Справа № 367/2311/21
Провадження по справі № 1-кп/367/490/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, військовозобов`язаного, військовослужбовця військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

встановив:

26.01.2017 року ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового складу строком на 3 роки.
У той же день, 26.01.2017 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - НГУ) (по стройовій частині) № 23 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 3 відділення 2 взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення (на бронетранспортерах).
03.01.2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по особовому складу) № 1о/с старшого солдата ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю на військовій службі більше десяти днів, звільнено з займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 НГУ.
22.06.2018 року вироком Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/15819/18-к ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначено із застосування ст. 69 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумі доходів громадян, що становить 10 200,00 грн.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 року особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
17.03.2014 року Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17.03.2014 року Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.
Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 року (справа № 800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
Так, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, відповідно до вимог ст.ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові); сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).
Відповідно до розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 НГУ, для військовослужбовців військової служби за контрактом встановлено робочий час з 08 год. 20 хв. по 17 год. 20 хв.
Однак, під час проходження військової служби у старшого солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 НГУ, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, який він реалізував за наступних обставин.
Так, 25.06.2018 року о 08 год. 20 хв., старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без дозволу командування військової частини та поважних причин, після ухвалення вироку Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2018 року у справі № 757/15819/18-к, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 НГУ, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому свій час проводив на власний розсуд, проживаючи поза межами військової частини за адресою: АДРЕСА_2 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 НГУ старший солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене нез`явлення на службу та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд.
15.03.2021 року о 09 год. 00 хв. усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, старший солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 НГУ, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично був незаконно відсутнім на військовій службі з 08 год. 20 хв. 25.06.2018 року по 09 год. 00 хв. 15.03.2021 року.
23.03.2021 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по особовому складу № 17 о/с старшого солдата ОСОБА_4 , який перебував у розпорядженні командира частини, призначено на посаду кулеметника 1 штурмового відділення кулеметного взводу 1 батальйону оперативного призначення (на бронетранспортерах).
Таким чином, ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини скоєння ним злочину викладені в обвинувальному акті, давати показання відмовився.
У вчиненому ОСОБА_4 щиро кається. Просить його суворо не карати, стверджує, що більше не стане на злочинний шлях, зазначив, що доглядав за хворою матір`ю - інвалідом.
В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою вину, не оспорює докази зібрані по провадженню, відповідно до ст. 349 КПК України інші докази по провадженню суд зі згоди всіх учасників процесу не досліджує.
Органом досудового слідства дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як умисні протиправні дії, що виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинені військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Суд вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого вірною.
Обираючи міру покарання, суд враховує характер і ступень суспільної небезпечності скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, особу ОСОБА_4 .
Як особа, обвинувачений ОСОБА_4 характеризується за місцем служби та попереднім місцем проживання посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд знаходить щире каяття в скоєнні злочину, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд не знаходить.
При обранні покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує дані про особу, пом`якшуючи обставини по провадженню, і знаходить за необхідне застосувати до обвинуваченого ст.69 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст. 407 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, передбаченої за даний злочин з наступних підстав. Так, суд враховує те, що ОСОБА_4 щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, доглядає хвору матір інваліда 2 ї групи.

Таким чином, в судовому засіданні були встановлені декілька вище перерахованих обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та обумовлюють застосування судом ст.69 КК України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд призначає ОСОБА_4 покарання у вигляді арешту на гауптвахті.
Суд вважає, що дане покарання у відповідності до ч. 2 ст. 65 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по провадженню не заявлявся.
Судові витрати та речові докази по даному провадженню відсутні.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 судом не обирається.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання по цій статті з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 (двох) місяців арешту на гауптвахті.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 судом не обирається.
На вирок до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі 30 днів із моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1