Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/144/21 Слідчий суддя ОСОБА_1 ,
Категоріяч. 3 ст. 289 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.03.2021, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000285,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України строком на 60 днів, тобто з 12-00 год. 26.03.2021 року до 12-00 год. 24.05.2021 року, з визначенням застави у сумі 204 300 гривень,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області майор поліції ОСОБА_9 звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000285,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що 03 березня 2021 року близько 05.00 год.він за попередньою змовою з ОСОБА_10 , вчинив дії кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України. Матеріальна шкода завдана злочином у якому він підозрюється складає близько 60 125 грн.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з визначенням розміру застави.
В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язано підозрюваного ОСОБА_8 виконувати наступні обов`язки:- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; - утриматись від спілкування з потерпілим і свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях. - здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Попереджено підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.

Ухвала мотивована тим, що із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні слідчого Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області майора поліції ОСОБА_9 перебуває кримінальне провадження №0000285, внесене до ЄРДР 04.03.2021 року за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України. Загальний розмір матеріальної шкоди завданої злочином складає близько 458 940 грн.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб з проникненням в приміщення, предметом якого є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України та у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, з проникненням в приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про що 25.03.2021 року йомуповідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Матеріали клопотання, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують детальної перевірки та оцінці у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду цього клопотання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою його підзахисному обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в матеріалах справи не має доказів причетності його підзахисного до скоєння кримінального правопорушення.
Більш того протоколи допиту співучасників спростовують причетність його підзахисного.
Також слідчий суддя не вказав розрахунок розміру застави.
А тому на думку захисту слідчим суддею не дотримані вимоги ст. 183 КПК України.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,з таких підстав.
Сторона захисту в суді апеляційної інстанції зазначила, що підозрювані по даному провадженню. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проникли до гаража домоволодіння ОСОБА_12 заволоділи транспортним засобом «Форд транзит». Від`їхавши значну відстань від місця скоєння злочину пробили картер автомобіля. Після цього зателефонували ОСОБА_8 , якого попрохали допомогти відбуксирувати автомобіль, що попав в аварійну ситуацію до домоволодіння тещі ОСОБА_10 , вказавши, що він належить останній. При цьому, ОСОБА_8 не знав, що автомобіль та речі, що знаходяться в авто викрадені. Вказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження та зокрема показаннями виконавців злочину.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У пункті 18 частини першої статті 3 КПК України, зокрема, визначено, що слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Запобіжні заходи це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод (свободи пересування та вільного вибору місця перебування) осіб, які підозрюються, обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень.

Оскільки запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, такі заходи можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно зі статтею 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Правові наслідки недоведення або часткового доведення зазначених обставин передбачені частинами другою четвертою цієї ж статті.

Закон чітко визначив (стаття 183 КПК України), що тримання особи під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд зобов`язаний не лише сформулювати ризики та вказати на недостатність більш м`якого запобіжного заходу, а викласти обставини і посилання на докази, які обґрунтовують, чому вони привели суд до таких висновків (пункти 24 частини першої статті 196 КПК України).

За змістом наведених норм КПК України, слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам статті 184 КПК України. У разі недотримання слідчим, прокурором вимог цієї статті, слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

З огляду на встановлені під час перевірки обставини та, враховуючи зазначені норми законодавства, можна дійти таких висновків.

Як вбачається з клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області майор поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу, слідчий у своєму клопотанні не посилається на жодний доказ обґрунтованості підозри ОСОБА_8 .

Зазначене свідчить про суперечливість доводів, якими обґрунтовувалось клопотання слідчого, та вказує на їх невідповідність матеріалам, доданим до клопотання.

В той же час додані слідчим до клопотання докази, а саме: витяг з ЄРДР, клопотання про проведення обшуку, рапорти працівників поліції, протоколи допиту потерпілого, жодним чином не свідчить про вчинення ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно з вимогами частин першої, четвертої статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відсутність в ухвалі слідчого судді всупереч вимогам вказаної норми закону вмотивованого висновку про обґрунтованість підозри може свідчити про безпідставність застосування найтяжчого запобіжного заходу, визначеного ОСОБА_8 .

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» та у справі «Харченко проти України»).

Крім того, у справі «Луценко проти України» в остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у зазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (див. рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany), заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74).

Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.

Стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини, яка полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом, як передбачено частиною другою статті 29 Конституції України.

Таким чином враховуючи те, що в слідчим в клопотанні не зазначено та до матеріалів клопотання не долучено достатніх доказів на підтвердження обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обираючи останньому найсуворіший запобіжний захід не в повною мірою дотрималася вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та кримінального процесуального законодавства.

В той же час колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про наявність ризиків передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Проте, запобігти вказаному ризику можливо шляхом покладання на підозрюваного певних обов`язків та застосуванням запобіжного заходу у виді домашнього арешту, у визначений період доби, що певною мірою буде гарантією належної процесуальної поведінки підозрюваного на даній стадії кримінального провадження, враховуючи процесуальну поведінку підозрюваного в частині прибуття до органу досудового розслідування та суду за кожним викликом.

Разом з тим у справі наявний ризик можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, адже на початковому етапі досудового слідства, ще не проведені всі слідчі дії, які вважає за необхідне орган досудового розслідування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_8 буде незаконно впливати на іншого підозрюваного, у кримінальному провадженні, продовжує існувати.

Колегія суддів враховує, що підозрюваний працює приватним підприємцем, має постійне місце проживання та роботи, проживає разом з дружиною та має малолітню дитину, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Крім того, колегія суддів враховує, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, щоб переконати суд у необхідності застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, а самі по собі вказані як в клопотанні слідчого ризики, які взагалі не підтверджені відповідними доказами, не можуть бути достатньою підставою для задоволення клопотання слідчого щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу, саме у вигляді тримання під вартою.

Більш того в клопотанні старший слідчий взагалі не аргументовано неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Встановлені по справі обставини, об`єктивно свідчать про відсутність необхідності тримання ОСОБА_8 під вартою і про можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.
При цьому колегія суддів застосовує практику Європейського суду справ людини, зокрема, п. 80 рішення «Харченко проти України» заява № 40107/02 від 10.02.2011 року, яким передбачено, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість інших альтернативних заходів.

Частиною 4 ст. 194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання більш м`якого запобіжного заходу (на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України), колегія суддів вважає, що достатнім, в даному випадку, буде застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, в певний період доби, з покладанням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Вказаний запобіжний захід буде належним запобіжником від порушення підозрюваним процесуальних обов`язків та його належної процесуальної поведінки.

Наявність у підозрюваного можливості комунікації засобами зв`язку з іншими особами при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту - ще не свідчить про те, що він буде порушувати покладені на нього обов`язки та спілкуватись зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, оскільки прокурором не надано жодного доказу вчинення таких спроб підозрюваним.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, в певний період доби.
Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших співвиконавців,експерта чи спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно задовольнити, а ухвалу слідчого судді районного суду необхідно скасувати, постановивши нову.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.03.2021, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000285,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України строком на 60 днів, тобто з 12-00 год. 26.03.2021 року до 12-00 год. 24.05.2021 року, з визначенням застави у сумі 204 300 гривень, - скасувати.
Клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області майор поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу - задовольнити частково.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваномупо кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000285 - застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 15 год. 30 хв. 24.05.2021 року, заборонивши йому залишати місце постійного проживання з 19.00 год. до 07.00 год. наступного дня, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ,, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На підставі ст. 194 ч.5 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_8 :
-не залишати місце постійного проживання що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , з 19.00 год. до 07.00 год. наступного дня.

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- здати слідчому на зберігання паспорт громадянина України та паспорт для виїзду з України;

- утримуватися від спілкування зі свідками, експертом, по даному кримінальному провадженню;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим;

Строк дії ухвали закінчується о 15 год. 30 хв. 24.05.2021 року.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно з-під варти.

Надати можливість працівникам Кіровоградської місцевої прокуратури, Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_8 , безперешкодно перевіряти його за місцем проживання, вимагати усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Крім того працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло за адресою: саме АДРЕСА_1 вимагати від нього надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію даної ухвали направити до Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області для виконання.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на процесуального прокурора по даному кримінальному провадженню.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4