справа № 399/864/20
провадження № 1-кп/399/11/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Онуфріївка кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000251 від 22.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Кохнівка, Кременчуцького району, Полтавської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого (розлучений), тимчасово непрацюючого, на утриманні малолітній син, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою без реєстрації АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -
встановив:

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти життя та здоров`я особи, а саме у систематичному вчиненні психологічного насильства щодо колишнього подружжя, з якою перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Згідно з обвинувальним актом фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення наступні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , вчинив корисливе кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

ОСОБА_5 проживала разом із ОСОБА_6 офіційно у шлюбі в період часу з 16.08.2001 року по жовтень місяць 2016 року за адресою АДРЕСА_2 . Після чого ОСОБА_6 після розлучення в період часу з 2016 року по 2018 рік проживав окремо від ОСОБА_5 та їх спільного сина ОСОБА_7 . З жовтня 2018 року ОСОБА_6 знову почав спільно проживати зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 за вищевказаною адресою по теперішній час.

У період часу з 16 лютого 2020 року по 18 липня 2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своїй колишній дружині ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, безпричинно, умисно, систематично, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, вчиняв відносно останньої дії домашнього насильства психологічного характеру, що виразилося у словесних образах потерпілої нецензурними словами та призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої.

16 лютого 2020 року, о 18.00 годині ОСОБА_6 , за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , яке виражалось в діях психологічного характеру відносно останньої, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, на зауваження не реагував та намагався вчинити бійку.

Продовжуючи свої протиправні дії 09 квітня 2020 року о 16-30 годині ОСОБА_6 , за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , яке виражалось в діях психологічного характеру відносно останньої, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, на зауваження не реагував та намагався вчинити бійку.

Відповідно до постанови судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та відносно нього застосовано адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень.

Крім цього, 18 липня 2020 року, о 19.15 годині ОСОБА_6 , за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, повторно протягом року вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , яке виражалось в діях психологічного характеру відносно останньої, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, на зауваження не реагував та намагався вчинити бійку.

Відповідно до постанови судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Своїми умисними діями, ОСОБА_6 , за місцем свого проживання, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, на ґрунті особистих неприязних відносин, систематично провокував словесні конфлікти, у ході яких, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 психологічне насильство у вигляді словесних образ, приниження гідності та спричинення моральних страждань потерпілій.

