Справа № 367/2253/19
Провадження по справі № 1-кп/367/138/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження, внесене 14.12.2018 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002459, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гостомель Київської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, непрацюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, в силу статті 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 11.12.2018 р., приблизно о 16 год 30 хв (точний час не встановлено), перебуваючи в приміщенні однієї з кімнат квартири за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 , але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не маючи будь-яких підстав для вжиття заходів необхідної оборони, з мотивів помсти за словесні образи, з метою спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наніс два удари кулаком правої руки в область грудної клітини ОСОБА_8 , одночасно стиснувши тулуб останнього в області грудної клітини вагою власного тіла, тим самим спричинив ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді травми грудної клітини, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер у приміщенні кімнати своєї квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв?язку з наведеним ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні ОСОБА_7 не визнав себе винним у вчиненні злочину, у скоєнні якого він обвинувачується, зазначив, що він не хотів наносити ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження та його смерті. Повідомив, що 11.12.2018 р., приблизно о 16 год 00 хв, він разом із своєю співмешканкою ОСОБА_9 приїхали до свого будинку АДРЕСА_3 . В цьому ж домі, на першому поверсі, в квартирі АДРЕСА_4 , проживав ОСОБА_10 . Побачивши, що у вікні його квартири горить світло, ОСОБА_11 запропонувала зайти до нього, щоб розпити пляшку горілки об?ємом 0,5 л, яка була у них з собою. Коли подзвонили у вхідні двері квартири, їх відкрив ОСОБА_10 , дозволив зайти до своєї кімнати. Там вони розпивали принесену ними горілку. Через деякий час, коли вони випили вже пів-пляшки горілки, ОСОБА_10 почав приставати до ОСОБА_11 , чіпати її руками за інтимні частини тіла, на що вона зробила йому зауваження. Через те, що ОСОБА_12 не припинив вчиняти такі дії, він також зробив йому зауваження, але ОСОБА_13 відповів, що він у себе вдома і буде робити все, що захоче. З цими словами він повалив його на диван, на якому вони сиділи, і, перебуваючи зверху, почав наносити йому удари кулаками по голові та тулубу. У відповідь він також почав наносити ОСОБА_8 удари: два в грудну клітину та три-чотири в обличчя. Від його ударів ОСОБА_8 втратив орієнтир, що надало йому змогу зіштовхнути з себе ОСОБА_14 і коли піднімався, ще наніс йому два удари в грудну клітину. В цей час ОСОБА_9 потягла його за куртку, він встав, а ОСОБА_8 сів на дивані. У нього була розбита рука від удару об зуб ОСОБА_8 . Він з ОСОБА_11 відразу пішли, ОСОБА_11 сказала ОСОБА_8 закрити за ними вхідні двері, але він ліг на дивані. Коли вийшли з під?їзду, пішли з ОСОБА_11 в магазин, що був неподалік будинку, щоб повідомити поліцію про домагання ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , але в поліцію не додзвонились, тому пішли додому. ІНФОРМАЦІЯ_2 дізнався, що ОСОБА_8 помер, тому 20.12.2018 р. повідомив у поліцію, що бажає дати показання.

Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, показання потерпілого та свідків, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що відсутні докази вчинення злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 11.12.2018 р., приблизно о 16 год 30 хв, ОСОБА_7 , вже перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 приїхали до свого будинку АДРЕСА_3 . В цьому ж домі, на першому поверсі, в квартирі АДРЕСА_4 , проживав ОСОБА_8 . Побачивши, що у вікні його квартири горить світло, ОСОБА_15 запропонувала зайти до нього, щоб розпити пляшку горілки об?ємом 0,5 л, що була у них з собою. Коли вони подзвонили у вхідні двері квартири, їм відкрив ОСОБА_8 , дозволив зайти до своєї кімнати. Там вони всі разом розпивали принесену ними горілку. Через деякий час, коли вони випили вже півпляшки горілки, ОСОБА_8 почав чіпати ОСОБА_15 руками за інтимні частини тіла, на що вона зробила йому зауваження. Через те, що ОСОБА_8 не припинив вчиняти такі дії, ОСОБА_7 також зробив йому зауваження, але ОСОБА_8 відповів, що він у себе вдома і буде робити все, що захоче. З цими словами він повалив ОСОБА_7 на диван, на якому вони сиділи, і, перебуваючи зверху, почав наносити йому удари кулаками по голові та тулубу. У відповідь ОСОБА_7 також почав наносити ОСОБА_8 удари: два в грудну клітину та три-чотири в обличчя. Від його ударів ОСОБА_8 втратив орієнтир, що надало ОСОБА_7 змогу зіштовхнути з себе ОСОБА_8 , між ними почалася боротьба, під час якої відбулось стиснення тулубу ОСОБА_8 в області грудної клітини під вагою тіла ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_7 ще наніс ОСОБА_8 кулаком правої руки два удари в грудну клітину. В цей час ОСОБА_15 відтягнула ОСОБА_7 за куртку і вони пішли з квартири ОСОБА_8 .

В результаті боротьби та нанесення ударів ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді травми грудної клітини: крововиливи в м?які тканини грудної клітини та міжреберні м?язи, множинні переломи ребер з обох сторін, розриви легенів та крововилив у ліву плевральну порожнину об?ємом близько 500,00 мл, яка супроводжувалась розвитком шоку, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таке, що у своєму перебігу мало загрозливі для життя явища. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер у приміщенні кімнати своєї квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначені обставини крім показань обвинуваченого підтверджуються:

-показаннями свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні повідомила, що 11.12.2018 р., близько 16-00 год, вона зі своїм на той час співмешканцем ОСОБА_7 приїхали до будинку АДРЕСА_3 . Коли підійшли до дому, побачили, що у квартирі ОСОБА_8 , який проживав на першому поверсі другого під?їзду цього дому, горить світло. Вони зайшли до нього і запропонували випити горілки, яку принесли з собою, він погодився. Коли вживали горілку, до кімнати заглядав квартирант, який проживає у сусідній кімнаті. Під час вживання горілки ОСОБА_8 почав до неї приставати, чіпати руками за груди. Вона йому робила зауваження, але він не реагував. Тоді зауваження зробив ОСОБА_7 . Це не сподобалось ОСОБА_8 і він зі словами: «Я в себе вдома, що хочу, то і роблю!» взяв ОСОБА_7 за поли куртки і завалив його на диван, на якому вони сиділи, і почав наносити йому удари руками. ОСОБА_7 відмахувався і також наніс кулаками приблизно три удари ОСОБА_8 по обличчю. Потім лівою рукою схватив ОСОБА_8 за сорочку і зміг його скинути з себе. ОСОБА_8 потягнув за куртку ОСОБА_7 , а той наніс ще два удари кулаком у груди ОСОБА_8 . Після цього вона взяла ОСОБА_7 за куртку, потягнула на себе і відтягнула від ОСОБА_8 і вони пішли, а ОСОБА_8 залишився сидіти на дивані. Коли вийшли на вулицю, вона попросила ОСОБА_7 піти в магазин та викликати поліцію стосовно домагання ОСОБА_8 до неї, але це зробити не вдалося, бо телефон поліції не відповідав;

-показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні повідомив, що він орендує кімнату в квартирі АДРЕСА_5 . В грудні 2018 року, точніше дату не пам?ятає, приблизно в 16-30 год, він повернувся з роботи додому, зайшов до своєї кімнати, перевдягнувся. В кімнаті ОСОБА_8 чулись якісь голоси. Він заглянув і побачив, що на дивані сидів ОСОБА_7 , ОСОБА_15 сиділа на стільці, а ОСОБА_8 лежав на полу, вони були п?яні, тому він сказав, що вони уходили з квартири і зателефонував ОСОБА_17 . Через п?ять хвилин ОСОБА_7 з ОСОБА_15 пішли, він зачинив за ними двері. Коли приїхав ОСОБА_18 , вони разом зайшли до кімнати його батька ОСОБА_8 , який лежав на дивані на боці обличчям до стіни. З ними він не говорив, тому ОСОБА_19 поїхав додому, а він пішов до своєї кімнати. Зранку наступного дня він пішов на роботу, коли повернувся ввечері додому, до його кімнати заглянув ОСОБА_8 . В нього було побите лице. Він попросив у нього десять гривень, але він не дав і ОСОБА_8 пішов. Приблизно о 04-00 год чи 05-00 год наступного дня чув як до ОСОБА_8 приїжджала швидка медична допомога (хто їх викликав він не знає). Коли ввечері повернувся з роботи, в квартирі вже були працівники поліції;

-показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні повідомив, що 11.12.2018 р., приблизно о 17-30 год, до нього зателефонував квартирант ОСОБА_16 , повідомив що у його батька, ОСОБА_8 , гості, які не хочуть уходити. Він приїхав приблизно о 18-00 год. Батько лежав на дивані обличчям до стіни і хропів. Вирішивши, що він спить, не став його будити і пішов додому. Квартиранту сказав, що зайде на наступний день. Від ОСОБА_16 дізнався, що до батька на наступний день приїздила швидка медична допомога, бо у нього боліло збоку. 13.12.2018 р. до нього зателефонував сусід ОСОБА_20 і повідомив, що батька знайшли мертвим в положенні сидячи. Про конфлікт і бійку з ОСОБА_7 нічого не чув;

-показаннями свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні повідомив, що він сусід обвинуваченого та друг і сусід ОСОБА_8 . Пам?ятає як 11.12.2018 р., приблизно о 19-00 год, він вийшов на вулицю попалити. Відкрилось вікно з першого поверху і ОСОБА_8 попросив цигарку. Він запропонував зайти до нього, а коли зайшов, то побачив, що лице ОСОБА_8 було побито. На запитання той відповів, що його побив ОСОБА_7 за те, що раніше у нього проживала ОСОБА_11 , а дві години тому, після розпиття горілки, вони пішли. Коли сідав, застогнав і рукою взявся за груди. Сину попросив про це не розповідати. На наступний день прийшов квартирант ОСОБА_22 і повідомив, що ОСОБА_8 помер. Впевнившись у цьому, він зателефонував ОСОБА_17 ;

-показаннями свідка ОСОБА_23 , який в судовому засіданні повідомив, що він є батьком обвинуваченого. В 2018 році (точніше не пам?ятає) ввечері син разом з ОСОБА_15 прийшли додому. У сина права рука була у крові, він повідомив, що побився із ОСОБА_8 , який першим почав бійку;

-показаннями свідка ОСОБА_24 , який в судовому засіданні повідомив, що він є батьком ОСОБА_15 , яка проживала разом з ОСОБА_7 приблизно 2-3 роки. В грудні 2018 року йому донька розповідала, що ОСОБА_7 побився з якимось чоловіком, який приставав до неї, після чого, через деякий час той чоловік помер;

-показаннями свідка ОСОБА_25 , яка в судовому засіданні повідомила, що в грудні 2018 року (точніше не пам?ятає), приблизно о 20-00 год, в магазин за адресою: АДРЕСА_6 , де вона працювала продавцем, зайшов ОСОБА_7 і попросив зателефонувати в поліцію, щоб повідомити про спробу зґвалтування дівчини, яка стояла на вулиці. У нього з правої руки капала кров. Вона зателефонувала, але в поліції їй ніхто не відповів, тому ОСОБА_7 пішов. Пізніше вона від колеги дізналась, що в магазин приходили працівники поліції і питали, чи знають вони щось про вбивство. Вона зателефонувала слідчому і повідомила про вказані вище обставини;

