Дата документу 08.04.2021 Справа № 554/2668/21
Провадження № 1-кс/554/5759/2021
УХВАЛА
Іменем України

08 квітня 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000001 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 201 КК України, про арешт майна,-

в с т а н о в и в:

До слідчого судді надійшло клопотання слідчого про арешт майна, погоджене прокурором, у якому прохали накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме за адресою АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування ним, а саме: жорсткий диск s/n 9VM2B8BO Seagate 500 Gb; ноутбук марки Lenovo s/n WB06093830 чорного кольору із зарядним пристроєм чорного кольору, модель СРА-А065.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, прохали його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_6 до суду не з`явився.

Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи положення ст. 172 КПК України, слідчий суддя проводить судовий розгляд даного клопотання у відсутність власника майна ОСОБА_6 .

Заслухавши думку прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

Встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Полтавській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2021 за № 0000001 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 201 КК України

26.03.2021 на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , в ході якого останній добровільно видано жорсткий диск s/n 9VM2B8BO Seagate 500 Gb та ноутбук марки Lenovo s/n WB06093830 чорного кольору із зарядним пристроєм чорного кольору, модель СРА-А065.

Вказане майно містить системи логічного захисту, а тому з метою дослідження інформації, що на них зберігається на даний час слідству необхідно застосувати спеціальні знання в комп`ютерно-технічній галузі. Після проведення відповідних експертиз буде прийнято рішення про визнання вказаного майна речовим доказом.

Таким чином, вилучені в ОСОБА_6 предмети можуть містити відомості, які підтверджують факти та обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, та підлягають експертному дослідженню.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок чого, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Суд бере до уваги те, що існує наявність розумних підозр вважати, що вилучені матеріальні об`єкти є доказом злочину у вказаному кримінальному провадженні, а саме, що вилучене майно, що було вилучене під час обшуку, підлягає арешту, оскільки воно відповідає критерію, зазначеним у ст. 98 КПК, оскільки може слугувати доказом обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, у слідчого судді є достатні підстави вважати, що вказана комп`ютерна техніка та електронний носій інформації можуть містити відомості про готування до контрабанди культурних цінностей ОСОБА_6 , а також листування щодо здійснення поштового відправлення предметів, що мають ознаки культурної цінності через митний кордон України до США контрабандним шляхом.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено необхідність накладення арешту на вилучене під час обшуку майно.

Слідчий суддя вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на вказане майно суспільний інтерес переважає приватні інтереси власника майна. Вказане втручання у приватне життя даної особи здійснюється на підставі кримінального процесуального кодексу та переслідує легітимну мету.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме за адресою АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування ним, а саме: жорсткий диск s/n 9VM2B8BO Seagate 500 Gb; ноутбук марки Lenovo s/n WB06093830 чорного кольору із зарядним пристроєм чорного кольору, модель СРА-А065.
Зберігання зазначеного майна доручити УСБ України в Полтавській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Власник майна, котрий був відсутній у судовому засіданні має право подати клопотання про скасування арешту майна до суду першої інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_1