Справа № 462/7976/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/361/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу голови правління АТ «АБ «Радабанк» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 22.12.2020 року про накладення арешту на майно,

з участю представника скаржника ОСОБА_7 ,

встановила:

ухвалою слідчого судді клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, № 0000068 від 30.11.2020 року, та вилучено в ході обшуку АТ «АБ «РадаБанк» за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 33.

В мотивах прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що майно вилучене слідчим під час обшуку визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому з метою його збереження слід накласти на нього арешт.

На ухвалу слідчого судді голова правління АТ «АБ «Радабанк» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки апелянт про розгляд справи в суді першої інстанції не повідомлявся, а тому такий пропущено з поважних причин.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що у вступній частині ухвали не зазначений номер кримінального провадження. Зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, постановленою без посилання на докази. Звертає увагу на те, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки у ньому не зазначені підстави та мета накладення арешту на майно, відповідне обґрунтування необхідності арешту майна та не надані документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майном. З огляду на це, слідчий суддя повинен був постановити ухвалу про повернення клопотання прокурору. Зазначає, що прокурором не доведені ризики приховання, пошкодження, знищення, відчуження арештованого майна. Зазначає, що АТ «АБ «Радабанк» не входить до переліку підприємств, зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, які проводять незаконну діяльність. Звертає увагу на тому, що розгляд клопотання прокурора здійснювалось без виклику АТ «АБ «Радабанк». Зазначає, що вилучене майно не містить ознак речових доказів. Вказує, що відповідно до ст. 168 КПК України комп`ютери та відео реєстратори заборонено вилучати.
Заслухавши доповідь судді, думку представника скаржника, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали клопотання, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

З огляду на те, що розгляд клопотання прокурора прот накладення арешту на майно здійснювалося за відсутності представника АТ «АБ «Радабанк», колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Колегією суддів встановлено, що Залізничним ВП ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000068 від 30.11.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Так, у ході проведення досудового розслідування встановлено, що приміщення на першому поверсі будівлі, загальною площею 136, 4 кв. м., власником якого є ОСОБА_9 , у якому знаходиться АТ «АБ «Радабанк» та суміжне приміщення з окремим входом за адресою: АДРЕСА_1 , використовується причетними до вчинення злочину особами для зберігання документів, мобільних терміналів зв`язку, необхідних для здійснення незаконної діяльності.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 13.12.2020 року надано дозвіл на проведення обшуку у вищевказаному приміщенні. Згідно зазначеної ухвали, обшук надано з метою виявлення та фіксації, серед іншого, комп`ютерної техніки та інформації, що міститься на ній та стосується діяльності зазначених в клопотанні підприємств, електронних носіїв інформації, комп`ютерної техніки та документів, мобільних терміналів зв`язку.

З 16.12.2020 року по 17.12.2020 року проведене вказаний обшук, в ході якого вилучено документи та їхні копії стосовно функціонування та організації діяльності відділення АТ «АБ «Радабанк», системні блоки, мобільні телефони, відео рекордери та пакети із частково знищеними чорновими записами.

Постановою прокурора від 17.12.2021 року вказані предмети визнані речовими доказами. В мотивах прийнятого рішення прокурор покликається на те, що в органу досудового розслідування існує сукупність підстав вважати, що вилучені під час обшуку системні блоки, мобільні телефони, відео рекордери та пакети із частково знищеними чорновими записами є доказами вчинення злочину, мають доказове значення у кримінальному провадженні, а тому відповідають критеріям визначеним ч.1 ст.98 КПК України.

Доводи апелянта про те, що вилучене майно не містить ознак речових доказів, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з тим, що прокурором наведено належні мотиви визнання вилучених предметів речовими доказами, такі можуть бути використані, відчужені або знищені, відтак слідчий суддя прийшов до вірного висновку про необхідність накладення на нього арешту з метою його збереження.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що відповідно до ст. 168 КПК України комп`ютерна техніка не підлягає тимчасовому вилученню, оскільки дозвіл на вилучення такої безпосередньо зазначений в ухвалі слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 13.12.2020 року про проведення обшуку, що відповідає вимогам ч.2 ст.168 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали в апеляційному порядку, колегією суддів не встановлено, а відтак її слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Поновити голові правління АТ «АБ «Радабанк» ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 22.12.2020 р.

Ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 22.12.2020 року про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу голови правління АТ «АБ «Радабанк» ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4