ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/309/21
Провадження № 1-в/210/78/21

"01" квітня 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2

учасники провадження, які беруть участь у розгляді справи: прокурор ОСОБА_3 , захисник засудженого за призначенням - адвокат ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого: 31 липня 2018р. Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, відбуває покарання в ДУ "Криворізька виправна колонія (№ 80)"

початок строку відбування покарання 17.10.2018 р., кінець - 17.01.2022 р.,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України)

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення (за статтею 81 КПК України). В обґрунтування клопотання зазначає, що має міцні соціальні зв`язки, став на шлях виправлення, крім того, має батьків похилого віку, які потребують допомоги.
Позиції сторін.
ОСОБА_5 в судове засідання доставлений не був, надав заяву, у якій просив розглядати клопотання у його відсутність.
Захисник засудженого за призначенням - адвокат ОСОБА_4 , в судовому засідання підтримала клопотання ОСОБА_5 та просила суд його задовольнити.

Представник ДУ «КВК № 80» в судове засідання не з`явився, заперечень щодо заяви засудженого не надано.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений має позитивну характеристику, три заохочення, тому вважає можливим застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обставини встановлені судом
В Державній установі «Криворізька виправна колонія № 80» відбуває покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 засуджений 31.07.2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 08.11.2017 року та призначено остаточний строк 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Вирок вступив в законну силу 31.08.2018 року.

Станом на 01 квітня 2021 року відбув 3/4 строку покарання.

