ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8059/20
провадження № 1-кп/753/699/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,,
представника потерпілого
цивільного позивач ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0009164 за обвинуваченням:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину інваліда 2008 р.н., ФОП кур`єр доставки «Глово», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу вимог ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_10 , 15.12.2019 року близько 18 години 05 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною дороги вул. Декабристів, 3, зі сторони вул. Вербицького в напрямку вул. Ревуцького у м. Києві, в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, під`їзжаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться по вул. Декабристів в районі буд. №3 не зупинився та допустив виїзд транспортного засобу на пішохідний перехід, не впевнившись у відсутності пішоходів, які не закінчили рух та знаходилися на пішохідному переході, продовжив рухатися по нерегульованому пішохідному переходу та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,яка отримала тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, яке виразилось у вигляді закритої травми лівого передпліччя: перелом ліктьового відростку лівої кістки зі зміщенням уламків, садно, гематоми, а також закритої травми лівої гомілки: уламковий перелом епіметадіафіза великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, уламковий перелом проксимального відділу малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, садно.
Порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_10 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину за обставин, встановлених в мотивувальній частині вироку, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що 15.12.2019 року близько 18 години, він, рухаючись на автомобілі «Daewoo Lanos» по вул. Декабристів в м. Києві, не помітив жінку, що рухалась зправа наліво відносно руху його транспортного засобу, внаслідок чого допустив на неї наїзд. Він одразу викликав швидку допомогу та залишався з потерпілою до її приїзду. У тому, що сталось щиро каявся, просив вибачення у потерпілої. Вказав, його цивільна відповідальність застрахована належним чином. Також зазначив, що під час перебування потерпілої у лікарні, він перерахував на її користь 50 079 грн. 84 коп. на відшкодування моральної шкоди. Просив врахувати, що він є єдиним годувальником у сім`ї і його робота пов`язана з наданням послуг доставки.

За відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд, обмежившись за згодою останніх в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_10 у тому що він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії нетяжкого злочину, вчиненого з необережності, характер та ступінь суспільної небезпеки, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав в повному обсязі.
Судом також враховуються дані про особу обвинуваченого, який характеризується виключно позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, не погашених чи не знятих судимостей не має, постійно проживає за місцем реєстрації, працює, при цьому в судовому засіданні підтверджені дані про те, що джерело доходів обвинуваченого пов`язано з правом керування транспортними засобами, і обвинувачений продовжуючи працювати матиме реальну можливість відшкодовувати заподіяну шкоду потерпілій, крім того ОСОБА_10 має на утриманні малолітню дитину інваліда.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та часткове відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При цьому при призначенні покарання за ч. 1 ст. 286 КК України суд враховує положення ч. 1 ст. 5 КК України згідно яких закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень, є призначення покарання у виді штрафу в межах, встановлених для даного виду покарання санкцією частини статті без позбавлення права керувати транспортними засобами (в ред. Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 р.).
При вирішенні заявленого цивільного позову суд виходить з наступного.

Так, потерпілою подано цивільний позов. В остаточній редакції, з урахуванням відшкодування ОСОБА_10 50 079 грн. 84 коп. моральної шкоди під час досудового слідства, остання просила стягнути з обвинуваченого на її користь 94147 грн. 36 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на тривалі фізичні страждання, неможливість самостійно вільно пересуватись, виходити на вулицю, просила врахувати, що звичайний ритм життя порушено.

Представник потерпілої цивільного позивача в обґрунтування позовних вимог вказав, що потерпіла, яка вела активний спосіб життя, на даний час не може здійснювати догляд за онуками та своїм чоловіком, який фактично є незрячим, після ДТП її життя невідворотно змінилось. Також просив врахувати, що потерпіла понесла тяжкі моральні страждання в післяопераційний період, коли вона близько 5 місяців не могла самостійно в повному обсязі обслуговувати себе.

Обвинувачений позовні вимоги, заявлені потерпілою, визнав частково. При цьому, не заперечуючи заподіяння моральної шкоди потерпілій внаслідок кримінального правопорушення, просив позовні вимоги задовольнити частково. Вважав доведеним розмір спричиненої моральної шкоди у сумі 100 000 грн., але з урахування добровільного відшкодування 50 079 грн. 84 коп., позов визнав на суму 49920 грн. 16 коп.

Дослідивши та оцінивши докази по справі щодо поданого цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, а саме фотографій до ДТП та після, відомості щодо участі потерпілої в житті класу, де навчався онук, вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що позов потерпілої підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого - цивільного відповідача, які полягали у порушенні Правил безпеки дорожнього руху, потерпілій - цивільному позивачу заподіяно моральну шкоду, яка виявилась у тому, що наслідки вчинення постали для позивача, як психотравмуючі та обумовили порушення фізичної, психоемоційної та соціальної сфер існування особистості, перешкоджали можливості активної та повноцінної життєдіяльності та викликали формування негативних психологічних переживань.
Після вчинення обвинуваченим злочину стосовно потерпілої, остання перенесла фізичний біль, обумовлений спричиненими їй середньої тяжкості тілесними ушкодженнями та переживала емоційний стрес, у зв`язку з чим у неї виникала необхідність адаптуватися до нових, дискомфортних умов існування та життєдіяльності.
Негативні наслідки вчинення злочину обвинуваченим відносно позивача потягли за собою тривале нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів на їх подолання і компенсацію.
З огляду на викладене, керуючись положеннями ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), стану здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, враховуючи часткову компенсацію моральної у розмірі 50 079 грн. 84 коп. та майновий стан обвинуваченого цивільного відповідача, суд вважає необхідним заявлені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задовольнити частково і стягнути з обвинуваченого 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5950 грн. без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Заявлений по справі потерпілою - цивільним позивачем цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 3758 грн. 30 коп.
Речовий доказ автомобіль «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні в ОСОБА_10 залишити у власності останнього.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя