Справа № 305/1243/18
Номер провадження 1-кс/305/68/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.21 Рахівський районний суд Закарпатської області:

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

судді ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід судді Рахівського районного суду ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.146, ч.2 ст.345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області під головуванням судді ОСОБА_5 перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0000384 від 09.05.2018 про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.146, ч.2 ст.345 КК України.

23 лютого 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду вказаного провадження.

Відвід мотивує тим, що у провадженні судді Рахівського районного суду ОСОБА_5 перебуває на розгляді кримінальна справа № 305/1243/18 про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_6 за ч.2 ст.146, ч.2 ст.345 КК України. Кримінальне провадження перебувало на розгляді у судді ОСОБА_7 , проте на даний час справу передано судді ОСОБА_5 . Зазначає, що на його думку суддя ОСОБА_5 через наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості не виконує свого обов`язку, передбаченого п.4 ч.1 ст.75 КПК України взяти відвід у даній справі. Так, між рідним дядьком ОСОБА_3 ОСОБА_8 та суддею ОСОБА_5 з 2017 року існує конфлікт через публікацію його дядьком повідомлення у інтернет-ресурсі про можливі порушення суддею ОСОБА_5 суддівської етики. Крім того, з відкритих інтернет-джерел він дізнався, що затриманий за вимагання хабара суддя Рахівського районного суду ОСОБА_9 діяв в інтересах голови суду ОСОБА_5 . Ці обставини він наводив у заяві від 15.04.2018, як підставу для відводу ОСОБА_5 у справі №305/136/19 про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, однак тоді його заяву про відвід судді було відхилено. 06.09.2019 ОСОБА_3 повторно була подана заява про відвід судді ОСОБА_5 з інших підстав, а саме з приводу незаконних, на його думку, дій судді ОСОБА_5 при розгляді зазначеного кримінального провадження. З цього приводу він також звертався до Вищої ради правосуддя та подавав заяву про вчинення суддею злочину, передбаченого ч.2 ст.375 КК України до органів ДБР. За результатами розгляду повторної заяви про відвід, суддя ОСОБА_5 був відведений від розгляду справи. Справу було передано іншому судді та розглянуто по суті. З цих же підстав він заявляв відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України та ОСОБА_11 за ч.4 ст.296 КК України, у якому його визнано потерпілим. Однак у задоволенні цієї заяви йому було відмовлено. Проте, суддя ОСОБА_5 не припинив свої дії, які ОСОБА_3 розцінює як упередження ставлення до себе, як підсудного та потерпілого у вказаних вище кримінальних провадженнях, що перебувають у провадженні судді ОСОБА_5 . Зазначає, що будучи викликаним на допит до слідчого він дізнався, що суддя ОСОБА_5 звернувся у Рахівський ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою у порядку ст.214 КПК України про те, що ОСОБА_3 здійснив втручання у діяльність судових органів, тобто, нібито, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.376 КК України. На думку ОСОБА_3 він не вчиняв ніякого втручання у діяльність судових органів, але поліцією розпочато перевірку заяви про злочин у порядку, визначеному законом. Факт подачі суддею ОСОБА_5 заяви про злочин підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000959 від 12.11.2019 за ч.1 ст.376 КК України. Кримінальне провадження, 12.11.2020, закрито на підставі ч.1 ст.284 КПК України. Свою заяву про відвід судді ОСОБА_5 у справі №305/1243/18 ОСОБА_3 подано у зв`язку з тим, що він, як підсудний у справі, має підстави вважати суддю ОСОБА_5 таким що не є неупередженим при розгляді кримінального провадження, враховуючи всі вищенаведені обставини, та побоюється помсти з боку судді ОСОБА_5 за скарги і звернення у вказані вище органи про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Окрім цього, склалася ситуація, коли головуючий суддя по справі ОСОБА_5 , у якому ОСОБА_3 бере участь як обвинувачений, одночасно є заявником щодо нібито вчинення ОСОБА_3 іншого злочину, що суперечить вимогам п.1 ч.1 ст.75 КПК України. Зазначені обставини позбавляють довіри до судді ОСОБА_5 , як неупередженого судді, тому подальший розгляд цим суддею кримінального провадження стосовно нього ОСОБА_3 вважає неможливим. З огляду на викладене просить відвести суддю ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_6 за ч.2 ст.146, ч.2 ст.345 КК України.

25 березня 2021 року від ОСОБА_3 надійшла заява про врахування як доказів обставин, наведених у заяві про відвід, копії документів: клопотання про об`єднання від 11.06.19; ухвали суду від 02.08.2109; заяви про відвід судді від 06.09.2019; ухвалу суду від 17.10.2019; заяв про відвід судді від 15.04.2019 та 17.03.2020; інформаційного запиту до суду щодо призначення розгляду відводу; ухвал суду від 06.11.2020 та 18.02.2019; скарги щодо дисциплінарного проступку судді; заяви про вчинення кримінального правопорушення суддею; повідомлення про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя; висновку за результатами перевірки відомостей, викладених у повідомленні судді; витяги з ЄРДР за листопад 2019 та 22.02.2021.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 подану заяву про відвід підтримали та просили задовольнити таку з підстав, наведених у заяві.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні ствердив, що суддя ОСОБА_5 діє непослідовно, адже при таких обставинах, мав би заявити собі самовідвід від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , так як він це неодноразово робить в інших провадженнях, вказуючи підставу для відводу написання скарг на його дії у Вищу Раду Правосуддя, що підтверджується процесуальними документами, ухвалами про задоволення заяв про самовідвід судді ОСОБА_5 .

