Справа № 697/1846/20
Провадження № 1-кс/697/31/2021
У Х В А Л А
Іменем України
26 лютого 2021 року м. Канів

Слідчий суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

дізнавача ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4

розглянувши клопотання про вирішення питання щодо долі речових доказів по кримінальному провадженню № 0000066 від 08.10 2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, -

в с т а н о в и в:

24.02.2021 дізнавач сектору дізнання Відділу поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про вирішення питання щодо долі речових доказів по кримінальному провадженню № 0000066 від 08.10 2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Вказане клопотання обгрунтоване тим, що 08.10.2020 близько 21.30 год., ОСОБА_5 , за допомогою чотирьох сіток здійснив незаконний вилов риби на р. Дніпро, в адміністративних межах м. Канів Черкаської області, на території човнової станції, а саме: рибу наступних видів: «Судак» - 24 шт., «Плітка» - 50 шт., «Чехоня» - 1 шт., «Густіра» - 18 шт., «Синець» - 95 шт. Відомості про дану подію були внесені до ЄРДР за № 0000066 за ч. 1 ст. 249 КК України.

07.10.2020 в ході огляду місця події на території човнової станції, що розташована за адресою: вул. Шевченка м. Канів Черкаської області, виявлено в багажному відділенні автомобіля марки «ВАЗ 2105» д.н.з. НОМЕР_1 два поліетиленових мішка в яких знаходились дві месинові сітки зі свіжовиловленою рибою, та на березі р. Дніпро, виявлено один поліетиленовий мішок в якому знаходились дві месинові сітки зі свіжовиловленою рибою, в подальшу вищевказані речі було вилучено до кімнати зберігання речових доказів Канівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області.

08.10.2020 страшим дізнавачем винесено постанову про визнання речовим доказом чотирьох месинових сіток довжиною близько 50 м. кожна та вічком 38x38мм.

В ході розслідування кримінального провадження слідчим шляхом не представилось можливим здобути докази, які б підтверджували причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, а тому кримінальне провадження №0000066 від 08.10.2020 закрито, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Дізнавач в судовому засіданні просить клопотання про вирішення питання щодо долі речових доказів задовольнити, шляхом знищення чотирьох месинових сіток довжиною близько 50 м. кожна та вічком 38x38мм.

Прокурор в судовому засіданні вказане клопотання підтримав та просив це клопотання задовольнити.

Вивчивши подане клопотання та надані до клопотання матеріали, якими обґрунтовується необхідність знищення речових доказів, заслухавши пояснення дізнавача та прокурора, які з`явилися в судове засідання, слідчий суддя зважає на наступне.

Під час розгляду клопотання встановлено, що 08.10.2020 дізнавачем сектору дізнання Відділу поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діях складу кримінального правопорушення.

Проте питання щодо речових доказів не вирішено.

Положеннями ч. 9 ст. 100 КПК України визначено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Норми чинного КПК України наділяють слідчого правом на закриття кримінального провадження, в тому числі і за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, проте при цьому не відносять до його повноважень вирішення питання про долю речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому, КПК України повноваження слідчого судді передбачає та регулює лише щодо стадії досудового розслідування, а не до початку такої стадії та не після її завершення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, на час його внесення на розгляд слідчого судді кримінальне провадження, по якому ставить питання вирішення долі речових доказів, закрито, відповідно стадія досудового розслідування завершена, а отже слідчий суддя не є компетентним по закінченню досудового розслідування вирішувати питання вирішення долі речових доказів, він діє в межах своїх повноважень, визначених вимогами КПК України.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття «суд» та «слідчий суддя», визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.

Відповідні висновки щодо застосування норм права сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №243/6674/17-к, у провадженні №13-16cво18та у справі №237/1459/17, у провадженні №13-19кс 18, у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року №5-142кс (15)17 у справі №757/49263/15-к, а також у постанові Верховного Суду від 08.12.2020 у справі №234/17070/19, у провадженні № 51 - 4008 км 20.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про вирішення питання щодо долі речових доказів по кримінальному провадженню № 0000066 від 08.10.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, яке закрите, слід відмовити, оскільки вирішення даних питань не належить до повноважень слідчого судді.

При цьому, слідчий не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням про знищення речових доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 26, 100, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про вирішення питання щодо долі речових доказів по кримінальному провадженню № 0000066 від 08.10.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1