Внаслідок вище описаних дій з боку ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_5 зазнала психологічних страждань та погіршення якості життя, що виразилось у погіршенні самопочуття та сну та потерпіла побоюється перебувати за місцем свого проживання, оскільки останній систематично виражається нецензурною лайкою та постійно намагається вчинити бійку.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 126-1 КК України тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у скоєнні інкримінованого правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що з 16.08.2001 року по жовтень місяць 2016 року перебував у зареєстрованому шлюбі із потерпілою ОСОБА_5 та сім`єю проживали за адресою АДРЕСА_2 . Після розлучення він проживав у м. Кременчук, знімав квартиру, та в цьому місті працював. До потерпілої та дітей приїздив в гості не більше як на 2 дні, і у відносинах було по різному, могли і сваритися. У 2020 році звільнився із завода. З березня 2020 року почав проживати разом із потерпілою ОСОБА_5 та їхнім неповнолітнім сином. Сварки з колишньою дружиною виникають тоді, коли він приходить додому в стані алкогольного сп`яніння. Пояснив, що приходячи додому в зазначеному стані, лягав спати, але було, що ОСОБА_5 чіплялася (робила зауваження з приводу перебування ним в стані алкогольного сп`яніння) до нього, казала, щоб п`яний додому не приходив. Виникала просто сварка. Під час якої обвинувачений ОСОБА_6 висловлювався щодо потерпілої ОСОБА_5 нецензурною лайкою, при цьому зазначив, що тілесних ушкоджень потерпілій ніколи не спричиняв. Сварки тривали декілька хвилин, саме більше сварка могла тривати 5 хв. Також обвинувачений зазначив, що висловлювався до потерпілої нецензурною лайкою неумисно, лише коли приходив додому в стані алкогольного сп`яніння, потерпіла постійно до нього чіплялася (робила зауваження з приводу перебування ним в стані алкогольного сп`яніння), а він у відповідь виражався до неї нецензурною лайкою. Умислу на завдання потерпілій будь-якої шкоди не мав, зазначив, що такі його дії і для нього є неприємні.
Зазначив, що в ході сварки потерпіла викликала поліцію. Працівники поліції складали протокол про адміністративне правопорушення. Вину у складених щодо нього протоколах про адміністративне правопорушення визнавав повністю. Штрафи сплачував.
Також зазначив, що 16.02.2020 року та 09.04.2020 року він висловлювався нецензурною лайкою щодо потерпілої, оскільки остання до нього чіплялася через його стан алкогольного сп`яніння. Пояснив, що неумисно вискочило, так сталося. Щодо намагання вчинити бійку, зазначив, що ніколи на потерпілу і на сина не підіймав руку, на зауваження потерпілої, якщо вони є, реагує стає спокійніший та йде з двору, при цьому пізніше повертається та лягає спати. Також зазначив, що потерпіла і не робила йому жодних зауважень, просто між ними відбувалася сварка.
У зазначені дати, потерпіла викликала поліцію, працівники поліції складали протоколи про адміністративне правопорушення без його присутності, він останні не підписував та не надавав, не писав ні усних ні письмових пояснень. В суді, при розгляді вказаних протоколів вину визнавав, присуджений штраф сплачував.
18.07.2020 року, обвинувачений пояснив, що знову посварився із потерпілою через те, що прийшов додому в стані сп`яніння, потерпіла почала знову чіплятися і він почав висловлюватися щодо неї нецензурною лайкою. Зазначив, що такі дії вчиняв неумисно. Бійку ніколи не намагався вчиняти. Йому особисто не подобається так вчиняти. Через висловлювання нецензурною лайкою потерпіла викликала поліцію. Коли приїхали працівники поліції, останні сказали йому йти з двору, і він пішов. Протокол про адміністративне правопорушення він не підписував, складали протокол у його відсутність. Ні усних ні письмових пояснень не надавав. На наступний день дільничний повідомив, що на нього склали протокол та розпочали справу про адміністративне правопорушення. 17.09.2020 року з`явився в суд на розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Також обвинувачений зазначив, що неприязних відносин між ним та потерпілою немає. Сварки виникають через поведінку їх обох. Висловлювався нецензурною лайкою щодо потерпілої коли перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки остання до нього чіплялася (робила зауваження з приводу перебування ним в стані алкогольного сп`яніння). Умислу чи бажання на завдання потерпілій будь-яких страждань у нього не було.
Зазначив, що більше нічого не вчиняє. Може покричати, але не висловлюється брутальною лайкою. У потерпілої та у сина ОСОБА_8 попросив пробачення після скерування кримінального провадження до суду. Зробив для себе висновки.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що з обвинуваченим перебувала в шлюбі з 2001 року по жовтень місяць 2016 року, на даний час розлучені. Разом проживали, а після розлучення по різному. Майно подружжя поділили. Приблизно в 2017 році обвинувачений вибрався з будинку. Але приїжджав час від часу і у нетверезому стані та влаштовував сварки. В кінці 2019 року повернувся проживати в будинку у своїй виділеній кімнаті, а саме за адресою АДРЕСА_2 . Перебуваючи в нетверезому стані обвинувачений виражається нецензурною лайкою, застосовує фізичну силу, проте в лікарню з приводу побоїв потерпіла не зверталася, оскільки коли обвинувачений намагався вдарити потерпіла ухилялася. Пояснила, що образи обвинуваченого психологічно на неї впливало, не могла нормально спати, підвищувався артеріальний тиск. З цього приводу зверталася в лікарню, але на стаціонарному лікуванні не перебувала. Поведінка обвинуваченого одна і та сама, всі дії повторюються нецензурна лайка, образи в бік потерпілої. Також зазначила, що коли обвинувачений у тверезому стані, то відсутні висловлювання нецензурною лайкою.
Також потерпіла пояснила, що 16.02.2020 року обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою. Бійки не було. І потерпіла викликала поліцію.
09.04.2020 року о 16-30 год. потерпіла викликала поліцію, оскільки обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, висловлював погрози. Намагався вчинити бійку та потерпіла ухилялася, побоїв не завдав, у лікарню не зверталася, бо не було підстав для звернення до лікаря.
Після приїзду поліції, дільничний викликав обвинуваченого до себе і складав протокол про адміністративне правопорушення. Також потерпіла повідомила, що обвинуваченого викликали в суд для розгляду справи за повідомленими епізодами домашнього насилля, і присуджували йому штрафи. Про накладення на обвинуваченого судом стягнень знає від дільничного.
