10.04.2021 Єдиний унікальний № 371/329/21
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-кс/371/79/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2021 року м. Миронівка

Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України, у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2021 року за № 0000029, та додані до клопотання матеріали,

У С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області 09 квітня 2021 року із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України звернувся слідчий відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 .

Своє клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, наявністю ризиків того, що підозрювана може переховуватися від слідства та суду, вчиняти нові кримінальні правопорушення, а також неможливістю застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання цим ризикам.

Вказане клопотання погоджене прокурором Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань є процесуальним керівником по даному кримінальному провадженню.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрювана та її захисник проти задоволення клопотання заперечували та просили застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації підозрюваної, а саме: АДРЕСА_1 .

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до його матеріали, заслухавши пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши обґрунтованість поданого до суду клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого, зважаючи на наступне.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що в провадженні групи слідчих відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національноїполіції в Київській області ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 знаходиться кримінальне провадження № 0000029, відомості про яке 07 квітня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (а. с. 11).

Кримінальне провадження здійснюється по факту надходження 07 квітня 2021 року від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повідомлень про заволодіння невідомою жінкою шляхом обману грошовими коштами в розмірі 263000 гривень та 500 (526) доларів США (а.с. 12, 13).

Слідчий СВ відділу поліції № 2 Обухівського районного управліня поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000029 повідомив 09 квітня 2021 року ОСОБА_4 про те, що вона підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України, а саме заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, вчинене повторно (а.с. 56-57).

Підозра ОСОБА_4 грунтується на зібраних по справі доказах, зокрема:

Рапорті старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 2 Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 про надходження до чергової частини повідомлення те, що до родича ОСОБА_10 про прийшла невідома жінка, яка залишивши пакет із квитанціями забрала 263 000 гривень та 500 доларів (а.с. 12).

Заяви ОСОБА_11 , в якій вона просить встановити невідому особу жіночої статі, яка 07 квітня 2021 року шляхом обману привласнила кошти в сумі 263 000 гривень та 526 доларів (а.с. 13).

Протоколі огляду місця події від 07 квітня 2021 року відповідно до якого слідчим оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_2 (а.с. 14).

Протоколі допиту потерпілої ОСОБА_11 від 08 квітня 2021 року, у якому вона повідомила обставини заволодіння підозрюваною її грошовими коштами (а.с. 26-28).

Протоколі огляду предметів і речей від 09 квітня 2021 року, під час якого слідчий оглянув та вилучив упідозрюваної грошові кошти в розмірі 263 000 гривень та 526 доларів США (а.с. 51-54).

Протоколі пред`явлення особи для впізнання під час якого потерпіла впізнала підозрювану як особу яка 07 квітня 2021 року шахрайським шляхом заволоділа її коштами (а.с. 30-33).

Протоколі пред`явлення особи для впізнання під час якого свідок ОСОБА_13 впізнав підозрювану як особу, яку він привіз у с. Пустовіти Миронівського райолну Київської області (а.с. 38-42).

В судовому засіданні підозрювана пояснила, що 07 квітня 2021 року під виглядом співробітника червоного хреста заволоділа коштами потерпілої приблизно в розмірі 160 000 гривень та 526 доларів США, з яких потратила близько 10 000 гривень.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

Оцінюючи докази на яких ґрунтується підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України слідчий суддя приходить до висновку про їх не переконливість, зважаючи на наступне.

Кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 190 КК України настає за шахрайство, вчинене у великих розмірах.

За своєю конструкцією склад злочину, передбачений ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України є матеріальним. Обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони є заподіяння потерпілій стороні шкоди у великих розмірах.

Шкода у великих розмірах в складі шахрайства може бути визнана тоді, коли ним спричинено матеріальні збитки на суму, яка у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

У 2021 році двісті п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян в частині кваліфікації кримінально караних діянь становило 283 750 гривень (1135*250=283750).

У відповідності до ст. 91 КПК України, однією з обставин, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, є розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обов`язок доказування якої, згідно ст. 92 КПК України покладається саме на сторону обвинувачення.
Матеріали клопотання не містять переконливих доказів заволодіння підозрюваною 07 квітня 2021 року грошовими коштами в розмірі, що дорівнює чи перевищує 283 750 гривень.

Із рапорта старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 2 Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 вбачається, що чоловік потерпілої ОСОБА_10 07 квітня 2021 року повідомив про те, що підозрювана забрала 263 000 гривень (а.с. 12).

Із заяви потерпілої ОСОБА_11 від 07 квітня 2021 року також вбачається, що підозрювана заволоділа саме 263 000 гривень (а.с. 13).

В судовому засіданні підозрювана підтвердила заволодіння лише 160 000 гривень та 546 доларів США, повідомивши, що в потерпілої були розписки про надання в борг 90 000 гривень та на інші суми.

Протокол допиту потерпілої ОСОБА_11 в частині показів щодо розміру грошових коштів у національній грошовій одиниці України (гривні) якими 07 квітня 2021 року заволоділа підозрювана суперечить її ж заяві про вчинення кримінального правопорушення та змісту повідомлення ОСОБА_10 до служби 102, а тому на підставі ч. 4 ст. 17 КПК України слідчий суддя зобов`язаний взяти до уваги розмір грошових коштів, якими імовірно заволоділа підозрювана у національній грошовій одиниці України, а саме 263 000 гривень.

Таким чином, на момент розгляду клопотання доводиться факт заволодіння підозрюваною грошовими коштами потерпілої в розмірі 263 000 гривень та 546 доларів США (за курсом НБУ 15200,64 гривні), що в сукупності становить 278 200 гривень 64 копійки, а отже прокурором не доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, тобто шахрайства, що завдало шкоди потерпілій, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали клопотання містять докази обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто шахрайства, що завдало потерпілій значної шкоди (від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Санкція ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Матеріали клопотання не містять належних та допустимих доказів, які вказують на повторність вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України.

Відсутні як копії вироку суду щодо засудження підозрюваної, так і довідка про її судимість (не додано ні слідчим до клопотання ні прокурором в судовому засіданні).

Протокол допиту підозрюваної від 09 квітня 2021 року не містить показів підозрюваної, а тому не має жодного доказового значення.

В судовому засіданні підозрювана плутається в показах щодо часу попереднього її засудження, стверджуючи що він був прийнятий у 2019 році, в той час в клопотанні слідчого вказано 2020 рік.

З огляду на норму частини 3 ст. 62 Конституції України та ст. ст. 22, 370 КПК України слідчий суддя не може покладати припущення в основу свого рішення.

За таких обставин, слідчий суддя позбавлений можливості дійти висновку про наявність в ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки як повторність вчинення злочину, як наслідок не знятої та не погашеної судимості.

Отже, клопотання про взяття під варту подано щодо особи, яку не обґрунтовано підозрюють у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України, матеріали клопотання не доводять такої ознаки як «раніше судимої», проте в матеріалах клопотання наявні докази, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 могла таки вчинити злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Таким чином для того, щоб до ОСОБА_4 можливо було застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, прокурор повинен довести, що вона перебуваючи на волі переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Матеріали клопотання не містять жодного доказу, який вказує на те, що підозрювана перебуваючи на волі переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню.

У своєму клопотанні слідчий не стверджує, що підозрювана переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню.

Як з`ясовано в судовому засіданні, підозрювана добровільно видала грошові кошти в сумі 128 113 гривні 546 доларів США (підтверджується протоколом огляду предметів і речей від 09.04.2021), з`явилася за викликом до слідчого та в суд на розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу (була загроза тримання її під вартою), хоча мала можливість переховуватись, але не зробила цього.

Крім того, матеріали клопотання не містять жодного доказу, який вказує на те, що підозрюваній ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, як цього вимагає норма п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий стверджує про існування ризиків передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, слідчий обґрунтував тими обставинами, що підозрювана вчинила тяжкий злочин, а саме заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно у великих розмірах, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий обґрунтував тими, що підозрювана неодноразово судима за аналогічні кримінальні правопорушення, останнього разу за ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, на шлях виправлення та перевиховання не стала, знову вчинила новий умисний злочин проти власності.

Заслухавши учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, доведеним існування ризику того, що підозрювана без застосування до неї запобіжного заходу може переховуватися від слідства та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки вона маючи зареєстроване місце проживання в м. Пятихатки Дніпропетровської області проживала в смт. Знам`янка Кіровоградської області, та в м. Одеса, а матеріали кримінального провадження дають обґрунтовану підозру вчинення нею кримінального правопорушення в м. Миронівка Київської області, тобто вона не має сталого місця проживання, як наслідок матиме змогу уникати викликів для проведення слідчих та інших процесуальних дій.

Слідчий суддя також вважає, доведеним існування ризику того, що підозрювана без застосування до неї запобіжного заходу може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки як вона повідомила в судовому засіданні протягом останнього року ніде не працює, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, проте на шлях виправлення не стала імовірно знову вчинила новий умисний злочин проти власності.

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Запобіжний захід про який просить слідчий, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України може бути застосовано виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 184 КПК України передбачено обов`язок слідчого в клопотанні зазначити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В супереч вимог п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого взагалі не містить обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В клопотанні слідчий лише зазначив, що більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання, домашній арешт, особиста порука чи застава «не дасть змогу контролювати поведінку підозрюваної».

Проте норми КПК України, які визначають порядок кримінального провадження на території України, та мета застосування запобіжного заходу, не наділяють повноваженням слідчого контролювати поведінку підозрюваної.

