ВИРОК
Іменем України

09.04.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового розгляду обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000457 від 19 лютого 2019 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

в с т а н о в и в :

Так, вироком Сихівського районного суду міста Львова від 10 вересня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин. В подальшому, 02 листопада 2018 року посадовими особами Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 під розписку ознайомлено з порядком та умовами відбування громадських робіт та попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України у разі ухилення від відбуття даного покарання. Поряд з цим, ОСОБА_3 було роз`яснено його обов`язки, відповідно до статті 37 КВК України.
02.11.2018 Франківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області засудженого ОСОБА_4 направлено до ЛМКП «Сонячне», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Айвазовського, 10, для відбування покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.
Проте, ОСОБА_3 , маючи умисел на ухилення від виконання покарання у вигляді громадських робіт, умисно, без наявності поважних причин, починаючи з 22 грудня 2018 року по 22 квітня 2018 року та з 24 квітня 2018 року по 24 березня 2021 року не з`являвся в ЛКП «Сонячне», яке розташоване за адресою: місто Львів, вулиця Айвазовського, 10, для виконання громадських робіт, встановлених йому згідно індивідуального графіку відбування громадських робіт на підставі розпорядження Сихівського районного суду м. Львова про виконання вироку суду, який набрав законної сили. Відтак, не відбута частина покарання у вигляді громадських робіт ОСОБА_3 становить 88 годин з 240 годин призначених за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 10 вересня 2018 року.
Прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинуваченим ОСОБА_3 та його захисником ОСОБА_5 подано заяву, згідно якої ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.
Відповідно до ч. 1 ст.12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком.
Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Суд дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
Судом встановлено, що вироком Сихівського районного суду міста Львова від 10 вересня 2018 року, за ч.1 ст.185 КК України ОСОБА_3 призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт. Поряд з цим, ОСОБА_3 вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2018 року, за ч.2 ст.185 КК України призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим терміном на 1 рік. На підставі ст.76 КК України засудженого ОСОБА_3 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Також даним вироком враховано вирок Сихівського районного суду м. Львова від 10 вересня 2018 року та призначене покарання у виді 240 годин громадських робіт слід виконувати самостійно.
Відтак, засуджений ОСОБА_3 умисно ухилився від виконання покарання у вигляді громадських робіт, чим вчинив новий кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 передбачені, ст. 66 КК України, визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжують покарання ОСОБА_3 передбачена ст. 67 КК України є рецедив злочинів.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним кримінального проступку, факт щирого каяття ОСОБА_3 активне сприяння розкриттю злочину та надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, що знайшло своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Також суд враховує фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального проступку та реалізації злочинного умислу, дані про особу обвинуваченого, зокрема його вік.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на вчинення останнім рецидиву злочинів, відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України.
Відповідно до вимог ч. 1, ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.
Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.
Відтак, 88 годин громадських робіт невідбутих ОСОБА_3 дорівнюють 11 дням обмеження волі.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про призначення ОСОБА_3 остаточного покарання у виді обмеження волі із врахуванням ст.ст. 71, 72 КК України.
Таке покарання відповідатиме основній меті його призначення - виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде необхідним та достатнім.

Керуючись ст. ст. 369-370, 373-374, 382, 394, 395 КПК України, суд ,-

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеженням волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2018 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік і 1 (один) місяць.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня отримання його копії з урахуванням особливостей, передбачених у ч. 1 ст. 394 КПК України, а саме: даний вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1