Суддя ОСОБА_5 проти задоволення заяви про відвід заперечив. Зазначив, що доводи, наведені у заяві про відвід є нісенітницею. Не заперечив про те, що звертався з повідомленням про втручання у його діяльність із здійснення правосуддя та до органу досудового розслідування. Разом з тим, вказав, що незгода з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для заявлення відводів. Окрім цього, згідно рішення Ради суддів України від 08.06.2017 наявність дисциплінарної скарги не породжує конфлікту інтересів у справі. При цьому, вказав, що починаючи із 2000 років у нього склалися неприязні відносини із дядьком обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , однак це жодним чином не впливає на його об`єктивність як судді під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 .

Прокурор у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення справи розглядом, чи про його обов`язкову участь також не подав.

Потерпілий ОСОБА_12 у судове засідання не з`явився, натомість подав до суду клопотання про розгляд заяви про відвід за його відсутності. Заяву ОСОБА_3 про відвід судді просить задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, натомість подав до суду клопотання про розгляд заяви сторони захисту про відвід судді ОСОБА_5 за його відсутності. Подану стороною захисту заяву про відвід підтримує.

Заслухавши пояснення учасників та дослідивши викладені у заяві про відвід доводи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно зі ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу апробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У заяві про відвід судді заявником ОСОБА_3 акцентується увага на те, що суддя ОСОБА_5 упереджено до нього ставиться, як обвинуваченого у кримінальному провадженні, і на підтвердження цього надав копії дисциплінарної скарги, поданої ним до Вищої ради правосуддя стосовно судді ОСОБА_5 , копії заяви про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, надісланої ним до Державного бюро розслідувань, копії повідомлення судді ОСОБА_5 про втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя та висновок, складений за результатами перевірки вказаного повідомлення та копію витягу з ЄРДР №0000959 за ст.376 КПК України.

ОСОБА_3 у заяві про відвід зазначає про те, що суддя ОСОБА_5 перебуває у неприязних відносинах з його дядьком ОСОБА_8 через публікації останнім повідомлень у мережі Інтернет про можливу протиправну поведінку судді ОСОБА_5 . Проте жодних доказів, які б підтверджували існування наведених обставин заявником надано не було.

Щодо посилання ОСОБА_3 у своїй заяві про відвід на процесуальні порушення, допущені на його думку суддею ОСОБА_5 при розгляді іншого кримінального провадження стосовно нього, однак суд, що розглядає заяву про відвід, не є судом апеляційної інстанції і не має права надавати будь-яку юридичну оцінку процесуальним діям головуючого судді.

Так, наявність у осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду та судових рішень чинному законодавству України не можуть бути підставою згідно з ст.ст.75, 76 КПК України для відводу судді, всі ці заперечення можуть бути викладені цими особами в апеляційній скарзі у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням.

Щодо посилання ОСОБА_3 , як на підставу для відводу судді ОСОБА_5 , на те, що з приводу неправомірних, на його думку, дій судді ОСОБА_5 він звертався до Вищої ради правосуддя та територіального управління ДБР у м.Львів, а також про те, що за зверненням судді ОСОБА_5 внесено відомості до ЄРДР за ст.376 КК України про те, що ОСОБА_3 чинив на суддю психологічний тиск суд вважає за необхідне повідомити наступне.

Здійснення органом досудового розслідування слідства за заявою судді не свідчить про те, що такий суддя є упередженим. При цьому сам факт звернення будь-якої особи до органу досудового розслідування, з огляду на імперативність приписів ст.214 КПК України, ще не свідчить про наявність у діях особи ознак складу злочину.
Окрім цього, звернення учасника судового процесу до Вищої ради правосуддя щодо судді, який розглядає справу не є підставою для відводу. Наведене узгоджується із позицією Ради суддів України, висловленою у рішенні від 08.06.2017 №34.
Наведені обставини, на думку суду, у розумінні п.4 ч.1 ст.75 КПК України, самі по собі не є підставами для задоволення заяви про відвід головуючому судді.

Однак, зважаючи на те що обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово звертався із заявами про відвід судді ОСОБА_5 у інших провадженнях, також обвинувачений ОСОБА_3 , і суддя ОСОБА_5 зверталися до відповідних органів із заявами щодо неправомірних, на їх думку, дій одне одного, у судовому засіданні суддя ОСОБА_5 не заперечив неприязних відносин із дядьком обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку суду, наведені обставини у своїй сукупності можуть викликати у сторонньої особи сумнів в неупередженості будь-якого судді, який здійснює розгляд справи.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 ст.6 Конвенції, ч.1 ст.21 КПК, суд дійшов висновку, що з метою забезпечення достатніх гарантій для того щоб виключити сумнів щодо об`єктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, та керуючись ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст.ст.21, 75, 80, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про відвід судді Рахівського районного суду ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.146, ч.2 ст.345 КК України(справа №305/1243/18, провадження № 1-кп/305/68/21) задовольнити.

Провадження № 1-кп/305/68/21 передати до канцелярії Рахівського районного суду Закарпатської області для подальшого розподілу в порядку ст.35 КПК України.

Ухвала остаточна і окремому оскарженню не підлягає.
Повний зміст ухвали проголошено 02 квітня 2021 року о 14 годині 40 хвилин.

Головуюча: ОСОБА_1