КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0002127 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ірпінь Київської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої:

- 23.09.2020 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 01 березня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 01 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді 2 років позбавлення волі.
_________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/2203/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1 .
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 23 вересня 2020 року, яким ОСОБА_6 засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, ухвалено виконувати самостійно.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановив суд у вироку, 08.09.2020 року приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_6 , правомірно перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину ТОВ «ЕКО», розташованому за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Грибоєдова, 13, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи вільний доступ до розміщених в торгівельному залі магазину ТОВ «ЕКО» товарів, впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає і вона залишиться непоміченою, таємно викрала з торгівельного стелажа наступні товари: балик Ятрань Ювілейний к/в в/с фасований вагою 1 кг, вартістю 276 грн. 19 коп., корм для котів Kitekat Яловичина з овочами 300 г м/у - 1 штука, вартістю 29 грн. 29 коп., продукт зі свинини Ювілейний Грудинка к/в в/г фасована - вагою 0,7 кг, вартістю 241 грн. 36 коп., корм для котів Sheba з домашньою птицею в соусі 85 г - 5 штук, вартістю 89 грн. 95 коп., вершки ультрапастиризовані Яготинське 10% 500 Тетра-Пак - 1 штука, вартістю 38 грн. 39 коп. Після чого, ОСОБА_6 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, тримаючи при собі викрадений товар, не сплативши за нього, оминула лінію кас та покинула приміщення магазину, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла ТОВ «ЕКО» матеріального збитку на загальну суму 675 грн. 18 коп.
Крім того, ОСОБА_6 , 10.09.2020 року приблизно об 11 год. 30 хв., правомірно перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину ТОВ «ЕКО», розташованому за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Грибоєдова, 13, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи вільний доступ до розміщених в торгівельному залі магазину ТОВ «ЕКО» товарів, впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає і вона залишиться непоміченою, таємно викрала з торгівельного стелажа наступні товари: сир Звенигора Добродар 50% ваговий - вагою 1 кг, вартістю 310 грн. 30 коп., балик Ятрань Ювілейний к/в в/с фасований - вагою 1 кг, вартістю 276 грн. 19 коп., сьомга ОMore філе-шматок с/с 250 г - 3 штуки, вартістю 437 грн. 70 коп. Після чого, ОСОБА_6 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, тримаючи при собі викрадений товар, не сплативши за нього, оминула лінію кас та покинула приміщення магазину, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла ТОВ «ЕКО» матеріального збитку на загальну суму 1 023 грн. 79 коп.
Крім того, ОСОБА_6 , 12.09.2020 року приблизно о 09 год. 30 хв., правомірно перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину ТОВ «ЕКО», розташованому за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Грибоєдова, 13, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи вільний доступ до розміщених в торгівельному залі магазину ТОВ «ЕКО» товарів, впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає і вона залишиться непоміченою, таємно викрала з торгівельного стелажа наступні товари: пастрома Алан с/к в/с фасована - вагою 0,5 кг, вартістю 254 грн. 90 коп., оливки Сеньйорита фаршировані креветкою 280 мл ж/б - 1 штука, вартістю 29 грн. 90 коп., масло Яготинське Екстра солодко-вершкове 82,5% 200 г фольга - 2 штуки, вартістю 102 грн. 20 коп., свинина м`якіть вагова Виробництво - вагою 2 кг, вартістю 209 грн. 80 коп., сосиски Алан Віденські в/г н/о 376 г - 1 штука, вартістю 91 грн. 19 коп. Після чого, ОСОБА_6 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, тримаючи при собі викрадений товар, не сплативши за нього, оминула лінію кас та покинула приміщення магазину, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла ТОВ «ЕКО» матеріального збитку на загальну суму 688 грн. 70 коп.
Крім того, ОСОБА_6 , 13.09.2020 року приблизно о 09 год. 30 хв., правомірно перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину ТОВ «ЕКО», розташованому за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Грибоєдова, 13, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи вільний доступ до розміщених в торгівельному залі магазину ТОВ «ЕКО» товарів, впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає і вона залишиться непоміченою, таємно викрала з торгівельного стелажа наступні товари: пельмені Три Ведмеді Фірмові заморожені 800 г флоупак - 3 штуки, вартістю 503 грн. 97 коп. Після чого, ОСОБА_6 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, тримаючи при собі викрадений товар, не сплативши за нього, оминула лінію кас та покинула приміщення магазину, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла ТОВ «ЕКО» матеріального збитку на загальну суму 503 грн. 97 коп.
Крім того, ОСОБА_6 , 15.09.2020 року приблизно о 12 год. 10 хв., правомірно перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину ТОВ «ЕКО», розташованому за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Грибоєдова, 13, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи вільний доступ до розміщених в торгівельному залі магазину ТОВ «ЕКО» товарів, впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає і вона залишиться непоміченою, таємно викрала з торгівельного стелажа наступні товари: бекон Глобин Козацький к/в фасований в/с вагою 1 кг, вартістю 119 грн., ковбаски Бащинський Баварські н/к в/г 370 г - 2 штуки, вартістю 196 грн. З метою доведення до кінця своїх злочинних дій, спрямованих на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , тримаючи в руках пакет, в якому знаходився товар, пройшла повз лінію кас, не сплативши кошти за товар, виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки перед виходом з магазину вона була зупинена працівниками охорони даного магазину.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 вважати засудженою до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з врахуванням вироку Ірпінського міського суду Київської області від 23.09.2020 р., вважати ОСОБА_6 засудженою до остаточного покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_6 звільненою від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 є раніше судима за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 23.09.2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. Злочини, за вчинення яких ОСОБА_6 визнано винною оскаржуваним вироком Ірпінського суду Київської області від 01.03.2021 року, вчинені в період з 08.09.2020 року по 15.09.2020 року, тобто до винесення оскаржуваного вироку Ірпінського міського суду Київської області від 01.03.2021 року, тому суд першої інстанції, мав би застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України та застосувати принцип поглинення, повного чи часткового складання покарань за сукупністю злочинів, врахувавши попередній вирок Ірпінського міського суду Київської області від 23.09.2020 року, проте цього не зробив, тобто не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Крім того, враховуючи те, що оскаржуваним вироком Ірпінського міського суду Київської області від 01.03.2021 року ОСОБА_6 звільнено від призначеного судом покарання на підставі ст. 75 КК України та попереднім вироком Ірпінського міського суду від 23.09.2020 року останню також звільнено від призначеного судом покарання на підставі ст. 75 КК України, тобто дані покарання не потрібно відбувати реально, вказані вироки з огляду на положення п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» самостійному виконанню не підлягають, а підлягають поглиненню, повному або частковому складанню на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції, під час винесення вироку, застосувавши положення п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та ухваливши виконувати вироки Ірпінського міського суду Київської області від 23.09.2020 року та від 01.03.2021 року самостійно, застосував закон, який не підлягає застосуванню, а отже, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також обвинувачену, яка не заперечувала проти її задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, колегія суддів не перевіряє, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались, як не заперечуються вони прокурором і в апеляційній скарзі.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, що також прокурором не заперечується.
При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Також прокурором в апеляційній скарзі не оспорюється вид та розмір призначеного обвинуваченій покарання, як окремо за кожен злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, так і за сукупністю цих злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, а також висновок суду першої інстанції про можливість її звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з підстав зазначених у вироку.