-показаннями свідка ОСОБА_26 , яка в судовому засіданні повідомила, що вона працює фельдшером виїзної бригади екстреної медичної допомоги. В грудні 2018 року (точніше не пам?ятає), приблизно о 4-5 годині, їх викликав орендар квартири в будинку АДРЕСА_3 . Вони приїхали, зайшли в квартиру на першому поверсі. В кімнаті на дивані сидів чоловік, у якого була черепно-мозкова травма, розбитий ніс, синяки під очами, на плечах та передпліччі, перебував у стані алкогольного сп?яніння. На запитання сказав, що впав і ударився. Скаржився на болі в голові, зовнішніх ознак травми грудей не було, від госпіталізації відмовився. Просив щоб укололи магнезію, бо йому вже кололи і йому стало легше;

-актом констатації смерті від 13.12.18 № 155 (т. 2 а.с. 1), яким 13.12.2018 р, о 13-50 год, зафіксовано смерть ОСОБА_8 ;

-протоколом огляду місця події від 13.12.2018 р. з ілюстративною фототаблицею (т. 1 а.с. 74-83), яким зафіксовано місце та обстановку кімнати, де помер ОСОБА_8 ;

-протоколом огляду трупа від 14.12.2018 р. з ілюстративною фототаблицею (т. 1 а.с. 84-94), згідно якого у ОСОБА_8 виявлено, в тому числі, множинні переломи ребер з обох сторін, розриви легенів та крововилив у ліву плевральну порожнину об?ємом близько 800,00 мл;

-лікарським свідоцтвом про смерть від 14.12.18 № 691 (т. 1 а.с. 95), яким підтверджено, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 від шоку та множинних переломів ребер;

-висновками експерта від 22.02.18 № 691, від 01.03.19 № 1/691 та № 17/1/691 (т. 2 а.с. 29-30, 34, 35), якими визначено, що на трупі ОСОБА_8 виявлено тілесне ушкодження у вигляді травми грудної клітини: крововиливи в м?які тканини грудної клітини та міжреберні м?язи, множинні переломи ребер з обох сторін, розриви легенів та крововилив у ліву плевральну порожнину об?ємом близько 500,00 мл, яка супроводжувалась розвитком шоку, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таке, що у своєму перебігу мала загрозливі для життя явища (розвиток шоку), яке знаходиться у прямому причинному зв?язку з настанням смерті і могло утворитись за обставин, зазначених під час слідчих експериментів зі свідком та підозрюваним, від ударів в обличчя і від стискання грудної клітини потерпілого під вагою тіла підозрюваного;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.12.2018 р. та відеозаписом цієї слідчої дії (т. 1 а.с. 97-102), під час якої ОСОБА_15 показала на місці як відбувались події 11.12.2018 р. в квартирі ОСОБА_8 , що відповідає показанням, наданим нею в судовому засіданні;

-протоколом огляду житла від 14.12.2018 р. та відеозаписом цієї слідчої дії (т. 1 а.с. 103-106), під час якої з квартири ОСОБА_8 було вилучено ряд речей;

-висновками експерта від 22.02.19 № 9, від 20.02.19 № 8, від 08.02.19 № 7, від 07.02.19 № 6, від 14.02.19 № 5, від 11.02.19 № 4 (а.с. 129-131, 132-134, 135-137, 138-140, 141-143, 144-144а), згідно яких на фрагментах тканини, на напірнику подушки, на светрі, на джинсових брюках, вилучених з житла ОСОБА_8 , виявлено кров, яка могла походити від нього;

-висновком експерта від 11.02.19 № 10-10 (т. 2 а.с. 3-9), яким встановлені генетичні ознаки клітин крові ОСОБА_8 ;

-висновком експерта від 11.02.19 № 10-11 (т. 2 а.с. 11-17), яким встановлені генетичні ознаки клітин крові ОСОБА_7 ;

