Справа № 447/3562/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/136/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20 січня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою у задоволенні подання ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 20 січня 2021 року, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить об`єктивно розглянути справу та прийняти рішення, яке відповідає його ступеню виправлення.

В обґрунтування апеляційних вимог засуджений посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, оскільки суд не взяв до уваги його характеристику з місць позбавлення волі, довідку про стягнення та заохочення.

Заслухавши пояснення засудженого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 15 серпня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено остаточне покарання, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70, ч. ч. 1, 5 ст. 71 КК України, у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі. Вирішено строк відбуття покарання ОСОБА_7 покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 18:00 год. 28 грудня 2015 року із зарахуванням строку попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)».

Начальник державної установи «Миколаївська виправна колонія (№50)» ОСОБА_9 та голова спостережної комісії Миколаївської районної адміністрації звернулися до Миколаївського районного суду Львівської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання.

Миколаївський районний суд Львівської області, приймаючи рішення про відмову в задоволенні такого подання, виходив з того, що відбуває покарання за вчинення тяжких злочинів, один з яких є особливо тяжким. При цьому, хоч засуджений і стає на шлях виправлення, під час відбування покарання його поведінка не була стабільно позитивною, адже ОСОБА_7 уникає праці, а наявність певної кількості заохочень сама по собі не може засвідчити, що засуджений став на шлях виправлення. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що успішність процесу виправлення ОСОБА_7 є недоведеною, а подання про умовно-дострокове звільнення останнього - передчасним та у задоволенні подання слід відмовити.

Перевіривши доводи поданої засудженим апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 81 КК України та ст. 539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України, особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною 2 ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише коли засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кількох злочинів, один з яких є особливо тяжким.

З наявної у матеріалах справи характеристики ОСОБА_7 вбачається, що під час перебування у СІЗО м. Чернівці з 23 грудня 2015 року засуджений порушень встановлених правил внутрішнього трудового розпорядку не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався; заходи заохочення та стягнення не застосовувались. Перебуваючи у Прилуцькій виховній колонії Чернігівської області з 27 листопада 2016 року, ОСОБА_7 характеризувався з позитивної сторони, порушення встановлених правил внутрішнього розпорядку не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці та навчання 1 раз заохочувався. З 2017 року навчався в 10-му класі Прилуцької загальноосвітньої школи №15, у 2018 році завершив навчання у професійно-технічному училищі №1 міста Прилуки та здобув спеціальність «електрозварник ручного зварювання 2-го розряду».

У ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» засуджений прибув 2 травня 2019 року. Залучається до робіт по благоустрою території установи, до роботи ставиться добросовісно. Регулярно відвідує заходи виховного характеру. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці 5 разів заохочувався. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» та «Творчість», відвідує бібліотеку, читає юридичну літературу та періодичні відомчі видання, пише вірші, малює малюнки, приймав участь у конкурсі творчих робіт засуджених «Покликані до свободи». У середовищі засуджених адаптувався добре, до створення конфліктів не схильний; підтримує зв`язки з рідними та близькими.

Крім того, ОСОБА_7 перебуває на профілактичному обліку установи як схильний до самогубства.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, колегія суддів погоджується з тим, що поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін, однак на даний час підстави стверджувати, що останній дійсно став на шлях виправлення та довів даний факт, відсутні. З огляду на наведене, подання державної установи та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 на даний час не довів, що дійсно став на шлях виправлення. Для цього останньому потрібен більш тривалий час.

Вказані висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, наявними в особовій справі засудженого, а тому не спростовуються апеляційними доводами засудженого, які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування щодо нього положень ст. 81 КК України, а також щодо його незгоди з оскаржуваною ухвалою.

Порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20 січня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4