В липні місяці 2020 року, точної дати не пам`ятає, приблизно 15-18 липня 2020 року, у вечірній час, обвинувачений знову перебував у нетверезому стані за адресою їхнього спільного проживання, тобто АДРЕСА_2 . Потерпіла викликала поліцію, оскільки обвинувачений перебував у нетверезому стані та висловлювався нецензурною лайкою, ображав, виганяв з будинку, намагався вчинити бійку. До лікаря не зверталася. Поліція забрала обвинуваченого для складення протоколу про адміністративне правопорушення, і як відомо потерпілій, протокол складали за насильство в сім`ї. Які результати розгляду останнього протоколу потерпіла не знає, дільничний їй не повідомляв.
Як пояснила потерпіла в судовому засіданні, 22.09.2020 року вона була записана на прийом до керівництва поліції, яке повинно було приїхати з м. Олександрія та здійснювати прийом громадян в приміщенні Онуфріївського відділення поліції Олександрійського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області. Проте, 22.09.2020 року прийом громадян здійснював місцевий керівник поліції. Потерпіла останньому розповіла про поведінку обвинуваченого за насилля в сім`ї взагалі та написала заяву про насилля в сім`ї та щоб прийняли міри.
В підтвердження вини ОСОБА_6 прокурором надані наступні докази.
Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню 0000251 від 22.09.2020 року, згідно з якого вбачається, що на підставі заяви потерпілої ОСОБА_5 22.09.2020 року внесені відомості до ЄРДР за ст. 126-1 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення в період часу з 16.02.2020 року по 31.08.2020 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , заподіював своїй колишній дружині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , систематичні психологічні страждання, що завдали шкоди її психічному здоров`ю та в загальному призвели до погрішення життя ОСОБА_5 .
Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22.09.2020 року згідно з яким слідчий СВ Онуфріївського відділення поліції Олександрійського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , прийняв усну заяву від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 . Зміст заяви наступний в період часу з 16.02.2020 р. по 31.08.2020 р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_2 заподіяв мені систематичні психологічні страждання, що завдали шкоди моєму психічному здоров`ю та в загальному призвели до погіршення мого життя. На зворотньому боці документу міститься напис заява з моїх слів записана вірно підпис та ПІБ ОСОБА_5 , заяву прийняв слідчий СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 .
Копія рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11.10.2016 року у справі 399/682/16-ц згідно з якого видно, що шлюб, зареєстрований 18.08.2001 року Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , розірвано. Рішення суду набрало законної сили 25.10.2016 року.
Копія постанови Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2020 року у справі 399/283/20 згідно з якої видно, що справу №399/283/2020 провадження №3/399/91/2020 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП об`єднано зі справою №399/284/2020, провадження №3/399/92/2020 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, об`єднаному провадженню присвоєно №399/283/2020 провадження №3/399/91/2020. Визнано винним ОСОБА_6 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП за те, що 16.02.2020 року о 18.00 годині, гр. ОСОБА_6 , за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме: висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП; 09.04.2020 року о 16.30 годині, гр. ОСОБА_6 , за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме: висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору. ОСОБА_6 направлено на проходження програми, як особи, яка вчинила домашнє насильство;
Копія постанови Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17.09.2020 року у справі 399/538/20 згідно з якої видно, що 18.07.2020 року о 19.15 годині, гр. ОСОБА_6 , за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно протягом року вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме: висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП та ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору. ОСОБА_6 направлено на проходження програми, як особи, яка вчинила домашнє насильство.
Також суду надані та судом досліджені документи, що характеризують особу обвинуваченого - копія паспорта виданого на ім`я ОСОБА_6 , вимога на ОСОБА_6 , згідно з якої видно, що обвинувачений раніше не судимий, довідка з АРМОР, згідно з якої вбачається про складення відносно ОСОБА_6 протоколів про адміністративне правопорушення, давідка характеристика видана Павлиською селищною радою №1356, без дати, згідно з якою ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується незадовільно, довідка №141 від 25.09.2020 року видана Онуфріївською ЦРЛ в том, що ОСОБА_6 на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Онуфріївської ЦРЛ не знаходиться, за медичною допомогою не звертався, довідка №144 від 25.09.2020 року в тім, що ОСОБА_6 на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті КНП Онуфріївська ЦРЛ не знаходиться, за медичною допомогою не звертався. Згідно з копії свідоцтва про народження виданого Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області 11.04.2011 року судом встановлено, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками є ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .
Під час судового розгляду досліджені письмові докази, якими сторона обвинувачення доводить вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема: витяг з ЄРДР від 22.09.2020 року у кримінальному провадженні 0000251, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.09.2020 року, копія рішення Онуфріївського районного суду від 11.10.2016 року у справі 399/682/16-ц, постанова Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2020 року у справі №399/283/20 та постанова Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17.09.2020 року у справі 399/538/20.
Вислухавши показання обвинувачуваного, потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст. 17, 22, 23 КПК України щодо презумпції невинуватості, забезпечуючи відповідно до вимог ст. 321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог ст. 337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку про виправдування обвинуваченого ОСОБА_6 за висунутим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, з наступних підстав.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; норми Конституції України є нормами прямої дії; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.
У статті 61 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Ст. 25 КПК України визначено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на вказаних осіб законом відповідно до ст. 9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень,.

