Провадження № 1-кп/0158/4/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника органу опіки та піклування Луцької міської ради ОСОБА_9

представника ювенальної превенції ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ківерці кримінальне провадження № 0003057 від 22.08.2018 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, учня 12-В класу КЗ загальної середньої освіти «Луцький інституційний ліцей № 8 Луцької міської ради», неодруженого, раніше не судимого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Вільхівка Горохівського району Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

1) 21.02.2002 року вироком Горохівського районного суду Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, постановою Апеляційного суду Волинської області від 06.03.2017 року вирок Горохівського районного суду Волинської області від 21.02.2002 року змінено, перекваліфіковано з ч. 3 ст. 185 на ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 роки;

2) 12.08.2003 року вироком Горохівського районного суду Волинської області за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 місяця арешту;

3) 27.11.2003 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 185; ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

4) 24.12.2003 року вироком Горохівського районного суду Волинської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

5) 02.04.2009 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186; ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

6) 23.04.2014 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі. 13.07.2018 року звільнений з Державної установи «Райківецька виправна колонія (№78) по відбуттю строку покарання.

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що 21 серпня 2018 року близько 23 години 10 хвилин неповнолітній ОСОБА_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_5 , перебуваючи на території автостанції № 1, що по вул. Конякіна, 39 у м. Луцьку, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, керуючись єдиним злочинним умислом, ОСОБА_5 шляхом ривка відкрито викрав з рук потерпілого ОСОБА_11 належний йому мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі» вартістю 500 грн. з сім-картою мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, та, в подальшому, кинув його на бруківку, оскільки був переслідуваний потерпілим, ОСОБА_4 продовжуючи спільні злочинні дії, спрямовані на заволодіння мобільним телефоном потерпілого, відкрито викрав вищевказаний мобільний телефон, піднявши його з бруківки, чим завдали потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 500 гривень.

Крім того, 13 вересня 2018 року близько 04 години на центральній алеї парку імені Лесі Українки, що по вул. Глушець у м. Луцьку, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_5 з корисливих мотивів, керуючись метою заволодіння чужим майном, вчинили напад, застосувавши насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_12 , що зазнав нападу, яке виразилось у придушенні ОСОБА_4 шиї потерпілого, нанесенні ОСОБА_5 одного удару кулаком правої руки в ділянку щелепи потерпілого, чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді рубця (сліду від загоєння рани) на слизовій оболонці нижньої губи, що відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, удару правою ногою в грудну клітку потерпілого, від якого він відчув фізичний біль та висловленій ОСОБА_5 погрозі удушення потерпілого, яку ОСОБА_12 , в ситуації, що склалась, сприйняв як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, під час чого відкрито заволодів мобільним телефоном «Хьюавей» вартістю 2033 грн. 55 коп., в якому були сім-картки мобільних операторів «ВФ Україна» № НОМЕР_2 та «Київстар» № НОМЕР_3 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, який був у чохлі вартістю 101 грн. 67 коп., годинником марки «Tommy Hilfiger» вартістю 500 грн та ручкою марки «Паркер», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, чим завдали ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 2 635 грн. 22 коп.

Також 06 жовтня 2018 року близько 05 години 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи на прилеглій до будинку АДРЕСА_3 , території, з корисливих мотивів, керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_13 , та виразилось у нанесенні ОСОБА_5 одного удару ногою по тулубу потерпілого, повторно відкрито викрав належний ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Самсунг» вартістю 4440 грн, в якому була сім-карта мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_4 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, чим завдав потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 4440 грн.

Крім того, 07 жовтня 2018 року близько 06 години ОСОБА_5 поблизу будинку № 24, що по вулиці Шопена у м. Луцьку, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_14 , шляхом ривка повторно відкрито викрав з рук потерпілого мобільний телефон «Редмі Ноут» вартістю 4500 грн., який знаходився у чохлі вартістю 100 грн., в якому була сім-картка мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_5 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, після чого відразу розпилив потерпілому ОСОБА_14 в ділянку очей їдку аерозольну речовину, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у виді хімічного опіку кон`юнктиви нижньої повіки 0-1 ст. лівого ока, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, чим завдав потерпілому майнової шкоди на суму 4600 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково. Дав суду показання про те, що визнає вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, факт вчинення ним кримінального правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_12 справді мав місце, однак лише щодо викрадення телефону та годинника останнього, проте розбою він не вчиняв, тобто застосування будь-якого насильства чи погрози його застосування він заперечує. У потерпілого ОСОБА_11 у м. Луцьку на автостанції обвинувачений вирвав з рук мобільний телефон (можливо просив попередньо подзвонити), при цьому ОСОБА_4 жодних дій не вчиняв, просто був присутнім. Щодо потерпілого ОСОБА_12 , то на момент їхньої зустрічі він вже був побитий (мав розсічену брову), перебував у стані алкогольного сп`яніння і телефон добровільно віддав обвинуваченому ОСОБА_5 , останній пізніше наніс йому декілька ударів і забрав ще також годинника, можливо ще й ручку. При цьому потерпілий ОСОБА_12 стріляв по обвинуваченому ОСОБА_5 з бойової зброї, ОСОБА_4 потерпілого ОСОБА_12 не бив. Щодо потерпілого ОСОБА_13 обвинувачений надав суду відомості, що потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, сам підійшов до обвинуваченого ОСОБА_5 , тоді останній наніс потерпілому удари та забрав телефон, потерпілий впав так як був дуже п`яний, при цьому ОСОБА_4 був присутній на місці події, однак будь-яких активних дій не вчиняв. Потерпілого ОСОБА_14 обвинувачений побачив на вулиці, припускає він був у стані наркотичного сп`яніння, бо стояв із закритими очима, тому обвинувачений ОСОБА_5 підійшов до нього та попросив подзвонити, вирвав з рук мобільний телефон та втік, будь-якої речовини потерпілому в очі не розпилював. Просить суд суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково, розкаявся. Дав суду показання про те, що на автостанції № 1 у м. Луцьку ОСОБА_5 вказав йому на чоловіка, що чекав автобуса та тримав у руках мобільний телефон, та повідомив, що забере того телефона. Обвинувачений ОСОБА_5 підійшов до потерпілого ОСОБА_11 , попросив подзвонити та забрав телефона і пішов з ним, потерпілий пішов за ним, між ним відбулася шарпанина, в ході якої телефон впав. ОСОБА_4 підняв телефона, тоді обвинувачений ОСОБА_5 забрав у нього належного потерпілому ОСОБА_11 мобільного телефона і почав тікати, крикнув, щоб він теж тікав. Щодо потерпілого ОСОБА_12 , то обвинувачений ОСОБА_4 надав суду відомості, що на момент зустрічі з ними потерпілий мав розсічену брову, разом з ним пішли у парк пити пиво, по дорозі обвинувачений ОСОБА_5 попросив у нього мобільний телефон, кудись подзвонив і віддав назад потерпілому, пізніше знову попросив телефона, однак ОСОБА_5 після дзвінка залишив телефон собі. Коли потерпілий ОСОБА_12 наполягав на поверненні йому мобільного, то між ними зав`язалась бійка, обвинувачений ОСОБА_5 сказав обвинуваченому ОСОБА_4 тримати потерпілого ОСОБА_12 , що він і зробив: притримував його за тулуб ззаду за куртку, а ОСОБА_5 наносив потерпілому удари. Від ударів ОСОБА_12 впав, ОСОБА_5 відібрав у нього також і годинника. Будь-яких пострілів він не чув. Щодо потерпілого ОСОБА_15 , обвинувачений ОСОБА_4 надав суду відомості, що він з ОСОБА_5 побачили потерпілого поблизу нічного клубу «Версаль», що у м. Луцьку, він був побитий, тому ОСОБА_4 , вирішив йому допомогти, пішов принести попити води, а коли повернувся, то ОСОБА_5 наніс потерпілому ОСОБА_15 два чи три удари, від яких останній впав, лежав у калюжі, а ОСОБА_5 забрав у нього телефона. Сам потерпілому будь-яких ударів не наносив. Просить суд суворо його не карати

