ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/6135/21 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2287/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 травня 2021 року про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Одеса, громадянці України, українці, з середньо - спеціальною освітою, яка офіційно не працевлаштована, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
яка органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 18 липня 2021 року із визначенням суми застави у розмірі 100 000 грн.

Під час вирішення питання про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , суд оцінив сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі доведення її винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, у відношенні якої дев`ять обвинувальних актів перебуває в провадженні суду, її сімейний стан, яка незаміжня, нікого не має на утриманні, те, що вона офіційно не працевлаштована, відсутність у неї стійких соціальних зав`язків, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на вірогідність переховування обвинуваченої від суду, незаконно впливати на очевидців подій.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої просить скасувати ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прийняти рішення, яким обрати обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час.

Вказує на порушення права обвинуваченої на захист, оскільки клопотання та матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, не було завчасно надане захиснику обвинуваченої, а адвокат не був повідомлений належним чином про розгляд даного клопотання.

Апелянт зазначає, що судом безпідставно проігнорована взагалі участь захисника по справі, вже кілька разів підготовче засідання проводилося без його участі.

Вказує на те, що судом не в повному обсязі досліджено матеріали справи, а прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не доведена неможливість застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту.

Між тим зауважує, що ОСОБА_7 визнає свою провину у повному обсязі, не має на меті уникати кримінальної відповідальності, не намагатиметься переховуватися, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин кримінального провадження, так як особисто зацікавлена в тому, щоб судовий розгляд якнайшвидше закінчився.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Проте суд першої інстанції не дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали.

Так, доводи захисника обвинуваченої про те, що судом першої інстанції було порушено право обвинуваченої на захист, оскільки з моменту надходження обвинувального акту до суду декілька разів проводилося підготовче судове засідання без участі захисника, а в матеріалах провадження відсутні будь-які способи повідомлення захисника про проведення підготовчого засідання , колегія суддів вважає обґрунтованими.

Згідно із ст. 63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 20 КПК України обвинувачений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізувати інші процесуальні права, передбачені цим кодексом.

Суд зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Пунктом «с» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд. Право на захист закріплено у ст. 59 і п. 5 ст. 129 Конституції.

З огляду на положення статті 7 КПК України кримінальне провадження за формою і змістом повинно відповідати його загальним засадам, в тому числі такому, як забезпечення права на захист, що належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч.2 ст.314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної

особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

З матеріалів провадження вбачається, що судом першої інстанції не в повному обсязі виконані вимоги ст. 345 КПК України, а саме суд лише перевірив питання щодо вручення ОСОБА_7 пам`ятки про її права та обов`язки, з`ясував чи зрозумілі їй її права та обов`язки, однак не з`ясував думку обвинуваченої щодо участі захисника, та яким чином вона буде здійснювати захист під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу.

Вказане підтверджується як журналом судового засідання, так і звукозаписом технічного носія інформації , на якому зафіксовано перебіг судового засідання у суді першої інстанції від 20 травня 2021 року (а.п. 32).

При цьому, згідно наданого захисником доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою № 1828 від 25 березня 2021 року адвокат ОСОБА_8 призначений для надання правової допомоги ОСОБА_7 з моменту її затримання.

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченої у зв`язку з допущенням судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Між тим, ОСОБА_7 під час досудового розслідування 25 березня 2021 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою з посиланням на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В суді апеляційної інстанції прокурор також просив про застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість переховування від суду, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченою переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих їй злочинів може вдатися до відповідних дій.

Крім того, колегія суддів враховує, що обвинувачена ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні низки умисних кримінальних правопорушень проти власності, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
До того ж в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває дев`ять обвинувальних актів стосовно ОСОБА_7 , що додатково свідчить про наявність ризику вчинення нею іншого кримінального правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Між тим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення сімнадцяти епізодів крадіжки, вчинених повторно, внаслідок вчинення яких потрепілим завдано матеріальну шкоду на загальну суму 12842,84 грн., яка частково відшкодована в сумі 3302,20 грн., на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

При цьому, саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачена може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Між тим, як вбачається з матеріалів виділеного провадження ОСОБА_7 офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу, що додатково підтверджує наявність ризику вчинення нового злочину.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання обвинуваченої під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання обвинуваченою покладних на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відтак, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів стосовно ОСОБА_7 є недостатнім, а тому вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та застосувати стосовно обвинуваченої запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій, у разі визнання її винуватою, дані про особу ОСОБА_7 , яка незаміжня, нікого немає на утриманні, її майновий стан та розмір майнової шкоди, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень відповідно до вимог ст. 182 КПК України буде достатньою мірою гарантувати виконання ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.
УхвалуДзержинського районного суду м.Харкова від 20 травня 2021 року про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити, застосувати стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 18 липня 2021 року включно.
Визначити суму застави в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, яка підлягає внесенню на депозитний рахунок Харківського апеляційного суду (рахунок UA0085314 , МФО 820172, , банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, призначення платежу - запобіжний захід застава, № судового рішення та ПІБ особи, якою вноситься застава).
Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, відповідно до вимог частини п`ятої статті 194 КПК України покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання у кримінальному провадженні № 0000025 свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.
Роз`яснити обвинуваченій, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» (м. Харків вул. Полтавський Шлях, 99).
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти та повідомити прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова та суддів Дзержинського районного суду м. Харкова і Харківського апеляційного суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -