КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову прокурора третього відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 15 січня 2021 року про часткову відмову у задоволенні клопотання заявника у кримінальному провадженні 0001223 від 8 липня 2020 року.
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що у постанові прокурора про часткову відмову у задоволенні клопотання заявника у кримінальному провадженні надано обґрунтування підстав, а відтак постанова прийнята з врахуванням фактичних обставин кримінального провадження на підставі діючого кримінального процесуального законодавства, і стверджувати про її неповноту та необґрунтованість підстав не вбачається.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_5 зазначає про те, що оскаржувана ухвала є незаконною, невмотивованою і необґрунтованою, прийнятою із істотнимипорушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Так, ОСОБА_5 зазначає про те, що він, як потерпілий у кримінальному провадженні № 0001223, направив процесуальному керівнику у кримінальному провадженні - прокурору Офісу Генпрокурора клопотання №VУН--01 від 11 січня 2021 року щодо вчинення рядку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у тому числі, видачі витягу з ЄРДР із внесеними до розділу «Потерпілий» даних про нього, проведення допитів тощо.
ОСОБА_5 вказує на те, що 16 лютого 2021 року поштою отримав копію постанови (VН-) прокурора третього відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачень/ управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральне інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 15 січня 2021 року про часткову відмову у задоволенні його клопотання № VУН--01 від 11 січня 2021 року із посиланням на те, що ОСОБА_5 не має статусу потерпілого у кримінальному провадженні № 0001223 від 8 липня 2020 року, без надання витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0001223, хоча у ній було зазначено, що надається витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0001223. У наявній копії витягу із ЄРДР процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0001223 від 8 липня 2020 року була зазначена інша особа - ОСОБА_7
ОСОБА_5 зазначає про те, що до слідчого судді направив скаргу № VYН--01 від 21 лютого 2021 року на постанову про часткову відмову у задоволенні клопотання №VYН- -01 від 11 січня 2021 року, судового виклику він ( ОСОБА_5 ) не отримував.
Що стосується строку на оскарження, то ОСОБА_5 вказує на те, що такий строк не є пропущеним, адже ухвалу слідчого судді він виявив 28 березня 2021 року, а у випадку, якщо судді вважатимуть строк на оскарження пропущеним, то просить його поновити з причин, які надасть в судовому засіданні.
На переконання ОСОБА_5 слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, адже не перевірив процесуальний статус прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , хоча відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні № 0001223 містили запис про те, що вони були внесенні з його ( ОСОБА_5 ) заяви №VYН- від 9 червня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення, яку він ( ОСОБА_5 ) подавав як потерпілий.
Також слідчий суддя не перевірив той факт, що він ( ОСОБА_5 ) як потерпілий, оскаржував рішення прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, не надання мені витягу із ЄРДР.
Слідчий суддя прийняв рішення, у якому мало місце невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Також, на думку ОСОБА_5 , слідчий суддя не забезпечив дослідження доданих ним до скарги доказів, не з`ясував, якими доказами послугувався прокурор ОСОБА_6 , при тому, що до суду не надійшло від представника Офісу Генерального прокурора заперечень щодо його ( ОСОБА_5 ) скарги. Тобто, мав місце неповний судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, і слідчий суддя, не забезпечив дослідження доданих ним доказів для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Крім того, як вказав ОСОБА_5 , у порушення положень ч. 2 ст. 306 КПК України, розгляд скарги від 21 лютого 2021 року, здійснив лише 18 березня 2021 року.
Апелянт переконаний, що слідчий суддя явно незаконно, необґрунтовано та невмотивовано повернув скаргу, а рішення є хибним, незаконним, невмотивованим та необґрунтованим, прийнятим із істотними порушеннями вимог КПК України.

В судове засідання, призначене на 2 червня 2021 року на 13.45 год. ОСОБА_5 та прокурор, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, не з`явилися, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавали (ас. 134).
Зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам КПК України, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю, з огляду на таке.

Згідно з матеріалами судового провадження22 лютого 2021 року ОСОБА_5 звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову прокурора третього відділу процесуального керівництва підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 15 січня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання заявника у кримінальному провадженні № 0001223 від 8 липня 2020 року (ас. 1-13).

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;
1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 у задоволенні скарги відмовлено.
Також в ухвалі, яка наразі оскаржується, зазначено, що вона оскарженню не підлягає (ас. 18-18 зворот).

Таким чином скарга ОСОБА_5 розглянута слідчим суддею по суті відповідно до вимог ст. 306 КПК України, з прийняттям рішення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_5 на зазначену ухвалу слідчого судді подана апеляційна скарга.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, відповідно до чого КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18).
У Рішенні Конституційного Суду України від 12 червня 2012 року № 13-рп/2012 зазначено, що, встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.
Отже, Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак воно не може бути свавільним та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується у порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості оскарження рішень суду, виступає КПК України.

Відповідно до положень ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано Главою 26 КПК України.

Частиною першою статті 309 КПК України передбачений вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог частини другої цієї статті під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді (ч. 3 ст. 309 КПК України).

При цьому зміст вказаної норми закону кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 307 КПК України, згідно з якою ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

З урахуванням наведеного, з огляду на те, що слідчим суддею постановлено рішення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, в аспекті положень ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 15 січня 2021 року про часткову відмову у задоволенні клопотання заявника у кримінальному провадженні 0001223 від 8 липня 2020 року, не підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Проте, враховуючи, що матеріали судового провадження по скарзі ОСОБА_5 , витребувані відповідно до вимог ст. 422 КПК України, несвоєчасно надійшли до апеляційного суду, положеннями ч. 2 ст. 422 КПК України передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції, апеляційна скарга ОСОБА_5 була призначена до розгляду.

Враховуючи, що ухвала слідчого судді, на яку ОСОБА_5 подана апеляційна скарга, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а КПК України не передбачає, яке саме рішення має постановити колегія суддів апеляційного суду у такому випадку, колегія суддів керується ч. 6 ст.9 КПК України, а також висновками, викладеними у Постановах Верховного Суду, які згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року (із змінами та доповненнями), які є обов`язковими та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з висновками, викладеними у Постанові Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа № 755/10061/18, провадження № 51-1588км19) та в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/118), рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження, підлягає закриттю.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2021.

Керуючись ст.ст. 376, 399 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову прокурора третього відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 15 січня 2021 року про часткову відмову у задоволенні клопотання заявника у кримінальному провадженні № 0001223 від 8 липня 2020 року, - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

_______________________ ____________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3