, завдавши фізичної, майнової та моральної шкоди стороннім особам, способом, який створював загрозу для життя та здоров`я громадян.
З наведеними висновками погоджується і суд касаційної інстанції. При цьому Верховний Суд не погоджується із твердженням сторони захисту про необхідність застосування положень ст. 69-1 КК України. Вказаною нормою передбачено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
За змістом положеннь п. п. 1, 2 ч. 1. ст. 66 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються:
1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення;
2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.
Будь-яких даних про те, що ОСОБА_4 добровільно відшкодував завдану потерпілим шкоду ні оскаржені судові рішення, ні касаційна скарга захисника не містить, а отже у даному кримінальному провадженні відсутня обставина, яка передбачена п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України, що виключає можливість застосування положень ст. 69-1 КК України.
Також предметом перевірки суду апеляційної інстанції були доводи сторони захисту щодо завищеного розміру моральної шкоди, яку стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілих.
Апеляційний суд, спростовуючи твердження захисника, в ухвалі зазначив, що заподіяна моральна шкода є очевидною і суд першої інстанції, враховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, характеру та обсягу фізичних та моральних страждань потерпілих, характеру вимушених змін у їх повсякденному житті, те, що потерпілі змушені були разом зі своїми дітьми ОСОБА_9 2013 р.н., та ОСОБА_10 , 2012 р.н., відвідувати психолога, що підтверджується відповідними доказами обґрунтовано визначив, що моральна шкода, заподіяна потерпілим підлягає відшкодуванню у розмірі 75 000 грн. кожному.
Верховний Суд погоджується з наведеними висновками суду апеляційної інстанції та вважає, що цивільні позови, у частині відшкодування моральної шкоди, вирішено правильно, оскільки сума, призначена до стягнення, відповідає ступеню моральних страждань потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 лютого 2021 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 22 квітня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3