Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/361/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 березня 2021 року в кримінальному провадженні № 0000012 від 14.01.2021 року за ч.2 ст.286 КК України про продовження обвинуваченому:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Велика Андрусівка Світловодського району Кіровоградської області, громадянину України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого автокрановщиком в ТОВ «БК Олівія», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст..89 КК України вважається таким, що не має судимостей,

строку тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000012 від 14.01.2021 року стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України.

Під час судового засідання у вказаному кримінальному провадженні процесуальний прокурор ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри останнього у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також неможливістю застосування інших запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 березня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 07 травня 2021 року.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що спричинив загибель людини, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, не одружений, раніше вчиняв адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням правил дорожнього руху, а також те, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, продовжувати злочинну діяльність, може впливати на свідків і потерпілу, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про відсутність законних підстав та об`єктивних даних, які б з достовірністю свідчили про те, що перебуваючи на волі її підзахисний буде переховуватись від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

Крім того, захисник зазначає про те, що судом при продовженні строку тримання під вартою не враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 притягувався до адміністративної відповідальності у 2017 та 2019 році, у зв`язку з чим, відповідно до ст..39 КУпАП ОСОБА_8 вважається таким, що не був підданий стягненню.

Також захисник зазначає про порушення ст..315 КПК України, згідно якої суддя на стадії підготовчого засідання міг лише обрати, змінити або скасувати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 .

При таких обставинах, захисник вважає, що висновки судді є необґрунтованими, оскільки не наведено доказів про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а також недоведеність слідчим та прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_8 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 березня 2021 року ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 днів, у зв`язку з продовженням існуванням ризиків п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також не можливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

У зв`язку з вищевикладеним, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк тримання обвинуваченому ОСОБА_8 під вартою на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Також, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочині, який спричини загибель людини, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років, а також те, що ОСОБА_8 неодружений, у зв`язку з чим суддя районного суду під час розгляду клопотання прокурора дійшов до правильного висновку, про існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, зокрема за ст..ст. 124, 130 та 126 КУпАП, за які на нього накладались стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, у зв`язку з чим ОСОБА_8 є особою, яка схильна до вчинення правопорушень пов`язаних з порушенням правил дорожнього руху.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 щодо незаконності подальшого утримання ОСОБА_8 під вартою спростовуються вищевикладеним та матеріалами судового провадження.

Колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та виконання судового рішення у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, враховує можливість обвинуваченого ОСОБА_8 зникнути з місця проживання, ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, можливість вчинити нове кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Твердження сторони захисту про те, що на стадії підготовчого судового провадження районний суд не мав права застосовувати положення ст.331 КПК України та продовжувати строк дії запобіжного заходу, оскільки в підготовчому судовому засіданні суд мав право лише, обрати, змінити або скасувати такий запобіжний захід, а тому оскаржувана ухвала районного суду є незаконною, апеляційний суд визнає не обґрунтованими.
Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному Кодексі.
Як зазначено у статті 2 цього Закону, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у Кодексі передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 Кодексу).
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Вказаним розділом передбачено, в тому числі і порядок подачі, розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів.
Виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання - є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.
Зазначене тлумачення наведених положень КПК України викладене в Постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі №505/2898/19.
09.03.2021 року, в підготовчому судовому засіданні районний суд, виконуючи вимоги процесуального закону щодо забезпечення виконання загальних засад кримінального судочинства, по-перше з метою забезпечення прав обвинуваченого на свободу, поставив на обговорення питання про доцільність подальшого тримання останнього під вартою, вислухав клопотання та доводи прокурора про необхідність продовження цього строку, надав можливість стороні захисту висловити свої доводи щодо продовження строку тримання під вартою, та ухвалив рішення про продовження строку дії запобіжного заходу на стадії підготовчого провадження.
Таким чином, оскаржуване рішення районного суду, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, зокрема, необхідності вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії підготовчого судового провадження, а також в зв`язку з неоднозначністю регулювання даного питання в діючому КПК України, на думку апеляційного суду, не суперечить Рішенню Конституційного Суду №1-р/2017 від 23.11.2017 року, відповідно до якого запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою ст.29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на стадії підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Оскаржуване рішення суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15.12.2016 року у справі «Ігнатов проти України» вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Враховуючи наведене, та приймаючи до уваги, що чинним кримінальним процесуальним законодавством чітко не врегульований порядок вирішення питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченого на стадії підготовчого провадження, з огляду на рішення КСУ від 23.11.2017 року та практику ЄСПЛ та відсутність тлумачень законодавця з приводу цього питання, апеляційний суд вважає посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на положення на положення ч. 3 ст. 331 КПК України прийнятним, та таким, що не суперечить правовим принципам кримінального процесуального законодавства та міжнародної судової практики.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суддя районного суду обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора і продовжив строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 березня 2021 року про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою в кримінальному провадженні № 0000012 від 14.01.2021 року за ч.2 ст.286 КК України на 60 днів, а саме до 07 травня 2021 року включно залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4