Згідно зі статтею 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У частині 1 статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.
Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Сергій Золотухін проти Росії», сформулював позицію, згідно з якою стаття 4 Протоколу № 7 трактується як заборона кримінального переслідування особи двічі за правопорушення, якщо воно випливає з ідентичних фактів, які є по суті тими ж самими.
У пункті 132 справи «А та Б проти Норвегії» (рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2016 року) зазначено, що матеріальні критерії для визначення того, чи існує досить тісний зв`язок за суттю, включають у себе:
- чи переслідують різні провадження взаємодоповнюючі цілі і, таким чином, стосуються не тільки in abstrakto, але й in concreto, різних аспектів соціально неправомірної поведінки;
- чи є подвійність провадження передбачуваним наслідком (як в законодавстві, так і на практиці) одного і того ж оспорюваного діяння (idem);
- чи проводяться паралельні провадження таким чином, щоб уникнути, наскільки це можливо, будь-якого дублювання в збиранні, а також оцінці доказів шляхом належної взаємодії між різними компетентними органами з тим, щоб факти, встановлені в одному провадженні, також використовувалися в іншому провадженні;
- і, перш за все, чи враховується санкція у першому завершеному провадженні в тих провадженнях, які завершуються пізніше з тим, щоб особа, якої вони стосуються, не несла надмірний тягар.
Як установлено судом, за вчинення домашнього насильства, що мало місце 16.02.2020, 09.04.2020, 18.07.2020, ОСОБА_6 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 та частиною 2 статті 173-2 КУпАП та на нього накладені адміністративні стягнення у виді штрафу за тих же фактичних обставин провадження, щодо яких сформульовано обвинувачення в рамках кримінального провадження, що підтверджено відповідними постановами Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2020 року у справі 399/283/20 та від 17.09.2020 року у справі 399/538/20.

