Єдиний унікальний номер 722/1228/20
Номер провадження 1-в/722/42/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника СВК 67 ОСОБА_5
та засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, посилаючись при цьому на те, що на даний час він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримав. В подальшому засуджений, не погоджуючись із позицією прокурора та представника виправної колонії, до завершення розгляду клопотання по суті з власної ініціативи покинув судове засідання, відмовившись тим самим брати участь у розгляді справи.
Із урахуванням думки учасників судового засідання, судом ухвалено рішення про продовження судового розгляду клопотання за відсутності засудженого.
Захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 та представник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо клопотання та просили у його задоволенні відмовити, оскільки вважають, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому застосування до нього ст.81 КК України буде передчасним.
Заслухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2011 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20.06.2012 року, за ст.ст.15 ч.3, 152 ч.1, ст.186 ч.1, ст.152 ч.4, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі.
Згідно розпорядження, вирок суду щодо ОСОБА_6 набрав законної сили 20.06.2012 року.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 , згідно вироку суду, відраховується з 25.06.2010 року.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 24.02.2016 року зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.06.2010 року по 19.06.2012 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, внаслідок зарахування засудженому ОСОБА_6 у строк відбування покарання вказаного вище періоду попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 01.07.2023 року.
Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Враховуючи визначений засудженому початок строку відбування покарання та період часу, який зараховано судом у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_6 відбув більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.
Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до ч.1 ст.102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених.
Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Як вбачається із матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 25.06.2010 року. В державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання з 16.07.2012 року.
Згідно матеріалів особової справи та довідки про заохочення і стягнення, складеної начальником відділення СПС №3 ОСОБА_5 , за час перебування у слідчому ізоляторі м.Київ засуджений характеризувався негативно. За порушення вимог режиму утримання в десяти випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятора. Стягнення погашені у встановленому законом порядку, не заохочувався. Під час відбування покарання в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» за порушення порядку і умов відбування покарання (зберігання заборонених предметів і порушення форми одягу) засуджений у чотирьох випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності. Два стягнення діючі, інші стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має три заохочення.
Частиною 1 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати.
Засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості (ч.2 ст.118 КВК України).
Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день (ч.5 ст.118 КВК України).
Згідно довідки бухгалтерії державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» за №48, станом на 26.03.2021 року на виконанні виконавчих листів щодо стягнень із засудженого ОСОБА_6 немає.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №78 від 26.03.2021 року та матеріалів особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_6 по прибуттю до установи бажання працювати взагалі не виявив, до будь-якої суспільно-корисної праці не залучався і з приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався. Лише з грудня 2012 року був працевлаштований робітником на низько кваліфікованих ручних роботах. Поставлені змінні завдання та обсяги робіт виконував, однак потребував постійного контролю за якістю їх виконання. Засуджений у певні періоди перебування в установі, а саме: з липня 2014 року по лютий 2015 року, з серпня 2015 року по червень 2016 року, а також у періоди з січня по лютий, з червня по вересень 2017 року бажання працювати взагалі не виявив, до будь-якої суспільно-корисної праці не залучався і з приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався. З липня 2016 року по грудень 2016 року був працевлаштований днювальним відділенням. До виконання своїх обов`язків та поставлених завдань відносився безвідповідально та потребував постійного контролю за якістю їх виконання. В результаті неналежного виконання своїх обов`язків в січні 2017 року засуджений був знятий з посади днювального відділення. З жовтня 2017 року по даний час працевлаштований робітником з комплексного обслуговування будинків. Поставлені перед ним завдання та обсяги робіт намагається виконувати.
Із дослідженої характеристики, затвердженої начальником установи 26.03.2021 року та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_6 по відношенню до персоналу колонії не завжди дотримується правомірних взаємовідносин та схильний до невиконання встановлених законодавством вимог персоналу установи. Роботи з благоустрою установи виконує, однак потребує контролю за якістю їх виконання. По відношенню до засуджених вживчивий, проте схильний до створення конфліктних ситуацій. Товаришує із засудженими різної спрямованості. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті та порядку, однак не завжди має охайний зовнішній вигляд. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує під контролем, належних висновків для себе не робить. Із заявами про участь у програмах диференційованого виховного впливу до персоналу установи не звертався. Здобув спеціальність «Електрогазозварник» у навчальному центрі, який функціонує при установі, однак заняття відвідував неохоче та лише під контролем. Згідно вироку суду вину у скоєному злочині не визнав. Даний засуджений перебуває на профілактичному обліку в установі, як особа схильна до самогубства, а також відноситься до категорії осіб відторгнутих загалом.
Відповідно до наявних в особовій справі засудженого виписок з протоколів засідання комісії відділення з оцінки ступеню виправлення засуджених, засуджений ОСОБА_6 : з 12.07.2012 року по 10.01.2013 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 10.01.2013 року); з 12.07.2013 року по 16.01.2014 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 16.01.2014 року); з 16.01.2014 року по 23.07.2014 року не став на шлях виправлення (протокол №4 від 23.07.2014 року); з 23.07.2014 року по 15.01.2015 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 15.01.2015 року); станом на 22.01.2016 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 22.01.2016 року); станом на 18.01.2017 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 18.01.2017 року); станом на 10.10.2017 року не став на шлях виправлення (протокол №13 від 20.10.2017 року); станом на 19.03.2018 року дотримується вимог режиму відбування покарання (протокол №4 від 19.03.2018 року); станом на 05.10.2018 року дотримується вимог режиму відбування покарання (протокол №8 від 05.10.2018 року); станом на 10.04.2019 року дотримується вимог режиму відбування покарання (протокол №2 від 10.04.2019 року); станом на 03.01.2020 року дотримується вимог режиму відбування покарання (протокол №1 від 03.01.2020 року); станом на 16.07.2020 року дотримується вимог режиму відбування покарання (протокол №4 від 16.07.2020 року); ); станом на 12.01.2021 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 12.01.2021 року).
Як встановлено із довідки медичної частини №80 від 26.03.2021 року, засуджений ОСОБА_6 , 17.07.2012 року був оглянутий медичною комісією установи. Визнаний працездатним з працевлаштуванням. За весь період відбування покарання п`ять разів лікувався в медичних частинах при установах виконання покарань, двічі перебував на стаціонарному лікування в Сокирянській ЦРЛ. Перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра.
Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.
Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Враховуючи наведені вище встановлені судом обставини в їх сукупності та особу засудженого, суд вважає, що як поведінка ОСОБА_6 , так і його відношення до праці протягом всього часу відбування покарання, не були сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
На підставі ст.81 КК України, ст.ст.6, 102, 107, 118 КВК України, керуючись ст.ст.369-372, 376, 392, 395, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 19.04.2021 року