Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/4386/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.03.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеного 26.11.2020 року до ЄРДР за №0000709 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заболоття Виноградівського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, угорця, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що 29.10.2020 близько 20 години ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку свого батька ОСОБА_4 , 1964 р.н., за адресою АДРЕСА_2 , знаходячись у вітальній кімнаті будинку, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочав сварку із ОСОБА_7 , в ході якої, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, суспільну небезпечність та наслідки, що настануть при їх вчиненні, підійшов до ОСОБА_7 , який сидів на стільці обличчям до ОСОБА_8 , 1990 р.н., після чого останній умисно наніс ОСОБА_7 близько 10-15 ударів стиснутим кулаком правої руки по спині та по лівій частині тулуба, внаслідок чого, ОСОБА_7 , втративши рівновагу, впав із стільця на прилегле покриття підлоги в кімнаті.

В цей час, ОСОБА_8 , 1990 р.н., продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_7 , який лежав на підлозі на правому боці тулуба, ставши позаду, наніс один удар правою взутою ногою по спині ОСОБА_7 в результаті чого останній згідно висновку експерта № 226 від 02.12.2020 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 8-9 ребер зліва, лівобічний гемоторакс, які відповідно до п.2.2.1 «в» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Дії ОСОБА_4 були кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України-умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених цим Кодексом, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , повністю підтвердив обставини пред`явленого йому обвинувачення та визнав вину за ч.1 ст.122 КК України, пояснив, що він дійсно 29.10.2020 близько 20 години, перебуваючи у будинку свого батька ОСОБА_4 знаходячись у вітальній кімнаті будинку, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочав сварку із ОСОБА_7 , в ході якої, умисно, підійшов до ОСОБА_7 , якому умисно наніс близько 10-15 ударів кулаком правої руки по спині та по лівій частині тулуба, ОСОБА_7 , про що дуже жалкує, що так сталося.

Крім повного визнання вини обвинуваченим у вчиненому, його винуватість у скоєному підтверджується показаннями потерпілого, висновком експерта № 226 від 02.12.2020 року, матеріалами справи.

Потерпілий ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився. Учасники процесу не заперечили проти розгляду вказаного кримінального провадженння за відсутності потерпілого ОСОБА_7 , у зв`язку із чим суд ухвалив розглянути дану справу за відсутності потерпілого.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийняв наступне рішення.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених цим Кодексом, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, обвинувачений винний у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за скоєне ним кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставини вчиненого злочину (форму вини, мотив, стадію вчинення, кількість епізодів), характеризуючі дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, особу винного, який характеризується позитивно по місцю проживання (а.п.41), на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває (а.п.40), має на утриманні має одну малолітню дитину (а.п.42), раніше не судимий (а.п.38).

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З огляду на зазначене та враховуючи необхідність відповідності характера і ступені суспільної небезпечності злочину обставинам його скоєння та особистості винного, керуючись принципом, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення підсудного, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самим підсудним, так і іншими особами, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення підсудного (ст.ст.50 п.2, 65 п.2 КК України), суд, з урахуванням позиції обвинувача, а також зважуючи на те, що у обвинуваченого на утриманні знаходиться малолітня дитина, суд дійшов висновку, що призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення із застосуванням положень ст.ст.75-76 КК України буде законним, справедливим та сприятиме перевихованню винного та попередженню вчинення ним нових правопорушень.

Призначення такого покарання на переконання суду буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.

Процесуальних витрат по справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити покарання у вигляді 2 (двох ) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації- Виноградівський районний відділ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України; повідомляти Виноградівський районний відділ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

ГоловуючийОСОБА_1