Справа № 215/2058/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року Слідчий суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
слідчого СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, який не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

ВСТАНОВИВ:
01 квітня 2021 року слідчий СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000074 від 29.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .
Органом досудового розслідування встановлено, що 29.03.2021 приблизно о 21.35 годині ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в м. Кривому Розі на службовому автомобілі марки «Тойота Пріус», державний номерний знак НОМЕР_1 , спільно з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який працює інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП в м. Кривому Розі, здійснювали патрулювання вул. Сергія Колачевського в Тернівському районі м. Кривого Рогу. В цей час на дорозі по вул. Сергія Колачевського в напрямку зупинки громадського транспорту «Інтернат» проїхав автомобіль «Mazda CX-7», чорного кольору, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався без увімкнених ближнього світла фар в темну пору доби, чим порушував вимоги ч. 2 ст. 122 КУпАП. Побачивши автомобіль патрульної поліції водій даного автомобіля змінив напрямок руху та заїхав у двір будинку АДРЕСА_2 , де був зупинений вищевказаними працівниками поліції.

Виконуючи свої службові обов`язки, з метою припинення правопорушення, інспектори взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_7 ОСОБА_9 , ОСОБА_8 підійшли до припаркованого автомобілю «Mazda CX-7», державний номер НОМЕР_2 , а ОСОБА_5 вийшов із-за керма даного автомобіля.

Продовжуючи виконувати свої службові обов`язки, з метою припинення правопорушення ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_5 , представився йому та попередивши про відеофіксацію, повідомив про причину зупинки його транспортного засобу відповідно до п.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» за порушення п. 19.1.а ПДР та попросив останнього пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу згідно п.2.1 ПДР та п.2.4 ПДР, на що водій добровільно передав своє водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Mazda CX-7» чорного кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В ході спілкування з ОСОБА_5 працівниками поліції були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння останнього, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода. Після чого працівниками поліції було завдано питання ОСОБА_5 , чи вживав він алкоголь, на що останній відповів, що випив пляшку пива.

Після цього ОСОБА_5 було запропоновано пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, а саме: за допомогою газоаналізатору «Драгер» чи у лікаря нарколога, або відмовитися згідно пункту 2.5 ПДР, на що останній погодився на медогляд за допомогою приладу «Драгер».

Після проходження огляду за допомогою газоаналізатору «Драгер» встановлено перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння.

Після встановлення ступеня алкогольного сп`яніння та проведення розгляду адміністративної справи, згідно ч.2 ст. 122 КУпАП та ст. 130 КУпАП водію ОСОБА_5 було зачитано його права згідно зі ст. 268 КУпАП та проведено повний розгляд справи. Після чого, ОСОБА_5 почав поводити себе агресивно та вимагав повернути йому його документи, на що останньому було роз`яснено, що його водійське посвідчення вилучається до рішення суду, а реєстраційний документ на транспортний засіб йому повернуть.

Однак ОСОБА_5 продовжив поводити себе неадекватно, вимагав повернення його водійського посвідчення, на що йому було повторно відмовлено. Тоді останній почав висловлюватись в адресу працівників поліції нецензурною лайкою та висловлювати погрози застосування фізичної сили, на зауваження не реагував. Після цього, ОСОБА_5 умисно, діючи з метою спричинення тілесних ушкоджень працівникові поліції, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків та перешкоджання виконання ними своїх службових обов`язків, підійшов до ОСОБА_7 , вихопив з рук останнього свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та схопив обома руками за бронежилет останнього в районі грудної клітини, відштовхнув його від себе на капот службового автомобіля 0725 та продовжуючи утримувати обома руками за бронежилет за допомогою своєї фізичної сили потягнув на себе та лобом своєї голови наніс один удар в область голови ОСОБА_7 , а саме в область лобу, в наслідок чого згідно з довідкою з КП «Криворізька міська клінічна лікарня №8» КМР № 1885 від 29.03.2021, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою, садна підшкірної гематоми лобу.

Після цього, з метою припинення злочинних дій ОСОБА_5 до останнього на підставі ст.ст. 44, 45 ЗУ «Про національну поліцію» застосовано фізичну силу та спеціальні засоби кайданки, та доставлено до ВП№5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_5 умисно спричинив поліцейському взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в м. Кривому Розі інспектору поліції ОСОБА_7 , у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, легкі тілесні ушкодження.

