Номер провадження: 11-кп/813/779/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування до обвинуваченого:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с. Верхнячка Христинівського району Черкаської області; з середньою освітою; офіційно не працевлаштованого; не одруженого; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001896 від 01.06.2018року за ознаками злочинів передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 194 КК України, -

встановив:
Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 31.01.2020 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 194 ККУкраїни та йому призначено покарання -за ч.1 ст. 185 КК у виді одного року позбавлення волі; за ч.2 ст. 194 КК чотири роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК визначено остаточне покарання чотири роки позбавлення волі.
Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.09.2019 року по 31.01.2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на два роки, згідно 76 КК України покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
Запобіжний захід ОСОБА_8 змінено з тримання під вартою на домашній арешт, із забороною підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 години по 06 годину.
Вироком вирішено долю речових доказів.
Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, прокурор подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В ході апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 систематично не з`являвся в судові засідання апеляційного суду, в зв`язку з чим 09 березня 2021 року прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 подала до апеляційного суду клопотання про розшук та застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.03.2021 року обвинуваченого ОСОБА_8 оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання і доставку до Одеського апеляційного суду для обрання запобіжного заходу, в зв`язку з чим судове провадження було зупинено.
30.04.2021 року вказана ухвала Одеського апеляційного суду була виконана та обвинуваченого ОСОБА_8 доставлено до Одеського апеляційного суду.
В зв`язку з цим, згідно вимог ст. 335 КПК України, судове провадження підлягає відновленню.
Прокурор підтримала клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Дослідивши обставини кримінального провадження, обговоривши доводи та мотиви клопотання, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 листи та повідомлення про виклик до суду не отримував, так як, згідно його показань, наданих ним в судовому засіданні апеляційного суду, проживає за іншою адресою, працює неофіційно в пункті прийому вторинної сировини, там і проживає.
Прокурор не надав апеляційному суду доказів того, що існують обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ухилявся від суду.
Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .
Керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 376, 404, 405, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення і звільнити його з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4