Провадження №1-кп/522/344/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні №0003158, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2019 року, у відкритому судовому засіданні, у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, неодруженої, непрацюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в силу ст.89 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

22.12.2019 року приблизно о 21 годині у ОСОБА_3 , яка знаходилась у магазині «Сільпо», який належить ТОВ «Сільпо - Фуд», та розташований за адресою: м. Одеса, вулиця Французький бульвар, будинок №16, виник намір спрямований на таємне викрадення чужого майна.

22.12.2019 року приблизно о 21 годині ОСОБА_3 , реалізуючи свій намір, впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, та її дії залишаться непомітними, взяла із полиці стелажу «Мрія», що розташований у відділі продуктових товарів:

- чотири пачки арахісу «Козацька Слава» по 180 грам кожна вартістю за пачку - 23 грн. 50 коп.,

- п`ять пачок фісташок «Біг Боб» по 45 грам кожна вартістю за пачку - 32 грн. 05 коп.,

- двадцять пачок желе «Мрія» по 90 грам кожна вартістю за пачку - 05 грн. 77 коп.,

- 15 пачок чорного меленого перцю «Мрія» по 20 грам кожна вартістю за пачку - 03 грн. 51 коп., та помістила їх до прозорого поліетиленового пакету.

Після чого ОСОБА_3 вирушила у відділ фруктів та овочів, де шляхом вільного доступу, із прилавку, взяла лимон у кількості 1 штуки вартістю 25 грн. 98 коп., та продовжила рухатись по приміщенню магазина, де в хлібно-булочному відділі із стелажу взяла одну коробку торту Наполеон фірми «Сладков» вартістю 18 грн. 51 коп., та хліб «Одеський» вартістю 07 грн. 85 коп., які теж помістила до прозорого поліетиленового пакету.

Потім ОСОБА_3 пройшла до відділу безалкогольних напоїв та, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, ОСОБА_3 дістала із прозорого поліетиленового пакету продукцію, та поклала її до своєї сумки сірого кольору, яку мала при собі.

Після чого, ОСОБА_3 не розрахувавшись за указаний вище товар на касі магазину, пройшла повз касову зону, після чого намагалася покинути місце скоєння кримінального правопорушення, тим самим таємно викрасти вище зазначене майно, та спричинити ТОВ «Сільпо-Фуд» майнову шкоду на загальну суму 474 грн. 64 коп., однак довести свій намір до кінця не змогла по незалежним від її волі обставинам.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У судовому провадженні обвинувачена ОСОБА_3 щиро розкаялась у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердила обставини вчинення кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті.

Представник потерпілого ТОВ «СІЛПО-ФУД» ОСОБА_7 до судового засідання не з`явився, письмово просив проводити судове засідання без його присутності.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує її особу та те, що вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проступку.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 ,суд враховує те, що вона щиро розкаялась у вчиненні кримінального правопорушення, що вона раніше не судима, що матеріальна шкода потерпілому ТОВ «Сільпо-Фуд» відшкодована.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відсутні.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) зазначено, що призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Як зазначено у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених.

На думку суду, призначення покарання у вигляді штрафу або виправних робіт є неможливим, так як обвинувачена ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована.

З урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_3 , наявності вище зазначених двох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що їй необхідно призначити покарання у вигляді громадських робіт, призначення їй такого покарання не заборонено відповідно до вимог ч.3 ст.56 КК України.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень цією обвинуваченою.

Суд приходить до висновку, що більш суворі види покарання, передбачені у санкції ч.1 ст.185 КК України не можуть бути призначені, так як - громадські роботи менш суворий вид покарання будуть достатні для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 , та для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

У зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.

У судових дебатах захисник обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 просив звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.11 КК України, посилаючись на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення вчиненого внаслідок збігу тяжких обставин, у намаганні викрасти продукти харчування, та вона є малозабезпеченою особою.
Суд приходить до висновку, що таке клопотання захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_3 формально містить усі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна. Оцінка суспільної небезпеки цього діяння не може визначатись за правилом, закріпленим у частині другій статті 11 КК України. Відповідне положення передбачає встановлення малозначності лише в тому разі, коли законодавець вирішення питання про межі заподіяної шкоди залишає на розсуд правозастосувача. Щодо крадіжки, то суспільно небезпечні наслідки цього складу кримінального правопорушення мають чітко визначену мінімальну межу шкоди, яка може бути завдана власнику майна 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (на час вчинення зазначеного діяння у якому обвинувачується ОСОБА_3 таку мінімальну межу становила сума 192 грн. 10 коп.). Отже, діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_3 , характеризуючись усіма ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною першою статті 185 КК України, становить притаманну суспільну небезпеку, адже було спроможним заподіяти істотну шкоду певній юридичній особі. Так системне тлумачення ст.51 КУпАП і ст.185 КК України свідчить, що викрадення чужого майна вартість якого на момент вчинення правопорушення перевищує 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, становить предмет кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Таким чином, поняття такої кримінальної караної поведінки не є оціночним, воно формалізовано в законі, тобто визначено законодавцем за допомогою вартісних критеріїв.
На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що оцінка суспільної небезпеки цього діяння не може визначатись за правилом, закріпленим у ч.2 ст.11 КК України. Відповідне положення передбачає встановлення малозначності лише в тому разі коли законодавець вирішення питання про межі заподіяної шкоди залишає на розсуд правозастосувача.

Суд не приймає до уваги доводи захисника про те, що він вважає підставами для застосування ст.11 КК України вчинення кримінального правопорушення у зв`язку із збігом тяжких обставин та того, що обвинувачена малозабезпечена, та обвинувачується у закінченому замаху на викрадення продуктів харчування, так як такі доводи не перетворюють кримінальне правопорушення у малозначне діяння. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на вчинення крадіжки у розмірі, яка більше ніж у два рази перевищує суму дрібного викрадення чужого майна, як адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП, таке діяння суд не вважає малозначним.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що відсутні законні підстави для звільнення указаної обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.11 КК України.

Керуючись ст.ст.100, 331, 367-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначити їй покарання за указаною частиною указаної статті - громадські роботи строком на 80 /вісімдесят/ годин.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.

Після набрання вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2021 року законної сили направити указаний вирок суду для виконання начальнику Малиновського РВ філії Державна установа «Центр пробації» в Одеській області.
Речові докази: фісташки «Біг Боб» 6 штук, желе «Мрія» масою 90 грам 20 штук, арахіс «Козацька Слава» масою 180 грам 4 штуки, перець чорний мелений «Мрія» 15 штук, лимон 1 штука, хліб Одеський 1 штука, торт «Сладков» "Наполеон" 1 штука, цукерки «Кенді Хат» 0,566 грама вважати повернутими представнику потерпілого ТОВ «СІЛПО-ФУД» ОСОБА_7 за належністю.
Речовий доказ «DVD R» диск із відеозаписом із камер відеоспостереження магазину «Сільпо» за адресою: м. Одеса, вулиця Французький бульвар, будинок №16 зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

У задоволенні клопотання захиснику обвинуваченої ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності по малозначності на підставі ст. 11 КК України відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

26.03.2021