Справа № 307/2918/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/127/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу в режимі відеоконференції прокурора Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 28.10.2020 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в. АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні, злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України, на ОСОБА_7 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді застави у розмірі 43 940 гривень, до набрання вироку законної сили, залишено без змін.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 30 серпня 2020 року, близько 20 години 20 хвилин, перебуваючи за кермом автомобіля марки "Reno", моделі "Scenic", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині дороги поза населеним пунктом автомобільною дорогою сполученням Мукачево - Рогатин - Львів зі сторони смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області, в напрямку м. Тячів Закарпатської області, зі швидкістю 90-100 км./год., маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, яка на даній ділянці дороги складає 50 км/год., порушив вимоги п.п.1.2; 1.5; 12.1; та 1.10 (в частині тлумачення поняття «безпечна швидкість» та «дорожні умови») Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.2 ПДРУ «В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів»; п. 1.5 ПДРУ «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»; п. 12.1 ПДРУ «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п. 1.10 ПДРУ «Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; дорожні умови сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; дорожня обстановка сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом»; що призвело до втрати ним керування автомобілем з подальшим з`їздом з проїжджої частини дороги на праве узбіччя та кювет, де допустив зіткнення з деревом, в результаті чого пасажир ОСОБА_11 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді скальпованої забійно-рваної рани голови, паутиноподібного перелому кісток склепіння та основи черепа, в результаті якої відбулась травматична ампутація головного мозку, від яких ОСОБА_11 помер на місці пригоди. Вказані тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи №147 від 24.09.2020 року відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення та привели до його смерті і знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом ДТП, що підтверджується висновком судової авто-технічної експертизи №220/09 від 25.09.2020 року.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що призначене покарання обвинуваченому не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, його наслідкам внаслідок м`якості. Зазначає, що судом не обґрунтовано не застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Звертає увагу на наслідки вчиненого злочину, а саме смерть потерпілого. Крім того, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що керування транспортним засобом є єдиним джерелом доходу обвинуваченого.

Захисник подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить вирок суду залишити без змін. Вважає, що призначене покарання обвинуваченому відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, його захисника та потерпілої, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на строк 3 роки суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягається вперше, думку потерпілої про призначення покарання без ізоляції від суспільства, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Крім того, при призначенні покарання суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, з огляду на його молодий вік та відсутністю будь-яких обставин, які обтяжують покарання.
В суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_10 просила залишити вирок суду першої інстанції без змін та не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_7 права керування транспортними засобами. Зазначила, що її покійний син товаришував з обвинуваченим з дитинства, обоє народились в один день. Вважає, що позбавлення обвинуваченого ОСОБА_7 права керування транспортними засобами, призведе до неможливості останнім надавати їй допомогу.
З огляду на вищенаведене, а також на те, що інкримінований злочин обвинуваченому характеризується необережною формою вини, а відповідно до досудової доповіді органу пробації, ризик вчинення повторного злочину обвинуваченим та ризик його небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як середній, колегія суддів приходить до висновку, що покарання, призначене обвинуваченому у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами, з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування чи зміни вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 28.10.2020 року відносно ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено, а тому його слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 28.10.2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4