Код суду 233 Справа № 233/4386/19
Вирок
Іменем України
11 березня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Олександро-Калинове, Костянтинівського району, Донецької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працездатного, який не працює та не навчається, працював в ТОВ «ТБ-Авант» на посаді експедитора з випробувальним терміном з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 30 жовтня 2018 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
Приблизно з початку травня 2019 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 по усній домовленості із настоятелем храму « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , охороняв будівельний майданчик зазначеного храму, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_6 мав безперешкодний доступ до металевого вагончику, пристосованого для відпочинку сторожів, розташованого на території будівельного майданчику.
Так, 26 травня 2019 року в денний час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 перебував на території будівельного майданчику храму « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в цей час у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна. Після чого, у той же день приблизно о 16 годин 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з приміщення металевого вагончику, пристосованого для відпочинку сторожів, розташованого на території зазначеного вище будівельного майданчику, викрав майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: саморобну піч для твердого палива, типу «Буржуйка», вартістю 1385,71 грн.; електричний обігрівач торгівельної марки «Binatone», вартістю 650 грн., на загальну суму 2035,71 грн., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_8 на зазначену суму.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, матеріальний претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не буде, просить призначити ОСОБА_6 покарання на розсуд суду.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та переконавшись в тому, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини, що мають значення для розгляду кримінального провадження, прийшов до висновку про розгляд кримінального провадження за його відсутності.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі при обставинах, викладених в обвинувальному акті, пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, та він визнає себе винним і бажає давати показання.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що дійсно з початку травня 2019 року він почав працювати сторожем в храмі за усною домовленістю із потерпілим. Оскільки йому були потрібні гроші, то з вагончику, де він працював, він викрав майно: дві печі (звичайну на дровах «буржуйку» та електричний обігрівач). Вказані печі він здав на металобрухт, за що отримав приблизно 500 грн., які віддав в якості боргу, вартість викраденого майна не оспорює. Через декілька днів потерпілий помітив крадіжку, та він домовився з ним, що протягом трьох днів він відшкодує шкоду, проте потерпілий все одно написав заяву до поліції. У вчиненому щиро кається, вчинив не правильно.
Суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_6 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги:
- протокол огляду місця події від 28 травня 2019 року з фототаблицею, в ході якого оглянуто ділянку місцевості на будівельному майданчику храму по АДРЕСА_3 , зафіксовано обстановку на місці вчинення злочину (в тому числі металевий вагончик сторожку);
- протокол огляду місця події від 10 червня 2019 року з фототаблицею, в ході якого за участю ОСОБА_8 оглянуто та вилучено надані ОСОБА_9 саморобну піч на твердому паливі типу «буржуйка» та електричний обігрівач «Binatone». ОСОБА_10 пояснив, що це саме те майно, що було викрадено з будівельного майданчику храму, які він впізнає;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 червня 2019 року, в ході якого свідок ОСОБА_9 (за загальними рисами обличчя, формою черепу та інших рисах обличчя) впізнала чоловіка (яким виявився ОСОБА_6 ), в якого вона в кінці травня 2019 року купила саморобну піч та електричний обігрівач;
- ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2019 року про призначення судової товарознавчої експертизи;
- висновок експерта № 3510-3511 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 21 червня 2019 року, відповідно до якого ринкова вартість саморобної печі для твердого палива, типу «буржуйка», станом на 26 травня 2019 року становила 1385,71 грн.; ринкова вартість електричного обігрівача торгівельної марки «Binatone», станом на 26 травня 2019 року становила 650 грн.;
- протокол проведення слідчого експерименту від 03 липня 2019 року з фототаблицею, проведеного за участю захисника ОСОБА_5 , в ході якого ОСОБА_6 на місці розповів та показав обставини вчинення ним злочину. Так, знаходячись біля недобудованого храму по АДРЕСА_3 , вказав на металевий вагончик (сторожку) та пояснив, що з вказаної сторожки 26 травня 2019 року приблизно о 16:00 год. він викрав металеву буржуйку та обігрівач, які завантажив в таксі та відвіз на АДРЕСА_4 , де продав невідомій жінці за 500 грн.
Суд, вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Вислухавши пояснення обвинуваченого, оцінивши вищезазначені дослідженні у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 мала місце, вина обвинуваченого в інкримінованому кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його дії у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, так як він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином), обставини кримінального правопорушення, його наслідки, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, суспільно - корисливою працею не займається, розлучений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_6 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінується як середній. Орган пробації вважає, що виправлення останнього без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства; виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
Тож, враховуючи вищенаведені обставини, приймаючи до відома досудову доповідь з соціально психологічною характеристикою обвинуваченого, з урахуванням пом`якшуючої покарання обставини, даних щодо особи ОСОБА_6 , який має на утриманні малолітню дитину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту і не погашену судимість, в період звільнення з випробуванням з іспитовим строком продовжив свою злочинну діяльність, явно не бажаючи ставати на шлях виправлення, вчинивши нове корисливе кримінальне правопорушення, суспільно - корисливою працею не займається, характеризується за місцем мешкання посередньо, що в сукупності свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності його особи для оточуючих; суд приходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень; і неможливим, в силу вищевикладених обставин застосувати, до нього ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки на переконання суду виправлення обвинуваченого неможливе без реального відбуття покарання.
Призначаючи покарання, суд вважає необхідним зазначити таке. Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2018 року ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбуття покарання з випробувальним терміном 2 роки.
Відповідно до інформаційної довідки Костянтинівського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області № 23/8/520-21 від 27 січня 2021 року ОСОБА_6 перебуває на обліку в їх установі з 22 травня 2019 року по теперішній час. Станом на 26 травня 2019 року та 01 жовтня 2019 року ОСОБА_6 перебував на обліку Костянтинівського МРВ з питань пробації, з 09 вересня 2019 року не з`являвся на реєстрацію; станом на 26 січня 2021 року не звільнений від відбування покарання з випробуванням, покарання призначене ОСОБА_6 за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2018 року у вигляді 2 років позбавлення волі з випробувальним строком на 2 роки не скасовано.
Отже, судом встановлено, що невідбута частина покарання ОСОБА_6 за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2018 року складає 2 роки.
Виходячи з положень кримінального закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
При цьому суд враховує вимоги ч. 4 ст. 71 КК України, відповідно до якої остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, визначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати (на проведення судової товарознавчої експертизи № 3510-3511 від 21 червня 2019 року) у розмірі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) грн., відповідно до ст. ст. 122, 124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 50, 65-67, 71, 72 КК України, ст.ст. 366-368, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного ОСОБА_6 за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2018 року у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня затримання в порядку приведення вироку до виконання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
- саморобну піч для твердого палива, типу «буржуйка», електричний обігрівач «Binatone» - вважати повернутими за належністю потерпілому ОСОБА_8 ;
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів (на проведення судової товарознавчої експертизи № 3510-3511 від 21 червня 2019 року) у розмірі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) грн.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити / надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1