Згідно з характеристики на засудженого ОСОБА_5 , в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.10.2018 року.
Під час утримання в Установі виконання покарань № 4 (м. Дніпро), характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 26.10.2018 року відбував покарання в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№ 26)», де характеризувався посередньо, за допущене порушення вимог режиму відбування покарання 1 (один) раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Мав 2 (два) заохочення.
З 17.12.2019 року проходив курс лікування в міжобласній лікарні м. Дніпро, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 26.02.2020 року відбував покарання в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№ 26)», де характеризувався посередньо, стягнень не мав. Мав 1 (одне) заохочення.
З 11.09.2020 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)». За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має. Працевлаштований різноробітником на виробництві установи на дільниці «Сервіс». У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
Також з письмових матеріалів встановлено, що ОСОБА_5 намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно статті 123 КВК України, ОСОБА_5 бере участь в програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», участі у виховних заходах, які проводяться в установі не бере. Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України до загальноосвітнього та професійно - технічного навчання не залучався, у зв`язку із наявністю відповідних освітніх рівнів.
Відповідно до статті 127 КВК України участі у роботі самодіяльних організаціях не бере. Відповідно до ст.ст. 110, 112 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з близькими та рідними шляхом побачень, телефонних переговорів, отримання посилок та бандеролей.
12 грудня 2019 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії Державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№ 26)» відповідно до ст. 101 КВК України позитивно, але згідно поданої заяви, останній відмовився від переведення до дільниці соціальної реабілітації, у зв`язку з сімейними обставинами.
З матеріалів особової справи та довідки про наявність стягнень та заохочень встановлено, що станом на момент розгляду клопотання ОСОБА_5 має 3 (три) заохочення у вигляді подяки: за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до праці від 22.07.2019 року, 08.10.2019 року та 30.06.2020 року. А також мав одне попередження за порушення розпорядку дня, яке погашено у встановленому законом порядку.
З індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим вбачається, що ОСОБА_5 станом на 26.04.2019 стає на шлях виправлення, а станом на 08.12.2020 засуджений за оцінкою ступеня виправлення став на шлях виправлення.
Мотиви та висновку суду
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі (ч.2, п.2 ч.3 ст. 81 КК України).
Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.
Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з частини 1 статті 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.
Підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Розглядаючи клопотання ОСОБА_5 щодо застосування умовно-дострокового звільнення та оцінюючи ступінь його виправлення, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за умисний тяжкий злочин. За весь час відбування з жовтня 2018 року і по квітень 2021 року засуджений має 3 (три) заохочення за сумлінне ставлення до праці, та одне попередження за порушення режиму відбування покарань ще у 2018 році, яке погашено у встановленому законом поярдку. Крім того, протягом усього строку відбування покарання засуджений залучався до праці.
Також встановлено, що під час відбування покарання в ДУ "ЖВК № 26" працював на швейному виробництві установи в бригаді № 90 без трудового договору.
Наявність 3 (трьох) заохочень за сумлінне ставлення до праці та виконання роботи та відсутність діючих стягнень за порушення режиму, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, не конфліктний, має достатній рівень необхідних навичок, свідчить, що засуджений довів своє виправлення, і такий висновок суду про виправлення засудженого ґрунтується на підставі аналізу даних про його поведінку за весь період відбування покарання, відомостей про оцінку ступеня його виправлення.
Наявність одного стягнення на початку відбування покарання (2018 рік) не може бути єдиним мотивом для відмови в задоволенні клопотання.
Суд на підставі об`єктивних даних адміністрації установи виконання покарань, вважає, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, процес виправлення у сукупності із дослідженими даними відбувався послідовно, та засуджений готовий до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи строк покарання, який ОСОБА_5 вже відбув, суд вважає, що на цей час досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженого та його виправлення.
Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, що є підставою для відмови в застосуванні статті 81 КК України під час судового розгляду не встановлено.
На підставі закону, основним і вирішальним в умовно - достроковому звільненні особи від відбування покарання, є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Також суд звертає увагу, що сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для відмови в застосуванні умовно-дострокового звільнення особи, яка сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення. Крім того, суд враховує, що шкода, завдана злочином відшкодована.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, останній відбував покарання в ДУ "Жовтоводська виправна колонія № 26", у зв"язку з реформування якої ОСОБА_5 переведено до ДУ "Криворізька виправна колонія № 80". Крім того, ОСОБА_5 відбував покарання в міжобласній лікарні м. Дніпро, де проходив курс лікування.
Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_5 такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що в судовому засіданні встановлені переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_5 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестало бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
Суд критично ставиться до наданої характеристики, оскільки фактично ОСОБА_5 перебуває в ДУ "КВК №80" лише з вересня 2020 року, з яких майже два місяці - з 18 січня 2021 року по лютий 2021 року перебував на лікванні (госпіталізація) в ДУ "Дніпровська установа виконання покарань № 4", де знаходиться Дніпровська багатопрофільна лікарня ; 4.
Як вбачається з щоденника індивідуальної роботи з засудженим ОСОБА_5 , в ньому міститься такі записи щодо оцінки ступеня виправлення:
ДУ "ЖВК № 26": 26.04.2019 році - став на шлях виправлення, середній бал - задовільно, виконує работи з благоустрою; 26.10.2019 - зауважень не має, середній бал добре; не порушує режим; 26.04.2020 - запис, аналогічний запису від 26.10.2019 року.
ДУ "КВК № 80": 08.12.2020р. - став на шлях виправлення. На момент проведення вказаної оцінки, ОСОБА_5 фактично перебував в установі три місяці.
Також вбачається, що у грудні 2019 року засуджений був рекомендований до переведення на ДСР, однак подав заяву, в якій просив не застосовувати положення статті 101 КВК України.
Відповідно до статті 100 КВК України залежно від поведінки засудженого і ставлення до праці, в разі її наявності, та навчання умови відбування покарання змінюються в межах однієї колонії або шляхом переведення до колонії іншого виду. Зміна умов тримання в межах однієї колонії здійснюється за клопотанням начальника відділення соціально-психологічної служби постановою начальника колонії
Згідно з статтею 99 КВК України у дільниці соціальної реабілітації засуджені: тримаються під наглядом; у вільний від роботи час від підйому до відбою користуються правом вільного пересування в межах території дільниці; з дозволу адміністрації колонії можуть пересуватися без нагляду поза територією дільниці, але в межах населеного пункту, якщо це необхідно за характером виконуваної ними роботи або у зв`язку з навчанням; можуть носити цивільний одяг, мати при собі портативні персональні комп`ютери та аксесуари до них, гроші та цінні речі, користуватися грішми без обмеження; мають право відправляти листи, отримувати бандеролі, посилки, передачі, одержувати короткострокові побачення без обмеження, а тривалі побачення - до трьох діб один раз на місяць; після відбуття шести місяців покарання в дільниці в разі відсутності порушень режиму відбування покарання, наявності житлових умов з дозволу адміністрації колонії можуть проживати в межах населеного пункту, де розташована колонія, із своїми сім`ями, придбавати відповідно до чинного законодавства жилий будинок і заводити особисте господарство.
Переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації підтверджує те, що він ще у 2019 році повністю став на шлях виправлення та його поведінка зазнала позитивних змін.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, суд вважає, що подання про умовно-дострокове звільнення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умовно-достроково звільнити від подальшого відбування покарання на не відбутий строк 9 (дев"ять) місяців 16 (шістнадцять) днів.

Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія №80" копії ухвал - для відома та виконання, а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 02 квітня 2021 року о 08год.30хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1