Житомирський апеляційний суд
Справа №289/431/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання прокурора Радомишльського відділу Коростишіської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою в межах провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 07.02.2020 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 26.04.2021 року, ОСОБА_7 засуджено за ст.187 ч.3 КК України до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі, період затримання та перебування під вартою, як запобіжний захід, з 12 лютого 2020 року по 26 квітня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, включно.

Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.03.2020 за ч.3 ст.185 КК України постановлено виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з 12 лютого 2020 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без зміни у виді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» та вказано вважати продовженим.
Від прокурора Радомишльського відділу Коростишіської окружної прокуратури ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, що обумовлює необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого. Також, прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 є особою раніше судимою за злочини проти власності, вчинив злочин під час іспитового строку, немає постійного місця проживання, схильний до бродяжництва, відсутні соціальні зв`язки за місцем проживання. Крім того, потерпілий ОСОБА_10 є особою похилого віку, відносно якого неповнолітній неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення.

Заслухавши прокурора, яка підтримала вказане клопотання, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, вироком Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації майна. Враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, за який засуджено ОСОБА_7 ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу останнього, який є особою раніше судимою за злочини проти власності, вчинив злочин під час іспитового строку, немає постійного місця проживання, схильний до бродяжництва, відсутні соціальні зв`язки за місцем проживання, колегія суддів дійшла до висновку про існування, на час постановлення ухвали, обґрунтованих підстав вважати, що наявні не абстрактні, а конкретні ризики переховування від суду та впливу на потерпілого, та відповідно неможливості застосування до нього менш суворого запобіжного заходу.

Під час судового засідання прокурор належним чином обґрунтував ризики, які передбачені статтею 177 КПК України та викладені в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, з чим погоджується колегія суддів. А саме, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою раніше судимою за злочини проти власності, вчинив злочин під час іспитового строку немає постійного місця проживання, схильний до бродяжництва, відсутні соціальні зв`язки за місцем проживання, існує достатньо підстав вважати, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати, а саме, що ОСОБА_7 зможе переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого.

Також існуючі ризики щодо переховування від органів слідства та суду не зменшились, їх запобігання неможливе без продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На переконання колегії суддів, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_11 .

Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання прокурора, в тій частині, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а тому обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як слідує з практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного (обвинуваченого) таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам та наявні достатні правові підстави для продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення його належної процесуальної поведінки та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без зміни у виді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» та вказано вважати продовженим.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 26.04.2021 року, неможливо закінчити до спливу строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились, апеляційний суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто по 22.08.2021 включно.

Керуючись ст.ст.197, 199, 401, 405 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання прокурора Радомишльського відділу Коростишіської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 днів, а саме по 22.08.2021 включно.

Строк дії ухвали по 22.08.2021 включно.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді :