ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/738/21 Номер провадження 11-сс/814/178/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 представника в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.
Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000165 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 286 КК України, задоволено клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_9 та накладено арешт на автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. " НОМЕР_1 ", який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження до скасування в установленому законом порядку.

Визначено місцем зберігання автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. " НОМЕР_1 " територію майданчика тимчасового утримання транспортних засобів ГУ НП в Харківській області, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Бучми, 107-А.

Згідно з клопотанням та ухвалою слідчого судді, Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000165 від 28.01.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, шо 28.01.2021 приблизно о 14 годині 40 хвилин по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» 623 км + 900 м, зі сторони м. Харкова в напрямку м. Ізюм рухався автомобіль «ВАЗ 211540», д.н.з " НОМЕР_2 " під керуванням водія ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в цей час з території АЗС «Лілія», справа наліво по ходу руху автомобіля «ВАЗ 211540» з поворотом вліво в напрямку м. Харкова виїжджав автомобіль «Тоуоta Саmrу» д.н.з. " НОМЕР_1 " під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка займає посаду слідчого з ОВС 2-го відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ТУ ДФС у Харківській області, у зв`язку з чим внаслідок порушення Правил дорожнього руху відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 211540», д.н.з " НОМЕР_2 " ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

28.01.2021 р. в ході огляду місця події автомобіль «Toyota Саmrу» д.н.з. " НОМЕР_1 ", який перебував, на момент дорожньо-транспортної пригоди, під керуванням ОСОБА_11 вилучений та переданий на відповідальне зберігання до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ГУ НП в Харківській області, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Бучми, 107-А.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 автомобіль «Toyota Саmry» д.н.з. " НОМЕР_1 ", на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно реєстраційної картки на транспортний засіб № НОМЕР_4 , автомобіль «Toyota Саmry» д.н.з. " НОМЕР_1 ", на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи рішення щодо задоволення клопотання, слідчий суддя послався на те, що автомобіль «Toyota Саmrу» д.н.з. " НОМЕР_1 ", внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження та відповідно до ст. 98 КПК України, може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, необхідний для проведення авто-технічної експертизи технічного стану, не застосування вказаного заходу забезпечення може призвести до втрати речового доказу, який може бути відчужений, прихований або пошкоджений, що перешкоджатиме встановленню істини по справі.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту скасувати.

Вказує, що у додатках до клопотання про накладення арешту на майно відсутні постанова про призначення слідчого (групи слідчих) та постанова про призначення прокурора (групи прокурорів) у кримінальному провадженні.

На думку адвоката, до клопотання про арешт майна повинні бути додані копії постанов про призначення слідчого та прокурора, які подали дане клопотання. У разі відсутності вказаних постанов ні слідчий, ні прокурор не мають повноваження здійснювати досудове розслідування, а отже з клопотанням звернулись особи, які не мають на це право.

Однак слідчим суддею вказані обставини були проігноровані, та не дивлячись на звернення, вказані постанови не були витребувані з матеріалів кримінального провадження та досліджені в суді.

Крім того зауважує, що додатки до клопотання, які надані слідчим, не відповідають встановленим вимогам, а саме додані копії документів завірені не належним чином.

Надає заперечення, щодо місця зберігання арештованого майна, а саме майданчика тимчасового утримання транспортних засобів, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Бучми 107-а, оскільки слідчим не надано жодних доказів щодо належності даного місця зберігання та забезпечення збереження майна у незмінному стані.

Так, слідчим не надано документів (договір, наказ, розпорядження, тощо) які б встановлювали на якій правовій підставі здійснюється зберігання у вказаному місці. Крім того не надано доказів щодо умов зберігання майна у вказаному місці, а саме чи забезпечується захист речового доказу від негативного впливу опадів, чи здійснюється охорона вказано місця, здійснюється цілодобово чи ні, та інші дані, які доведуть слідчому судді про те, що майно буде збережено у незмінному стані.

Посилається на практику Європейського суду з прав людини, всупереч якої слідчим суддею не було встановлено строк на який накладено арешт, що фактично призводить до того, що органи досудового розслідування не будуть дотримуватися розумних строків, та порушення права власності ОСОБА_8 не буде зведено до мінімуму.

Позиції інших учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції представник власника майна підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав у ній наведених.

Прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, просив залишити її без змін.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону у повній мірі.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000165 від 28.01.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, шо 28.01.2021 приблизно о 14 годині 40 хвилин по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» 623 км + 900 м, зі сторони м. Харкова в напрямку м. Ізюм рухався автомобіль «ВАЗ 211540», д.н.з " НОМЕР_2 " під керуванням водія ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в цей час з території АЗС «Лілія», справа наліво по ходу руху автомобіля «ВАЗ 211540» з поворотом вліво в напрямку м. Харкова виїжджав автомобіль «Тоуоta Саmrу» д.н.з. " НОМЕР_1 " під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка займає посаду слідчого з ОВС 2-го відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ТУ ДФС у Харківській області, у зв`язку з чим внаслідок порушення Правил дорожнього руху відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 211540», д.н.з " НОМЕР_2 " ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

28.01.2021 р. в ході огляду місця події автомобіль «Toyota Саmrу» д.н.з. " НОМЕР_1 ", який перебував, на момент дорожньо-транспортної пригоди, під керуванням ОСОБА_11 вилучений та переданий на відповідальне зберігання до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ГУ НП в Харківській області, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Бучми, 107-А.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 автомобіль «Toyota Саmry» д.н.з. " НОМЕР_1 ", на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно реєстраційної картки на транспортний засіб № НОМЕР_4 , автомобіль «Toyota Саmry» д.н.з. " НОМЕР_1 ", на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

29 січня 2021 року слідчий Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_9 , за погодженням прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. " НОМЕР_1 ", який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження.

З метою забезпечення збереження речових доказів, зокрема слідової інформації, яка міститься на автомобілі, та для проведення авто-технічної експертизи технічного стану, слідчий зазначив про необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

04 лютого 2021 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави задоволено клопотання слідчого.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно, перевірялись слідчим суддею, при цьому була вислухана думка прокурора, представника власника майна, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя послався на те, що автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження та відповідно до ст. 98 КПК України може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, необхідний для проведення авто-технічної експертизи технічного стану, не застосування вказаного заходу забезпечення може призвести до втрати речового доказу, який може бути відчужений, прихований або пошкоджений, що перешкоджатиме встановленню істини по справі.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчим суддею при винесенні рішення враховано положення вищевказаних статей, а слідчим в клопотанні доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.

Так автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП, за фактом якої здійснюється досудове розслідування, а отже міг зберегти на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому вказаний автомобіль цілком відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

З огляду на це, збереження вказаного майна разом зі слідовою інформацією, є вимушеною мірою, необхідною для досягнення дієвості кримінального провадження.

Поміж тим не заслуговують на увагу доводи адвоката про відсутність у додатках до клопотання про накладення арешту на майно постанови про призначення слідчого (групи слідчих) та постанови про призначення прокурора (групи прокурорів) у кримінальному провадженні, оскільки положення статті 171 КПК України перед слідчим та прокурором не ставлять вимоги щодо надання зазначених постанов разом із клопотанням про арешт майна.

Слід зазначити, що постанову про визначення групи слідчих від 28.01.2021 та про визначення групи прокурорів від 29.01.2021, якими уповноважені у кримінальному провадженні № 0000165 старший групи слідчих - слідчий ОСОБА_9 , старший групи прокурорів прокурор ОСОБА_6 , надано апеляційному суду під час апеляційного розгляду, а тому відсутні сумніви у наявності повноважень у вказаних слідчого та прокурора на звернення до слідчого судді з клопотанням.

Колегія суддів також вважає, що долучені до клопотання про накладення арешту на майно копії документів завірені належним чином, оскільки на них мається печатка «Згідно з оригіналом», посада, ПІБ посадової особи слідчий ОСОБА_9 та його підпис. На витязі з ЄРДР (а.с. 4) також мається печатка ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві.

Щодо заперечень захисника з приводу відсутності доказів щодо належності місця зберігання та забезпечення збереження майна у незмінному стані, то такі доводи є безпідставними, оскільки ст. 100 КПК України передбачає, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката.

Отже КПК України на орган досудового розслідування покладено обов`язок забезпечити належні умови зберігання вилученого речового доказу та в разі знищення чи його пошкодження, порядок відшкодування збитків.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає таке втручання в права власника майна обґрунтованим та таким, що необхідне для досягнення завдань кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 представника в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04 лютого 2021 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4