Разом з тим, прокурор вказує про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 4 ст. 70 КК України, при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання, і ці доводи прокурора колегія суддів вважає слушними.
Відповідно до ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, серед іншого, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, а також застосування судом закону, який не підлягав застосуванню.

Статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів.

При сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (ч. 1 ст. 70 КК України).

За цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України (ч. 4 ст. 70 КК України).

Відповідно до частини 1 статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів у випадку, якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.
Самостійне виконання вироків порушує приписи ч. 4 ст. 70 КК України, які не визначають відмінних варіантів призначення покарання залежно від того, чи застосовано при призначенні покарання звільнення від його відбування з випробуванням. Закон про кримінальну відповідальність в ч. 1 ст. 70 КК України встановив три альтернативних способи призначення покарання: поглинання менш суворого більш суворим, повне складання покарань, часткове складання покарань. Зміст ст. 70 КК України не передбачає самостійного виконання вироків.

Саме тому суд, при призначенні покарання за злочин, про який стало відомо після ухвалення першого вироку, яким призначено покарання від відбування якого особу звільнено згідно положень ст. 75 КК України, має вирішити питання про можливість звільнення від відбування покарання з іспитовим строком із урахуванням всіх вчинених злочинів (застосувавши ст.70 КК України).

Таким чином, суд, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

Разом із цим, необхідно виходити з того, що статтями 70, 72, 75-78 КК України не передбачено повне або часткове складання, поглинення іспитового строку. Зазначені в ст. 70 КК України правила застосовуються лише до покарань. Дійшовши висновку про можливість виправлення особи без реального відбування покарання та призначивши іспитовий строк при звільненні від його відбування, суд має керуватися виключно положеннями ст. 75 КК України, вмотивувавши своє рішення щодо цього.

Із матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_6 вчинила інкриміновані їй злочини в період часу з 08.09.2020 року по 15.09.2020 року, тобто до ухвалення попереднього вироку Ірпінського міського суду Київської області від 23 вересня 2020 року, яким її було засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд першої інстанції, встановивши ці обставини, дійшов правильного висновку про необхідність фактичного застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання, але при цьому ухвалив рішення про самостійне виконання вироку Ірпінського міського суду Київської області від 23.09.2020 року, посилаючись на положення п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», що в даному випадку не відповідає вимогам ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки покарання, яке б ОСОБА_6 мала відбувати реально, за жодним із вироків їй не призначалось.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 вересня 2019 року провадження № 51-2631км, якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст. 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК України.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 , щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, відповідно до вироку Ірпінського міського суду від 23 вересня 2020 року, вчинила злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до ухвалення вироку в першій справі і за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком, то самостійне виконання таких вироків не ґрунтується на вимогах закону України про кримінальну відповідальність. Наявність двох вироків щодо особи, які підлягають самостійному виконанню, це фактично призначення засудженій ОСОБА_6 двох покарань, що призводить до погіршення її правового становища.

Отже, оскільки ОСОБА_6 вироком Ірпінського міського суду Київської області від 01 березня 2021 року була визнана винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, вчинених до постановлення вироку Ірпінського міського суду Київської області від 23 вересня 2020 року, то остаточне покарання їй необхідно було призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами частин першої-третьої цієї статті, а саме шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 23.09.2020 року, більш суворим, призначеним за даним вироком і звільнити її від відбування остаточного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік, та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про неправильне застосування судом кримінального закону при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання.
Враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про посилення покарання обвинуваченій ОСОБА_6 і не вказується на неправильне звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів вважає можливим виправлення допущеної судом першої інстанції помилки, шляхом зміни оскаржуваного вироку, а відтак, апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 01 березня 2021 року стосовно ОСОБА_6 змінити та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 23 вересня 2020 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, вважати ОСОБА_6 засудженою до остаточного покарання у виді 2 років позбавлення волі, і на підставі ст. 75 КК України звільненою від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:
_________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3