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 , їх винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, є доведеною сукупністю доказів, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 надав суду показання, що близько 06 години ранку поблизу історичного факультету на вулиці до нього підійшли двоє чоловіків, попросили викликати таксі, як тільки він дістав свій мобільний телефон, старший вирвав з його рук телефон та розпилив йому в очі якоюсь речовиною. Інший чоловік стояв за декілька метрів позаду першого. Вони обидва після цього пішли в сторону меморіалу, на східці до центрального парку, коли він намагався їх наздогнати, проте цього зробити йому не вдалося. Потерпілий повернувся та пішов сторону нічного клубу «Версаль», де стоянка таксистів, щоб викликати поліцію. Мобільного телефона йому не повернули, збитків не відшкодували.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 надав суду показання, що він чекав на автостанції № 1 у м. Луцьку маршрутку, гортав телефон. До нього підійшли двоє чоловіків, один з них попросив телефон щоб зателефонувати, він відмовив, тому далі цей чоловік просто вирвав телефона з його рук та побіг. Коли потерпілий його наздогнав, між ними зав`язалась шарпанина, телефон випав у обвинуваченого ОСОБА_5 . Потерпілий хотів підняти мобільного, однак це зробив інший чоловік по кличці «Жаба» та побіг. Обоє чоловіків втекли, телефона йому не повернули, збитків не відшкодували, однак претензій до обвинувачених немає.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 надав суду показання, що він повертався додому з роботи по вул. Волі у м. Луцьку, коли до нього підійшли двоє чоловіків та запропонували піти з ним відпочити, на що він погодився. У парку імені Лесі України молодший чоловік обвинувачений ОСОБА_4 тримав його ззаду за горло, а обвинувачений ОСОБА_5 наносив йому удари та забрав його мобільний телефон, годинник, ручку та окуляри, при цьому йому погрожували.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні надав суду показання, що він товаришував з обвинуваченим ОСОБА_4 . Одного разу, коли вони разом відпочивали, останній подарував йому годинника, звідки він його взяв не пояснював. Приблизно за три дні він того ж годинника подарував третій особі. Протокол впізнання за його участю він справді підписував, однак пустий, обвинуваченого ОСОБА_5 вперше бачить.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні надав суду показання, що приходив до місцевого відділу поліції писати заяву про викрадення у нього телефону, більше нічого не писав і не підписував.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні надав суду показання, що його попросили бути понятим під час слідчої дії, де хтось когось впізнавав. Впізнавав чоловік, який колись викрав у нього телефон, на дану слідчу дію його запросив слідчий ОСОБА_19 .

Допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_19 в судовому засіданні надав суду показання, що він проводив слідчу дію за участю ОСОБА_16 , який під час неї впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як друга обвинуваченого ОСОБА_4 по кличці «Глобус». Понятими під час вказаної слідчої дії були потерпілі у іншому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_16 .

Допитана в якості експерта ОСОБА_20 в судовому засіданні надала суду показання, що у потерпілого ОСОБА_12 наявні тілесні ушкодження у вигляді рубця (сліду від загоєння рани) на слизовій оболонці нижньої губи відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, спричинений від удару.

Крім показань потерпілих, свідків, експерта, вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, стверджується іншими доказами у кримінальному провадженні:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.08.2018 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 завив про викрадення у нього мобільного телефону (а.с. 22 Т. 3);

- копіями товарного чеку, гарантійного талону на мобільний телефон, довідкою про вартість телефону, який був викрадений у ОСОБА_11 (а.с. 23-26 Т. 3);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.11.2018 року з фототаблицею до нього (а.с. 27-32 Т. 3), за участю потерпілого ОСОБА_11 , в ході якого останній впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка вихватила з його рук мобільний телефон;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.11.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_11 (а.с. 33-38 Т. 3), в ході якого потерпілий ОСОБА_11 детально розказав та показав яким чином у нього викрали мобільний телефон;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.09.2018 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_12 завив про викрадення у нього мобільного телефону (а.с. 39 Т. 3);

- копіями коробки з телефона, довідкою про вартість телефону, який був викрадений у ОСОБА_12 (а.с. 40-41 Т. 3);

- протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 13.09.2018 року (а.с. 42-47 Т.3) за участю потерпілого ОСОБА_12 , відповідно до якого було оглянуто потерпілого ОСОБА_12 , зафіксовані наявні в нього тілесні ушкодження;

- заявою ОСОБА_5 від 14.09.2018 року (а.с. 48 Т. 3) про добровільну видачу мобільного телефону марки «Хьюавей», яким він заволодів 13.09.2018 року в парку ім. Лесі Українки у м. Луцьку;

- протоколом огляду місця події з фототаблицями до нього (а.с. 49-54 Т. 3), відповідно до якого у обвинуваченого ОСОБА_5 виявлено мобільний телефон марки «Хьюавей»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.09.2018 року з фототаблицею до нього (а.с. 56-61 Т. 3), за участю потерпілого ОСОБА_12 , в ході якого останній впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, який відібрав у нього мобільний телефон;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.09.2018 року з фототаблицею до нього (а.с. 62-67 Т. 3), за участю потерпілого ОСОБА_12 , в ході якого останній впізнав обвинуваченого ОСОБА_4 як особу, який відібрав у нього мобільний телефон;

- висновком експерта № 684 від 28.09.2018 року за результатами проведення судово-медичної експертизи (а.с. 70 Т. 3), відповідно до якого у ОСОБА_12 наявні тілесні ушкодження, які відносяться за ступенем тяжкості до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння ран необхідний час більше шести діб;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 19.09.2018 року (а.с. 71-74 Т. 3), відповідно до якого свідок ОСОБА_16 опізнав годинника, якого йому подарував хлопець на ім`я ОСОБА_21 , товариш « ОСОБА_22 », який був викрадений у потерпілого ОСОБА_12 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2018 року (а.с. 75-78 Т. 3) за участю свідка ОСОБА_16 , відповідно до якого останній опізнав ОСОБА_4 як особу хлопця ОСОБА_21 за кличкою « ОСОБА_23 », який товаришує з чоловіком за кличкою « ОСОБА_22 », тобто ОСОБА_5 ;

- висновком експерта № 584 від 08.10.2018 року (а.с. 81-85 Т. 3) за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи, відповідно до якої вартість мобільного телефону марки «Хьюавей» станом на 13.09.2018 року могла складати 2 033 грн. 55 коп., а чохла 101 грн. 67 коп.;

- протоколом огляду речових доказів від 12.10.2018 року (а.с. 87 Т.3), за участю потерпілого ОСОБА_12 , відповідно до якого представлений йому мобільний телефон у чохлі є його телефоном, який викрали у нього 13.09.2018 року у парку ім. Лесі Українки у м. Луцьку;

- протоколом огляду речових доказів від 16.10.2018 року (а.с. 88-91 Т. 3) за участю потерпілого ОСОБА_12 , відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон марки «Хьюавей», якому наявні фото викраденого у ОСОБА_12 годинника та фото обвинуваченого ОСОБА_4 від 14.09.2018 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.10.2018 року (а.с. 101 Т. 3), за участю потерпілого ОСОБА_12 , в ході якого останній детально розказав та показав як йому наносили тілесні ушкодження, забирали його майно;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.11.2018 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_13 завив про відкрите викрадення у нього мобільного телефону (а.с. 102 Т. 3);

- копією товарним чеком про вартість телефону, який був викрадений у ОСОБА_13 (а.с. 103 Т. 3);

- протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 07.11.2018 року (а.с. 104-107 Т. 3), відповідно до якого ОСОБА_24 добровільно віддав працівникам поліції мобільний телефон марки «Самсунг», який було викрадено у потерпілого ОСОБА_13 ;

- висновком експерта № 707 від 05.12.2018 року (а.с. 115-118 Т. 3) за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи, відповідно до якої вартість мобільного телефону марки «Самсунг» станом на 06.10.2018 року могла складати 4440 грн.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.11.2018 року з фототаблицею до нього (а.с. 127-132 Т. 3), за участю потерпілого ОСОБА_13 , в ході якого останній впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, який відібрав у нього мобільний телефон та погрожував шокером;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.12.2018 року (а.с. 133-138 Т. 3), за участю потерпілого ОСОБА_13 , в ході якого останній детально розказав та показав як йому наносили тілесні ушкодження, забирали його майно;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.10.2018 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_14 заявив про відкрите викрадення у нього мобільного телефону (а.с. 139 Т. 3);

- копією коробки, довідками про вартість телефону та чохла, який був викрадений у ОСОБА_14 (а.с. 140-142 Т. 3);

- протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 07.10.2018 року (а.с. 143-149 Т. 3), за участю потерпілого ОСОБА_14 , відповідно до якого було оглянуто місце, де у потерпілого ОСОБА_14 викрали мобільний телефон;

- висновком експерта № 773 від 06.11.2018 року (а.с. 152 Т. 3) за результатами проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якої наявні у потерпілого ОСОБА_14 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- витягом із журналу запису ургентних хворих від 07.10.2018 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_14 звернувся за допомогою з хімічним опіком кон`юктиви нижньої лівої повіки 0-І ст.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.10.2018 року (а.с. 158-160 Т. 3), за участю потерпілого ОСОБА_14 , в ході якого останній детально розказав та показав як йому наносили тілесні ушкодження, забирали його майно.

Оцінюючи наведені вище показання потерпілих, свідків, експерта на предмет їх достовірності, суд дійшов висновку, що вони мають чіткий, логічний, послідовний характер, об`єктивно підтверджуються даними проколів слідчих дій, висновками експертів, узгоджуються між собою та іншими доказами.

Разом з тим, оцінюючи показання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стосовно часткового визнання вини щодо обвинувачення визнаного судом доведеним, суд зазначає про таке.

Щодо епізоду обвинувачення у відкритому викраденні майна в потерпілого ОСОБА_11 , то обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично визнали свою вину у вчиненні даного злочину. Обвинуваченні підтвердили показання потерпілого ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_5 вирвав з рук потерпілого телефон, а коли останній почав його переслідувати, викинув його на бруківку, звідки його підібрав ОСОБА_4 . Крім цього, вина обвинуваченого доводиться і матеріалами кримінального провадження, а саме протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.11.2018 року з фототаблицею до нього (а.с. 27-32 Т. 3), в ході якого ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка вихопила з його рук мобільний телефон, та протоколом проведення слідчого експерименту (а.с. 33-38 Т. 3).

Щодо епізоду обвинувачення вчинення нападу з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я щодо потерпілого ОСОБА_12 , то обвинувачений ОСОБА_5 заперечує факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, стверджуючи про те, що вони вже були у нього на час їх зустрічі. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_5 підтверджує нанесення декількох ударів з метою відібрання в потерпілого годинника та ручки. Однак обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що тримав потерпілого ззаду в час, коли ОСОБА_5 наносив йому удари, від яких потерпілий упав, а обвинувачений ОСОБА_5 забрав у нього годинника та інші речі. Тож, обвинувачений ОСОБА_4 фактично підтверджує показання потерпілого ОСОБА_12 , який чітко вказав, що двоє чоловіків напали на нього, один тримав ззаду за горло, а інший наносив удари, після чого забрав його речі. Ці показання підтверджуються і письмовими доказами, протоколом огляду місця події від 13.09.2018 року (а.с. 42-47 Т. 3), згідно з яким в потерпілого були виявлені тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 684 від 28.09.2018 року (а.с. 70 Т. 3) за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Свій висновок підтвердила й допитана в судовому засіданні в якості експерта ОСОБА_25 , яка вказала, що тілесні ушкодження в ОСОБА_12 виникли внаслідок удару.

Щодо епізоду обвинувачення у відкритому викраденні майна в потерпілого ОСОБА_13 : обвинувачений ОСОБА_4 , повністю заперечує свою участь у нападі на потерпілого ОСОБА_13 , вказані обставини підтверджує обвинувачений ОСОБА_5 . Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_5 стверджує, що саме він наніс декілька ударів потерпілому ОСОБА_13 , після чого забрав його телефон. Тож, враховуючи те, що стороною обвинуваченого не було забезпечено явку та допит потерпілого в судовому засіданні, протоколи пред`явлення для впізнання від 15.11.2018 року з фототаблицею до нього (а.с. 121-126 Т. 3) та від 23.11.2018 року з фототаблицею до нього (а.с. 127-132 Т. 3) за участю потерпілого ОСОБА_13 , відповідно до яких потерпілий вказував на обвинуваченого ОСОБА_4 як співучасника злочину, судом відхиляються як недостатні докази його винуватості. А тому суд дійшов висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України щодо ОСОБА_26 і доходить переконання, що зазначений злочин відносно потерпілого ОСОБА_26 вчинив обвинувачений ОСОБА_5 .

Тож, обставини зазначені в обвинуваченні, щодо епізоду обвинувачення ОСОБА_4 у відкритому викраденні майна в потерпілого ОСОБА_13 суд виключає, а обвинуваченого ОСОБА_4 виправдовує у вчиненні даного злочину.

Щодо епізоду вчинення кримінального правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_14 , то обвинуваченим ОСОБА_5 заперечується факт застосування щодо потерпілого їдкої аерозольної речовини, однак це спростовується показами потерпілого ОСОБА_14 , витягом із журналу запису ургентних хворих від 07.10.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_14 звернувся за допомогою з хімічним опіком кон`юктиви нижньої лівої повіки 0-І ступеня.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні трьох епізодів (щодо потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ) кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та вчинення кримінального правопорушення (відносно потерпілого ОСОБА_12 ), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені одного кримінального правопорушення (відносно потерпілого ОСОБА_11 ), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та одного кримінального правопорушення (відносно потерпілого ОСОБА_12 ), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

За таких обставин, суд визнає показання потерпілих, свідків, експерта, дані, які містять протоколах слідчих дій, висновках експертів, судових рішеннях, належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю відповідно до вимог статей 84-86 КПК України підтверджує існування обставин, які відповідно до статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

З урахуванням викладеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає доведеною вину обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у відкритому викраденні майна (грабежі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та повторно, та нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, і кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд зазначає, що за змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд ураховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, яке відповідно до статті 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. Також суд ураховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, вчиняв злочини разом з неповнолітнім.

Обставин, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання, а також які згідно зі ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд не вбачає жодної.

Згідно зі ст. 103 КПК при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя і виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд ураховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, яке відповідно до статті 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. Також суд ураховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, а за місцем навчання позитивно. Згідно з показами представника служби у справах дітей ОСОБА_9 неповнолітній ОСОБА_4 не перебував, однак був взятий на облік у службі після вчиненого злочину, згідно з показами представника ювенальної превенції ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_4 на облік постановлений у зв`язку з вчиненням вказаного правопорушення, просили суворо не карати. Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_6 вказує, що має вплив на сина та зобов`язується його контролювати, зазначає, що в 2017 році помер її чоловік та батько обвинуваченого, син змінився в кращу сторону: навчається, працевлаштувався, просила не позбавляти його волі.

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд вважає вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, його молодий вік, його навчання та працевлаштування, втрата батька, часткове відшкодування спричиненої шкоди.

З передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 , суд не вбачає жодної.

З огляду на наведене, враховуючи: характер і ступінь небезпеки скоєних злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів; особи підсудного ОСОБА_5 , який за місцем проживання характеризується посередньо; раніше неодноразово судимий; враховуючи зміст досудової доповіді органу пробації щодо підсудного ОСОБА_5 , в якій вказується про наявність високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та дуже високого рівня небезпеки для суспільства; часткового визнання ним своєї вини, відсутність розкаяння; не відшкодовані збитки завдані потерпілим; відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин; конкретних обставин справи, відповідно до яких він втягнув у злочинну діяльність неповнолітнього, суд призначає ОСОБА_5 покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного неможливе без ізоляції від суспільства, з обранням покарання в межах санкції статей, за якими він притягується до кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене, враховуючи: характер і ступінь небезпеки скоєних злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів; особи підсудного ОСОБА_4 , який за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 16 Т. 4), а за місцем навчання позитивно (а.с. 15 Т. 4); раніше не судимий; був неповнолітній на момент вчинення злочинів; враховуючи зміст досудової доповіді органу пробації щодо підсудного ОСОБА_4 , в якій вказується про наявність низького ризику вчинення повторного кримінального правопорушення; фактично вину у вчиненому визнав, розкаявся; завдані збитки потерпілим відшкодував частково (а.с. 13 Т. 4); смерть батька (а.с. 17 Т. 4); наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин; конкретних обставин справи, суд призначає ОСОБА_4 покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного не можливе без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст. 69 КК України та обранням покарання нижче нижчої межі санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності. Без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна на підставі ч. 2 ст. 98 КК України.

До вступу вироку у законну силу обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити попередній тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Хьюавей» з чохлом, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_12 залишити власнику;

- фотокартки, приєднані до матеріалів кримінальної справи залишити при матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Самсунг», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 залишити власнику.

Скасувати арешт мобільного телефону марки «Самсунг», накладений ухвалою слідчого судді від 15.11.2018 року.

Стягнути із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз у розмірі по 572 грн. з кожного.

Цивільний позов у справі заявлено не було.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, статтями 12, 50, 65-67 КК України, статтями 7, 17, 22, 26, 124, 368-371, 373-374, 392, 395, 532 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на 9 (дев`ять) років з конфіскацією майна.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання 19 жовтня 2018 року.

До вступу вироку у законну силу обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити попередній тримання під вартою.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без конфіскації майна.

Строк покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Хьюавей» з чохлом, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_12 залишити власнику;

- фотокартки, приєднані до матеріалів кримінальної справи залишити при матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Самсунг», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 залишити власнику.

Скасувати арешт мобільного телефону марки «Самсунг», накладений ухвалою слідчого судді від 15.11.2018 року.

Стягнути із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз у розмірі по 572 грн. з кожного.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право копію вироку отримати в суді.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1