Об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, складають три обов`язкові ознаки: діяння, наслідки, причинно-наслідковий зв`язок.
Зіставивши фактичні обставини правопорушень в обох провадженнях, які є кримінальними у розумінні положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить висновку, що висунуте ОСОБА_6 обвинувачення суперечить гарантіям, закріпленим у статті 4 Протоколу № 7, оскільки у випадку притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за статтею 126-1 КК України після його притягнення до адміністративної відповідальності за частинами 1 та 2 статті 173-2 КУпАП, за вказаними вище епізодами обвинувачення, які випливають з ідентичних фактів і які є по суті тими ж самими, порушуватиметься принцип «non bis in idem» («двічі за одне й те саме не карають»), передбачений статтею 61 Конституції України та частиною 1 статті 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У кожному зазначеному в обвинуваченні випадку ОСОБА_5 за вчинення домашнього насильства поніс адміністративну відповідальність, однак за сукупність таких дій йому висунуто обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення, за яке настає кримінальна відповідальність, передбачена ст. 126-1 КК України.
Згідно практики ЄСПЛ, принцип «non bis in idem» -«двічі за одне й те саме не карають» притягнення до адміністративної відповідальності виключає можливість подальшого кримінального переслідування особи. Європейський суд з прав людини вважає, що вислів «одне й те саме правопорушення» за ст.4 Протоколу №7 до Конвенції треба сприймати в тому сенсі, що воно забороняє переслідувати чи судити одну особу за друге правопорушення, якщо останнє походить із тих самих фактів або фактів, що по суті є такими ж як і ті, по яких мало місце перше правопорушення.
Враховуючи зазначене, якщо особа вчинила декілька разів домашнє насильство й за кожне таке діяння була притягнута до адміністративної відповідальності, то притягнення за ці ж самі діяння за ознакою систематичності є ні чим іншим як порушення принципу «non bis in idem» - «двічі за одне й те саме не карають» в розумінні ст.4 Протоколу №7 до Конвенції.
Згідно з обвинуваченням, після вчинення ОСОБА_6 вказаних в обвинуваченні правопорушень, за вчинення яких він був притягнутий до адміністративної відповідальності, нових дій психологічного насильства щодо своєї колишньої дружини не зазначено. Натомість ОСОБА_6 обвинувачується за ст.126-1 КК України за ті самі діяння.
Тому, застосування заходів кримінально-правового впливу (кримінальна відповідальність) до ОСОБА_6 на підставі сукупності правопорушень, за кожне з яких він зазнав стягнення, порушує принцип «non bis in idem» - «двічі за одне й те саме не карають», передбачений ст.61 Конституції України та ч.1 ст.4 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Оскільки за всі зазначені в обвинуваченні вчинені правопорушення ОСОБА_6 був притягнутий до відповідальності, а вчинення іншого діяння, яке б містило склад злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, йому не інкримінується, виходячи з принципу «non bis in idem» - «двічі за одне й те саме не карають», в цьому кримінальному провадженні відсутня підстава для кримінальної відповідальності, передбачена ч.1 ст. 2 КК України.
Згідно з ч.1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
З огляду на вищезазначене, в ході судового розгляду було встановлено відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, тому ОСОБА_6 підлягає виправданню в зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Європейський суд з прав людини у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (рішення від 18.01.1978 року Ireland v. the United Kingdom, n. 161, Series А, заява № 25), а також неодноразово у рішеннях проти України, зокрема, у справі"Коробов проти України" (рішення від 21.07.2011 року, п. 65, заява № 39598/03), вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», є важливим для постановлення справедливого рішення.
Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із кримінальним правопорушенням, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Згідно з положеннями частини 1 статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 КПК України (ч. 7 ст. 284 КПК України).
Отже, з урахуванням викладеного вище, суд приходить висновку про виправдання ОСОБА_6 у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення у якому останній обвинувачується.
Процесуальні витрати та речові докази по провадженню відсутні. Цивільний позов потерпілою не пред`являвся.
Керуючись статтями 368, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого статтею 126-1 КК України та виправдати його у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Суддя Онуфріївського районного
суду Кіровоградської області ОСОБА_1