ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/816/21 Справа № 186/1013/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Авдіївка, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу та задоволено клопотання прокурора й продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів до 05 квітня 2021 року.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, а ніж тримання під вартою не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Разом з цим, вирішуючи питання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується, який відноситься до категорії тяжких злочинів, строк покарання, який може бути призначений судом у разі визнання його винуватим до 8 років позбавлення волі, репутацію обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів з корисливих мотивів, не має постійного місця проживання, відсутні стійкі соціальні зв`язки, ніде не працює, не має регулярного заробітку, й дійшов висновку, що ризики, визначені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення є такими, що не припинили існувати на цей час, тому обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються.

При цьому, суд звернув увагу, на зловживання своїми правами стороною захисту, з метою затягування судового розгляду вказаної справи, оскільки за час здійснення судового розгляду провадження, ними загалом було заявлено 8 заяв про відвід головуючому судді та прокурору, захисник неодноразово після оголошення судом перерви для вирішення заявлених клопотань покидав приміщення суду та не повертався, що змушувало суд неодноразово переносити розгляд справи.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати оскаржувану ухвалу та змінити йому запобіжний захід на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вимоги скарги обвинувачений обґрунтовує незаконністю прийнятого рішення. Так, обвинувачений вказує, що суд продовжуючи строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього, не надав належної оцінки тим обставинам, що він має на утриманні малолітнього сина та 2 малолітніх дітей дружини, й матір інваліда 2 групи, та до затримання мав постійне місце роботи. Разом з цим, обвинувачений звертає увагу на тривалість його перебування під вартою, оскільки він тримається під вартою більше 2 років 9 місяців. До того ж, обвинувачений вказує на порушення судом його права на захист, через прийняття оскаржуваного рішення за його відсутності, не зважаючи на клопотання його захисника про відкладення розгляду провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо порушення його права на захист, колегія суддів вважає їх обгрунтованими.

Так, наявними матеріалами провадження підтверджено, що у суді першої інстанції перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до ЄРДР за №0000253 від 19 травня 2018 року, зокрема, щодо ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року щодо ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено ухвалами суду першої інстанції.

Разом з цим, як встановлено апеляційним судом та що знайшло своє підтвердження у відповідних матеріалах провадження, 05 лютого 2021 року, судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , з підстав продовження існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

За наслідками розгляду клопотання прокурора суд постановив оскаржувану ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як видно наявних матеріалів провадження, зокрема оскаржуваної ухвали (а.п. 12-15) та клопотання обвинуваченого про відмову виходити до зали судових засідань від 05.02.2021 (а.п. 27), розгляд клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу було здійснено за відсутності обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Разом з цим, ч. 1 ст. 193 КПК України передбачено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Зокрема, відповідно до частини шостої статті 193 КПК України, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого за наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, та за умови знаходження особи в міжнародному розшуку.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 в межах цього кримінального провадження не оголошений у розшук, та був відсутній при розгляді клопотання, через те, що відмовився виходити до зали судового засіданні, колегія суддів приходить до висновку про допущене місцевим судом порушення права на захист обвинуваченого.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою, зокрема на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу. Постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про безумовну необхідність скасування ухвали, з постаноленням нової.

Вирішуючи питання доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів враховує, у відповідності до положень ст. 178 КПК України, ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, суворість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні цього злочину, а саме позбавлення волі строком до 8 років, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не має постійного місця проживання, ніде не працює, не має регулярного заробітку, не має міцних соціальних зв`язків, й вважає, що ризики, визначенні ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення, є такими що не зменшилися й не припинили існувати.

Отже, колегія суддів, враховуючи вищенаведене, вважає, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Разом з цим, колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту не доведені.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає наявними підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і неможливим на цей час застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Водночас, враховуючи, те що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, поведінку сторони захисту, які навмисно затягують судовий розгляд, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне, звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжиття термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

Отже, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а ухвала - скасуванню з постановленням нової.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 відмовити та клопотання прокурора про продовження застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стролком до 05 квітня 2021 року включно.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4