Справа № 194/242/21
Номер провадження № 1-кс/194/68/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Тернівка

Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , вивчивши клопотання дізнавача СД відділення поліції №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене начальником Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 січня 2021 року № 0000014 за ч. 1 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Дізнавач СД відділення поліції №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке погоджене начальником Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , а саме про арешт майна вилученого в ході огляду від 16.02.2021 року, та просить суд накласти арешт на вилучене майно в ході огляду від 16.02.2021 року, а саме на милицю моделі GM923L, з метою можливої конфіскації майна, заборони розпоряджатися майном з метою недопустимості зникнення або втрати майна, оскільки це може призвести до приховування, пошкодження, зникнення, використання, знищення або перетворення.
В своєму клопотання посилається на те, що 14.01.2021 року приблизно о 20.00 год. невстановлена особа, знаходячись біля третього під`їзду буд. АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин спричинила тілесні ушкодження та фізичний біль ОСОБА_4 16.01.2021 року вказаний факт був зареєстрований до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 15.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України. Допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 пояснила, що 14.01.2021 року приблизно о 20.00 годині мешканець кв. АДРЕСА_2 , на ім`я ОСОБА_5 , спричинив їй тілесні ушкодження та фізичний біль, а саме наносив їй удари по голові та тулубу милицею. Згідно до висновку СМЕ №9 від 18.01.2021 року у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження ЛЕГКОГО ступеня тяжкості. 18.02.2021 року додатково допитано потерпілу ОСОБА_4 яка пояснила, що після того як чоловік на ім`я ОСОБА_5 спричинив їй тілесні ушкодження милицею, то по завершенню залишив вказану милицю біля під`їзду, яку вона в подальшому залишила собі. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального проступку ймовірно причетна особа ОСОБА_6 , якому ймовірно належить вказана милиця. 18.02.2021 року потерпіла ОСОБА_4 надала добровільно до огляду милицю модель GM923L, якою їй було спричинено тілесні ушкодження, яка була оглянута та долучена до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.

Посилаючись, на ст. 98, ч.2,ч.3 ст. 170 КПК України, зазначає, що милиця є предметом кримінального правопорушення та підставами, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вилученого майна, є забезпечення збереження речового доказу.

Дослідивши клопотання слідчого про арешт майна на предмет його відповідності вимогам ст. 171 КПК України, приходжу до наступних висновків.
Частиною 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
За приписами ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Арешт майна передбачає заборону відчуження, розпорядження та/або користування майном, проте, слідчим не зазначено, яким саме шляхом необхідно накласти арешт на спірні предмети та не зазначено правове обґрунтування такої заборони, оскільки в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном.
До даного клопотання прокурором додано:
єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000014 від 16 січня 2021 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 15.01.2021 року; протокол допиту та додаткового допиту потерпілого ОСОБА_4 ; висновок експерта 39 від 18.01.2021 року; протокол огляду предмету від 18.02.2021 року; постанову про визнання речовим доказом від 18.02.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України.
Однак, дізнавачем не додано до клопотання документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном.
Крім того, в резолютивній частині клопотання дізнавач взагалі не зазначає, хто є власником або володільцем майна, яке необхідне арештувати та яким особам необхідне заборонити розпоряджатися цим майном.
Також, дізнавачем в клопотанні про арешт майна не зрозуміло зазначена підстава та мета арешту майна, оскільки в резолютивній частині клопотання дізнавач просить арештувати майно з метою можливої конфіскації майна, а в мотивувальній частині посилаючись на те, що майно визнано речовим доказом вважає метою арешту - збереження речових доказів.
При цьому слідчий суддя враховує, що ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Однак, санкція ч. 1 ст. 125 КК України не передбачає конфіскації майна.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, що згідно з положеннями ч. 3 ст. 172 КПК України є підставою для його повернення, з наданням строку для усунення недоліків протягом 72 годин.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 171, 172 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання дізнавача СД відділення поліції №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене начальником Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 січня 2021 року № 0000014 за ч. 1 ст. 125 КК України повернути прокурору для усунення недоліків.
Встановити строк для усунення зазначених у клопотанні недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1