КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 25.01.2021 щодо ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 25.01.2021 продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 26.03.2021 включно.
Суд, врахувавши конкретні обставини справи, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого, перебуваючи на волі, переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 25.01.2021 скасувати, постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В доводах апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що ухвала суду незаконна, ухвалена з порушенням норм КПК України; суд першої інстанції під час прийняття рішення про продовження йому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою не навів у мотивувальній частині жодного обґрунтування щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, вивчивши надані в копіях матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 25.01.2021 продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 26.03.2021 включно.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а також беручи до уваги існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений може переховуватись від суду, враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали з підстав, наведених у апеляційній скарзі ОСОБА_5 , а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.
Отже, ухвала слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 25.01.2021 продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 , не вбачається.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне відреагувати на заяву ОСОБА_5 про застосування до нього насильства в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
За ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно із ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини, викладену в рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», а саме в п. 162 зазначено, що Суд підкреслює, що коли особа висуває небезпідставну скаргу на погане поводження з нею, яке було таким, що порушує статтю 3 Конвенції (995_004), це положення, взяте у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції "гарантувати кожному, хто перебуває під [її] юрисдикцією, права і свободи, визначені в... Конвенції", за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (Labita v. Italy) заява N 26772/95, п.131, ECHR 2000-IV). Так, органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 25.01.2021 щодо ОСОБА_5 без зміни; на підставі ч. 6 ст. 206 ПК України зобов`язати компетентний орган перевірити обставини, на які вказує обвинувачений ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 206, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченогоОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 25.01.2021 щодо ОСОБА_5 - без зміни.
На підставі ч. 6 ст. 206 КПК України доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» перевірити заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про застосування до нього насильства та за наявності підстав вжити заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: ______________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа 11-кп/824/1783/2021

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_7

Доповідач: ОСОБА_1