Ці умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, за ознаками умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
30.03.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Як вказує слідчий, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , довідкою з приймального відділення лікарні, копією складення адміністративного протоколу у відношенні ОСОБА_5 , а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Слідчий у клопотанні зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до нетяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років.
Крім цього, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Так, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 не працює, не має належних і постійних засобів для існування, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, він може покинути місце мешкання та межі м. Кривого Рогу або території України.
Також підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, свідка. Даний ризик обумовлений тим, що на теперішній час в ході досудового розслідування не проведені усі необхідні слідчі (розшукові) дії за участю свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки залишаючись на свободі він матиме змогу в подальшому безперешкодно спілкуватися зі свідками даного кримінального правопорушення, більшість яких є його сусідами та таким чином, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначений ризик підтверджується тим, що підозрюваний вчинивши нетяжкий злочин проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян, тривалий час офіційно ніде не працює, що свідчить про відсутність у нього законно отриманих коштів для існування. Саме тому можна допустити, що ОСОБА_5 може заробляти на життя внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Прокурор у судовому засіданні підтримала заявлене клопотання та просила його задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.345 КК України та необхідність забезпечення його належної процесуальної поведінки на досудовому слідстві та в суді.
Підозрюваний ОСОБА_5 проти заявленого клопотання заперечував.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні посилалась на наявність у підозрюваного ОСОБА_5 батьків, що свідчить про міцні соціальні зв`язки підозрюваного. Крім того, ОСОБА_5 є учасником бойових дій, отримав поранення в зоні АТО та є особою з інвалідністю 3 групи і отримує пенсію. Прокурором не доведено існування ризиків незаконного впливу та потерпілого та свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. З огляду на зазначене, а також на особистість підозрюваного, просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати підозрюваному інший запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Вислухавши думки прокурора, підозрюваного та захисника, вивчивши клопотання і додані до нього документи, якими слідчий та прокурор обґрунтовують його доводи, з`ясувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 не переховувався від органів досудового розслідування, не перешкоджав кримінальному провадженню і його не повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, він визнав свою причетність до вчиненого інкримінованого йому злочину та заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до наступного.
Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і зазначені в даній нормі закону.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про можливість застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Так, у справі «Смирнов проти Росії» Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, обвинувачена в скоєнні злочину, завжди повинна знаходитися на свободі, до закінчення розгляду справи, якщо Держава не зможе довести, що маються «умисні і достатні» причини взяти її під варту, і зокрема, коли є підстави вважати, що особа ухилятиметься від слідства та суду, перешкоджатиме встановленню істини у справі, або продовжить злочину діяльність.
Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Клішин проти України» (№30671/04 від 23.02.2012) підстави для тримання під ватою мають бути підтверджені фактами.
В пункті 85 Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» (№40107/02 від 10.02.2011) вказано, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Установлена практика Європейського суду з прав людини свідчить, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про їх наявність з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини.
Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.
Надані слідчим матеріали до клопотання про застосування запобіжного заходу свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.
Але слідчий суддя вважає недоведеними прокурором ризиків про можливість підозрюваного незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
При цьому слідчий суддя погоджується із наявністю такого вагомого ризику як те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового слідства або суду, але вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти даному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
У зв`язку з наведеним, врахувавши особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є учасником бойових дій в зоні АТО та особою з інвалідністю і має батьків та постійне місце проживання, тобто в нього наявні міцні соціальні зв`язки; крім того, він не переховувався від органів досудового розслідування, не перешкоджав кримінальному провадженню і його не повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правпорушення, слідчий суддя вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, із визначенням підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України.
Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 181, 183, 193, 194, 309, 310, 369-372, 375, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, заборонивши йому у період із 22.00 години до 07.00 години залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом 2 (два) місяці, а саме по 01 червня 2020 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:
- прибувати за першим викликом слідчого, прокурора або суду у визначений час;
- у період із 22.00 години до 07.00 години не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
- не відлучатись та не змінювати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_5 , домашнього арешту на певний період доби покласти на СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області та Криворізьку північну окружну прокуратуру.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя