ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/871/21 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000715 від 26.04.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (ч. 1 ст. 255 КК України в редакції від 05.04.2001), ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді судді Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2021 року задоволено клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000715 від 26.04.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (ч. 1 ст. 255 КК України в редакції від 05.04.2001), ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України.
Відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), строком на 60 днів до 19.06.2021, без визначення застави.
Не погодившись із ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_6 , як захисник підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді та обрати підозрюваному ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилається на недоведеність слідчим та прокурором реальної можливості настання зазначених в клопотанні ризиків та необґрунтованість підозри. Зазначив, що прокурором не було надано доказів, що ОСОБА_7 попередньо зорганізувався з іншими учасниками для вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів за єдиним злочинним планом та розподілом функцій учасників, спрямованих на досягнення цього плану. Під час досудового розслідування та під час судового розгляду ОСОБА_7 вказав, що не має наміру переховуватися та зобов`язується з`являтись за першим викликом і сумлінно виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Під час проведення досудового розслідування проведені обшуки, під час яких були вилучені всі документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому у підозрюваного не має і не може бути вказаних речей чи документів, які він може знищити та спотворити. Також вважає, що доказів незаконно впливати підозрюваним на потерпілого, свідків іншого підозрюваного також не надано, як і ризиків продовжити чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Підозрюваний під час допитів добровільно надавав показання та повідомив про всі відомі йому обставини скоєння кримінальних правопорушення, виявив дієве каяття та намір не вчиняти інших кримінальних правопорушення і не продовжувати кримінальне правопорушення в якому підозрюється
Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000715 від 26.04.2019 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (ч. 1 ст. 255 КК України в редакції від 05.04.2001), ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України.
21 квітня 2021 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (ч. 1 ст. 255 КК України в редакції від 05.04.2001), ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України.
23 квітня 2021 року, слідчий відділу ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 . В обґрунтування клопотання слідчий посилався на тяжкість кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (ч. 1 ст. 255 КК України в редакції від 05.04.2001), ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років, що, на думку органів обвинувачення, може спонукати підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Обгрунтованість підозри слідчий підтверджував проведеними заходами негласних слідчих (розшукових) дій; матеріалами отриманими під час тимчасового доступу до відомостей, що містять таємницю вчинення нотаріальних дій; матеріалами отриманими під час тимчасового доступу до відомостей, що становить охоронювану законом таємницю, а саме до заяв на видачу паспортів гр. України (Форми-1); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 21.04.2021; протоколами обшуків від 21.04.2021; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим і відомості стосовно його особи, а саме те, що ОСОБА_7 є громадянином України, раніше не судимий, офіційно не працює, має місце реєстрації у місті Харкові, слідчий вважав, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий вважав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та просив обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обираючи підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважавобґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (ч. 1 ст. 255 КК України в редакції від 05.04.2001), ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, яка підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме: проведеними заходами негласних слідчих (розшукових) дій; матеріалами отриманими в ході тимчасового доступу до відомостей, що містять таємницю вчинення нотаріальних дій; матеріалами отриманими в ході тимчасового доступу до відомостей, що становить охоронювану законом таємницю, а саме до заяв на видачу паспортів гр. України (Форми-1); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 21.04.2021; протоколами обшуків від 21.04.2021; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Також суд вважав встановленими та доведеними ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, враховуючи існування зазначених ризиків, з метою їх запобігання та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_7 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжких злочинів, вчинених проти власності, авторитету органів державної влади та проти громадської безпеки, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та обрав ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Метою застосування запобіжного заходу, як зазначено в ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри і доведеності ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, погоджується і апеляційний суд.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших учасників провадження та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (ч. 1 ст. 255 КК України в редакції від 05.04.2001), ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років. З огляду на можливе покарання за вчинений підозрюваним злочин, ймовірний ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, з огляду на те, що підозрюваний міцних соціальних зв`язків не має. Враховуючи характер та обставини вчиненого злочину, не виключається ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення або продовження скоєного злочину, адже ОСОБА_7 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому організованою групою , а також у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно організованою групою, що свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності фізичних осіб, внаслідок чого вказані обставини викликають суспільний інтерес, що вочевидь впливає на питання щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Враховуючи фактичні обставини справи та відомості стосовно особи підозрюваного вбачається, що він не одружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Підозрюваний зареєстрований та мешкає в м. Харкові, раніше не судимий.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються підозрюваному та враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілої, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Суб`єктивні доводи в апеляційній скарзі захисника з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на цьому етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Наявність позитивних відомостей щодо підозрюваного, а саме те, що він добровільно надавав показання, виявив щире каяття та намір не вчиняти інших кримінальних правопорушень, в такому випадку не може усувати вірогідності ризиків, про які зазначено в клопотанні. За таких обставин, незгода захисника підозрюваного з висновками суду першої інстанції щодо наявності ризиків, ґрунтується лише на його суб`єктивних оціночних судженнях, внаслідок чого колегія суддів не може взяти їх до уваги.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і вмотивованою, що відповідає вимогам статті 370 КПК України, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.
Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407 ч. 3 п.1, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді