Справа № 577/2538/21
Провадження № 1-кс/577/997/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" липня 2021 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області клопотання ст.слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 31 травня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

30 червня 2021 р. ст.слідчий СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором, про накладення арешту на належне підозрюваному ОСОБА_4 майно, а саме транспортні засоби мотоцикл ММВЗ Минск 104 1967 р.в., д.н. НОМЕР_1 , причіп ПВА 2006 р.в., д.н. НОМЕР_2 заборонивши відчудження і розпорядженням ними, з правом користування.

Клопотання обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 будучи службовою особою та перебуваючи на посаді начальника виробничого підрозділу «Конотопського територіального управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» 31.05.2021 р. та 03.06.2021 р. у службовому кабінеті висловив ФОП ОСОБА_5 протизаконну вимогу щодо передачі йому неправомірної вигоди в сумі 05 тис. доларів США за безперешкодне укладення договору на відпуск води із залізничного водопроводу по вул.Кірова, 44а в м.Конотопі Сумської обл.

Продовжуючи злочинні дії ОСОБА_4 04.06.2021 р. у службовому кабінеті отримав від ОСОБА_5 раніше обумовлену неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 05 тис. доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.06.2021 р. із розрахунку 27,34 грн. за 1 долар США становить 136700 грн., яка в 120 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто є значним розміром. Після чого, ОСОБА_4 за безперешкодне укладення договору №327 від 04.06.2021 р. на відпуск води із залізничного водопроводу філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» по вул.Кірова, 44а в м.Конотопі Сумської обл., тобто за вчинення в його інтересах дій з використанням службового становища, скріпив вказаний договір власним підписом та печаткою.

31.05.2021 р. відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України.

04.06.2021 р. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 05.06.2021 р. повідомлено про підозру за ст.368 ч.3 КК України.

Згідно інформації ТСЦ МВС №5942 РСЦ ГСЦ МВС в Сумській області, за ОСОБА_4 зареєстровані наступні транспортні засоби: Мотоцикл ММВЗ Минск 104 1967 р.в., д.н. НОМЕР_1 ; Причіп ПВА 2006 р.в., н.з. НОМЕР_2 .

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

Арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ст. 59 КК України «Конфіскація майна» покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Санкція ст.368 ч.3 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з конфіскацією майна.

З огляду на вагомість зібраних під час досудового розслідування доказів на даний час ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а відтак з метою забезпечення конфіскації майна як виду обов`язкового додаткового покарання, зазначеного у санкції ч. 3 ст. 368 КК України, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, наявна необхідність накладення арешту на зареєстровані за ним транспортні засоби.

Незастосування накладення арешту на майно підозрюваного може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, та унеможливить виконання вироку в частині конфіскації майна.

Таким чином, у даному випадку з метою забезпечення справедливого балансу між загальним інтересом суспільства, який полягає у захисті суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий корисливий корупційний злочин, з метою виконання покарання у виді конфіскації майна, необхідно накласти арешт на належні останньому транспортні засоби.

В судове засідання слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Власник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти накладення арешту не заперечує.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 31.05.2021 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 внесені відомості щодо скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом одержання неправомірної вигоди службовою особою ОСОБА_4 .

Згідно інформації ТСЦ МВС №5942 РСЦ ГСЦ МВС в Сумській області, за ОСОБА_4 зареєстровані наступні транспортні засоби: Мотоцикл ММВЗ Минск 104 1967 р.в., д.н. НОМЕР_1 ; Причіп ПВА 2006 р.в., н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тобто, обов`язок доведення необхідності арешту майна та наявності відповідних ризиків, законодавцем покладено на особу, що звернулася з клопотання про арешт майна.

При вирішенні питання про арешт майна, відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи те, що слідчим надано достатньо доказів, що вказані транспортні засоби мають значення для даного кримінального провадження, а також з можливою конфіскацією майна як виду покарання і незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити виконанню покарання у виді конфіскації майна, слід накласти арешт на вказані речі.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ст.слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на належне підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , майно, а саме транспортні засоби мотоцикл ММВЗ Минск 104 1967 р.в., д.н. НОМЕР_1 , причіп ПВА 2006 р.в., д.н. НОМЕР_2 заборонивши відчудження і розпорядженням ними, з правом користування.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддяОСОБА_1