-протоколом пред?явлення особи для впізнання від 21.12.2018 р. та відеозаписом цієї слідчої дії (т. 2 а.с. 18-21), під час якої свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка перебувала в кімнаті ОСОБА_8 11.12.2018 р. близько 16-30 год;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 14.01.2019 р. та відеозаписом цієї слідчої дії (т. 2 а.с. 22-28), під час якої ОСОБА_7 показав на місці як відбувались події 11.12.2018 р. в квартирі ОСОБА_8 , що відповідає показанням, наданим ним в судовому засіданні;

-висновком експерта від 26.12.18 № 3746 (т. 2 а.с. 31), згідно якого в крові трупа ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт.

Протокол обшуку від 15.12.2018 р. з відеозаписом цієї слідчої дії, висновок експерта від 07.03.19 № 8-1/60,10-1/2376, висновок експерта від 10.01.19 № 2, висновок експерта від 13.02.19 № 1716, висновок експерта від 11.02.19 № 10-1/2377, від 11.02.19 № 10-1/2378 (т. 1 а.с. 107-112, 115-128, 145, т. 2 а.с. 32-33, 37-49, 51-62) суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджують і не спростовують обставини скоєння злочину.

Суд враховує, що під час проведення впізнання свідком ОСОБА_16 було порушено порядок проведення такої слідчої дії, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 був єдиним короткостриженим із запропонованих осіб. Однак, суд не відкидає цей доказ, оскільки він не суперечить іншим доказам, а факт присутності ОСОБА_7 в кімнаті ОСОБА_8 11.12.2018 р. близько 16-30 год визнається самим обвинуваченим та свідком ОСОБА_15 .

Суд також не приймає до уваги той факт, що свідок ОСОБА_21 раніше перебував у конфлікті з обвинуваченим ОСОБА_7 , оскільки цей факт не призвів до надання показань, які б суперечили іншим доказам по справі. Свідок ОСОБА_21 підтвердив, що зі слів ОСОБА_8 йому стало відомо, що ОСОБА_7 і ОСОБА_15 перебували у нього в квартирі ввечері 11.12.2018 р., вони всі разом розпивали горілку, а потім відбулась бійка, внаслідок якої ОСОБА_7 наніс ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Такі обставини визнаються обвинуваченим і підтверджуються іншими доказами по справі, тому суд не відкидає вказаний доказ.

Згідно з ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, встановлені обставини, суд, виходячи за межі висунутого обвинувачення, дійшов висновку, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України, а саме: вбивство, вчинене через необережність.

Отже, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, є наступним:

11.12.2018 р., приблизно о 16 год 30 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння в приміщенні однієї з кімнат квартири АДРЕСА_5 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з мотивів помсти за нанесені йому удари, з метою заподіяти тілесні ушкодження невизначеної тяжкості, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 , хоча повинен був й міг їх передбачити (злочинна недбалість), наніс два удари кулаком правої руки в область грудної клітини ОСОБА_8 та здійснив стиснення тулубу ОСОБА_8 в області грудної клітини під вагою свого тіла, чим спричинив ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді травми грудної клітини: крововиливи в м?які тканини грудної клітини та міжреберні м?язи, множинні переломи ребер з обох сторін, розриви легенів та крововилив у ліву плевральну порожнину об?ємом близько 500,00 мл, яка супроводжувалась розвитком шоку, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таке, що у своєму перебігу мало загрозливі для життя явища. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер у приміщенні кімнати своєї квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що своїми діями вчинив вбивство, вчинене через необережність.

