Справа № 164/1795/20 Провадження №11-кп/802/195/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: умовно - дострокове звільнення Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
представника виправної
установи ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 03 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 03 грудня 2020 року в задоволенні клопотання ДУ «Маневицька виправна колонія № 42» та спостережної комісії при Маневицькій райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.
Не погоджуючись із таким рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу. Стверджує, що судом першої інстанції не з достатньою повнотою враховано обставини, які дають підстави для задоволення вищезазначеного клопотання. Зокрема те, що він має 7 заохочень, а також з моменту відбування покарання працює на благоустрій установи. Вказує, що адміністрацією установи характеризується лише позитивно. Просить оскаржувану ним ухвалу скасувати, клопотання про застосування щодо нього ст. 81 КК України - задовольнити.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування засудженого та представника виправної установи, які підтримали апеляцію у повному обсязі, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Тоді як з урахуванням положень п. 3 ч. 3 цієї ж статті, передумовою застосування до ОСОБА_7 інституту умовно-дострокового звільнення є фактичне відбуття ним не менше двох третин строку покарання.
Матеріалами клопотання встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 роки позбавлення волі за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2017 року.
Станом на 10 листопада 2020 року в місцях позбавлення волі відбув 3 роки 3 місяці 21 день, що становить більше двох третин встановленого судом строку покарання. Невідбута частина покарання складає 8 місяців 9 днів, тобто має право на застосування щодо нього інституту умовно-дострокового звільнення.
Також встановлено, що за час перебування засудженого в ДУ «Луцький слідчий ізолятор» м. Луцька засуджений ОСОБА_7 режим утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Стягнень не мав. До суспільно-корисної роботи праці не залучався, заохочень не мав, а з 30 липня 2017 року відбуває покарання в ДУ «Маневицька виправна колонія № 42». Хоча на виробництві установи і не працевлаштований, разом з тим, приймає активну участь у роботах по благоустрою установи. За час відбуття покарання, на початку відбування допускав порушення встановленого режиму утримання, за що 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Однак, після проведеної індивідуально-виховної роботи та профілактичної роботи змінив свою поведінку в кращу сторону, режим утримання не порушує, одне стягнення знято достроково у вигляді заохочення, інші- погашені у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та активну участь у роботах по благоустрою установи 7 разів заохочувався адміністрацією установи. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. У відносинах з іншими засудженими не конфліктний. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, подає позитивні приклади іншим засудженим відділення. Відповідно до ст.123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення».
Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом побачень, отримує від них посилки і передачі: короткострокових побачень -10, отриманих передач -27, отриманих посилок -29. Взаємовідносини хороші.
Вину у вчиненому злочині визнав повністю.
Виконавчих постанов на утримання позовів та аліментів не має.
Наведені обставини у своїй сукупності та взаємозв`язку доводять, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.
Про таке його виправлення свідчить також і позиція сторони представника установи, у якій ОСОБА_7 відбуває покарання, які ініціювали дане клопотання та підтримували в суді. Даний орган найбільш обізнаний щодо стану виправлення засудженого ОСОБА_7 , оскільки періодичне спілкування та перебування в полі зору складає повну картину про його поведінку.
Проте, суд першої інстанції належної правової оцінки таким доводам не надав та дійшов безпідставного висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення.
Таким чином, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню як незаконне з постановленням нового - про задоволення клопотання, як це передбачено п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 03 грудня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання ДУ «Маневицька виправна колонія № 42» та спостережної комісії при Маневицькій райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Клопотання задовольнити.
Засудженого ОСОБА_7 на підставі ст. 81 КК України звільнити від відбуття покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2017 року у виді 4 роки позбавлення волі умовно-достроково, строком на 2 місяці 28 днів позбавлення волі.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді