ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3881/21
Провадження № 1-кс/210/1740/21

"17" липня 2021 р. м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000354 від 16.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, офіційно не зареєстрованого та не маючого постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, а саме, останній раз: 02.04.2018 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу, за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 08.07.2021 року умовно-достроково на підставі ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2021 на невідбуту частину 7 місяців 23 днів,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
17 липня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, із вказаним клопотанням звернувся слідчий СВ відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше неодноразово судимий, останній раз 02.04.2018 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч.2, ст. 15 ч.3 ст. 185 ч.3, ст. 15 ч.3 ст. 186 ч.2, ст. 190 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнившись 08.07.2021 умовно-достроково на підставі ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2021 на невідбуту частину 7 місяців 23 дні, певних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та під час умовно-дострокового відбування покарання, знову вчинив аналогічний корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_7 , приблизно о 10:00 годині знаходячись на території ставка №1, розташованого по проспекту Металургів в Металургійному районі м. Кривого Рогу побачив раніше йому незнайому ОСОБА_8 , яка перебувала на березі вищезазначеного ставку, та загорала на ковдрі, і біля неї лежав належний останній поліетиленовий пакет з її майном. Тоді, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, що належить потерпілій ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_7 , повторно, 16 липня 2021 року, приблизно о 10:00 годині, перебуваючи на ділянці місцевості поблизу ставка №1, розташованого по проспекту Металургів в Металургійному районі м. Кривого Рогу, підняв з землі дерев`яну палицю довжиною приблизно 1,5 метра, з якою підійшов до лежачою на животі ОСОБА_8 , та з силою наніс їй один удар вказаною палицею в ділянку голови справа, тим самим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_8 , та спричинив останній відповідно до довідки від 16.07.2021 виданої КП «Криворізькою міською клінічною лікарнею №2» КМР тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 схопив належний ОСОБА_8 поліетиленовий пакет, який для потерпілої матеріальної цінності не складає, в якому знаходилися розпочата пляшка 0,5 л мінеральної води «Моршинська», зв`язка ключів, які для потерпілої матеріальної цінності не складають, та гроші в сумі 100 гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим спричинив, потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 100 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які необхідні для доведення злочину до кінця, тим самим повторно реалізував злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та з місця скоєння ним кримінального правопорушення зник, після чого обернув викрадене майно на свою користь і в подальшому розпорядився ним власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 100 гривень та тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, про що йому було повідомлено про підозру 17.06.2021.

Підставами для пред`явлення підозри ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення є наявність достатніх доказів зібраних в ході досудового розслідування, а саме:

- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення;

- показаннями потерпілої ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду місця події;

- показаннями свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілої ОСОБА_8 ;

- речовими доказами;

- довідкою з КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР від 16.07.2021.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українець за національністю, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працевлаштований, який являється особою без визначеного місця проживання, раніше неодноразово судимий, останній раз 02.04.2018 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч.2, ст. 15 ч.3 ст. 185 ч.3, ст. 15 ч.3 ст. 186 ч.2, ст. 190 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 08.07.2021 умовно-достроково на підставі ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2021 на невідбуту частину 7 місяців 23 дні.

16.07.2021 о 12:05 годин підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому, судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 177 КПК України, ризиками, яким неможливо запобігти, ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є:
- ризик того, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, про що свідчать спосіб та суспільна небезпека вчиненого ним кримінального правопорушення, строк покарання який йому загрожує в разі визнання винним та те, що він вчинив вказане кримінальне правопорушення під відбування умовно-дострокового строку попереднього за попереднім вироком, та покладенні на нього обов`язки не виконав, не має постійного місця проживання та місця роботи, тобто не має засобів для існування, та не має міцних соціальних зв`язків;
- ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що обґрунтовується характером вчиненого злочину, в якому ОСОБА_7 підозрюється, способом його вчинення із застосуванням насильства. При цьому, слід враховувати, що особа, яка є потерпілою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні не допитувалася, а відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду;

- ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 звільнився з місць позбавлення волі 08.07.2021 та знову продовжив свою злочинну діяльність. Вказане свідчить про його стійку злочину діяльність, разом з тим законних джерел доходу не має, та в зв`язку з чим вчиняє корисливі кримінальні правопорушення.

Підозрюваному ОСОБА_7 ,не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, як - то, наприклад, домашній арешт, так як останній знаходячись на свободі, буде мати можливість продовжувати свою злочинну діяльність.

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного ОСОБА_7 у зв`язку із відсутністю осіб, які заслуговують на довіру. Особисте зобов`язання не може бути застосоване у зв`язку із тим, що перебування підозрюваного ОСОБА_7 на волі не сприятиме виконанню ним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тому, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів проти життя та здоров`я особи, а також обставини, характер вчиненого злочину, спосіб його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання зазначених вище ризикам, є достатні підстави застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Обґрунтовуючи недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слід відмітити правові позиції Європейського суду з прав людини, викладеними за розглянутими справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», в яких зазначено, що:

тривале утримання під вартою може бути виправданим по тій чи іншій справі лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи;

судові органи мають дослідити всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, виходячи з принципу презумпції невинуватості особи, приймаючи до уваги наявність існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зважуючи всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу та публічний інтерес щодо обставин кримінальних правопорушень, зокрема, що ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, враховуючи їх в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, що лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи, а також існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, тому застосування саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 є обґрунтованим, а запобігти встановленим ризикам, шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою неможливо.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, оскільки, ОСОБА_7 неодноразово судимий, вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення, немає постійного місця роботи та місця проживання, тому просив суд клопотання слідчого задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину визнав, не заперечував проти обрання вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник-адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні, також не заперечував щодо задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника (кожного окремо), дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, розмір застав визначається у межах - щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що наразі наявні ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення (п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України).

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію, майновий стан; наявність судимостей.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що окрім визнання ОСОБА_7 своєї вини, його причетність до вчинення даного злочину, повністю підтверджується обґрунтованого підозрою у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявними у провадженні доказами, а саме: протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; показаннями потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події; показаннями свідка ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілої ОСОБА_8 ; речовими доказами; довідкою з КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР від 16.07.2021.

Аналізуючи дані про особу ОСОБА_7 , суд бере до уваги, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, міцних соціальних стосунків не має, є особою без визначеного місця проживання, підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до тяжкого злочину за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до шести років, що збільшує ризик втечі. Раніше неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, останній раз 02.04.2018 року вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу, за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08.07.2021 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 23 дні. Таким чином, усвідомлення ОСОБА_7 що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, схилятиме його до уникнення кримінальної відповідальності по даному кримінальному провадженню та переховування від органів досудового розслідування та/або суду, що свідчить про можливість зміни ним місцезнаходження з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, і тим самим ухилення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та потерпілу, оскільки злочин був скоєний в присутності очевидця, який в подальшому допитаний в якості свідка та яким було впізнано особу ОСОБА_7 як того хто його скоїв.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиев проти Молдови).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховано і інші дані щодо особи ОСОБА_7 та враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме такий запобіжний захід є співмірним у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 є особою раніше судимою, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, тому до підозрюваного слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою виключення в майбутньому існування ризиків, переховування від органів досудового розслідування та суду, запобігання можливості впливати на потерпілу та свідків по зазначеному кримінальному провадженню, а також з метою запобігання вчинення інших кримінальних правопорушень. У свою чергу, такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначених ризиків, а з особистою порукою до суду ніхто не звертався.
З урахуванням особи підозрюваного, способу вчинення даного кримінального правопорушення, суд, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Беручи до уваги вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Виходячи з вищевикладеного та на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182 - 184, 193, 197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000354 від 16.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, з 12 годин 05 хвилин 16 липня 2021 року до 12 години 05 хвилин 13 вересня 2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Термін дії ухвали становить 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено19 липня 2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1