В клопотанні слідчого не зазначено, чому неможливо застосувати до підозрюваного такий вид запобіжного заходу як домашній арешт, про застосування якого просила сторона захисту.

Як вбачається із матеріалів клопотання, підозрювана зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), за місцем проживання в смт. Знам`янка Кіровоградської області характеризується позитивно (а.с. 47).

Різні місця проживання підозрюваної не порушують законодавства України а є правом кожної особи, яке вона може реалізувати на власний розсуд.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ст. 181 КПК України).

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження, враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Зважаючи на те, що прокурором доведено наявність підстав обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні, злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутність обґрунтованості неможливості застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що з метою забезпечення виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків, запобігання ризикам передбаченим п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України до неї слід застосувати такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт.

Такий запобіжний захід унеможливлює ризик того, що підозрювана може вчинити нове кримінальне правопорушення, та переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки буде цілодобово перебувати в будинку за своїм місцем реєстрації, а загроза зміни цього запобіжного заходу у випадку виявлення порушення обраного запобіжного заходу на більш важкий у виді тримання під вартою є максимальним запобіжником порушення нею своїх процесуальних обов`язків, при цьому такий запобіжний захід максимально забезпечить обов`язок поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, як із невинуватою особою, передбачений ч. 5 ст. 17 КПК України.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя звертає увагу, що ні слідчий СВ відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 ні прокурор Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_15 ні до клопотання ні під час розгляду клопотання, не надали жодного доказу, притягнення підозрюваної до кримінальної відповідальності, повідомлення про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень по іншим кримінальним провадженням, а тому доводи щодо наявності у неї судимостей, повідомлення про підозру в іншому кримінальному проваджені є не обґрунтованими та братись до уваги не можуть.

При цьому протоколи допиту свідків ОСОБА_16 від 07 квітня 2021 року та ОСОБА_17 від 08 квітня 2021 року в супереч вимог ч. 5 ст. 104 КПК України не підписані о/у СКП відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_18 і ОСОБА_19 як особами, які здійснювали ці допити (а.с. 16-17, 21).

Така слідча дія як допит свідка у відповідності до ст. ст. 233-235 КПК України здійснюється слідчим а не працівником оперативного підрозділу.

Працівник оперативного підрозділу у відповідності до ст. 41 КПК України має право проводити слідчі дії виключно за письмовим дорученням слідчого, прокурора.

Матеріали клопотання не містять доказів існування письмового доручення слідчого чи прокурора про проведення таких слідчих дій о/у СКП відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , а також ОСОБА_20 (а.с. 44-45), в зв`язку із чим на момент розгляду клопотання протоколи допиту свідків ОСОБА_16 від 07 квітня 2021 року, ОСОБА_17 від 08 квітня 2021 року та ОСОБА_13 є не допустимими доказами.

Також слідчий суддя звертає увагу, що в клопотанні слідчого зазначено про те, що вагомість наявних доказів про вчиненя підозрюваною кримінального правопорушення доводиться її послідовними показами, проте як свідчить протокол допиту підозрюваної від 09 квітня 2021 року, вона відмовилася від дачі показів (а.с. 59).

Крім того слідчий суддя не бере до уваги повідомлення прокурора ОСОБА_15 , зроблене в судовому засіданні про те, що потерпіла негласно повідомила його, що джерелом походження коштів є її із чоловіком заощадження, в тому числі за рахунок продажу сільськогосподарської техніки, оскільки у відповідності до ст. ст. 7, 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності, за яким прокурор повинен надати належні та допустимі докази своїх тверджень, а слідчий суддя у відповідності до ст. ст. 94, 370 КПК України оцінює ці докази для прийняття відповідного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 110, 131, 132, 176-178, 181, 183-184, 193, 194, 106, 309, 369, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

1.Клопотання задовольнити частково.

2.Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. П`ятихатки, Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з базовою загальною освітою, реєстраційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України, у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2021 року за № 0000029, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

3.Заборонити ОСОБА_4 залишати будинок АДРЕСА_1 (окрім прибуття до органу досудового розслідування чи суду).
4.Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до суду, прокурора та слідчого за кожною вимогою.

5.Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту застосувати строком до 08 червня 2021 року.

6.Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати для виконання до органу національної поліції за зареєстрованим місцем проживанням підозрюваної - відділення поліції № 7 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області (вул. Клименка, 91, м. П`ятихатки, Дніпропетровської області, 52100, телефон чергової частини: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , адреса електронної пошти: ).

7.Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на неї зобов`язань.

8.Ухвала підлягає негайному виконанню органом поліції.

9.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

10.Повний текст ухвали буде виготовлено та оголошено протягом п`яти днів.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Слідчий суддя ОСОБА_1