Під час досудового розслідування дії ОСОБА_7 було кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Суд не погоджується з такою кваліфікацією дій обвинуваченого, оскільки суду не надано доказів того, що, здійснюючи удари, ОСОБА_7 мав намір нанести ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження. Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав обвинувачений і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений завдав кулаком правої руки кілька ударів ОСОБА_8 в область грудей, а також натиснув на груди вагою свого тіла під час боротьби. Він не заперечує факту нанесення ударів, проте стверджує, що умислу на несення тяжких тілесних ушкоджень та позбавлення ОСОБА_8 життя не мав. Вказує, що тілесні ушкодження наніс на ґрунті особистих неприязних стосунків, що виникли раптово, через конфлікт, який почався з ініціативи потерпілого.

Визначальним для відмежування вбивства, вчиненого через необережність, від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень умислом винного є нанести саме такі ушкодження, а в разі вчинення вбивства, вчиненого через необережність, винний діє з неконкретизованим умислом, не допускаючи можливості як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті, хоча повинен був й міг їх передбачити (злочинна недбалість), про що свідчить висновок судово-психіатричного експерта від 09.01.19 № 27 (т. 1 а.с. 146-148).

Відповідальність у цьому випадку настає лише за наслідки, які фактично настали. Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому характеризується у цьому випадку не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості. А, оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали.

За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Із встановлених судом обставин вбачається, що ОСОБА_7 не усвідомлював, що наносить ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження. Не можна вважати, що завдання удару кулаком в грудну клітину автоматично призведе до тяжких тілесних ушкоджень, тому суд не знаходить підтвердження, що ОСОБА_7 наносив такі удари з умислом завдати тяжкі тілесні ушкодження.

Це також підтверджується висновками експерта від 22.02.18 № 691, від 01.03.19 № 1/691 та № 17/1/691 (т. 2 а.с. 29-30, 34, 35), з яких вбачається, що на трупі ОСОБА_8 виявлено тілесне ушкодження у вигляді травми грудної клітини, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таке, що у своєму перебігу мало загрозливі для життя явища (розвиток шоку), тобто воно не було небезпечним для життя в момент заподіяння.

Тому відсутні підстави для обвинувачення його у завданні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

У зв?язку з цим суд виключає з обвинувачення таку кваліфікацію тяжкого тілесного ушкодження як небезпечне для життя в момент заподіяння.

Суд також виключає з обвинувачення мотив ОСОБА_7 помста за словесні образи, оскільки суду не надано доказів наявності таких образ з боку ОСОБА_8 .

Суд не погоджується із захисником, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст. 124 КК України, оскільки наслідками вчинення такого злочину є заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а в даному випадку наслідками є смерть потерпілого.

Крім того, відповідно до частин 1-3 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

Суд вважає, що, наносячи кулаком удари в груди ОСОБА_8 , ОСОБА_7 вже скинув його з себе, отже не перебував у стані необхідної оборони.

До того ж, як зазначалось вище, ОСОБА_7 , наносячи удари, не мав умислу завідати смерть ОСОБА_8 , тому відсутні підстави для кваліфікації його дій ні за ст. 12, ні за ст. 118 КК України.

Обираючи міру покарання ОСОБА_7 , суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин середньої тяжкості.

Обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем реєстрації характеризується посередньо, в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, має на утриманні малолітню дитину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення злочину у стані алкогольного сп?яніння.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в найбільшому розмірі санкції, передбаченої ч. 1 ст. 119 КК України. Суд вважає таке покарання справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Враховуючи, що жодних клопотань з цього приводу не надходило, суд не знаходить підстав для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов?язані з проведенням експертизи, суд відшкодовує за рахунок обвинуваченого.

Керуючись ч. 1 ст. 119 КК України, ст.ст. 100, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п?ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його затримання для направлення до місця відбування покарання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави суму витрат на проведення експертиз в розмірі 41 155,37 грн. (Сорок одна тисяча сто п?ятдесят п?ять гривень 37 коп.).

Речові докази в даному кримінальному провадженні знищити.

На вирок до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, визначених ст.ст. 394, 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги з дня вирішення апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення буде вручено обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення буде надіслано учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1