Ухвала

17 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 243/10085/17
провадження № 51-33ск21
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції на ухвалу Донецького апеляційного суду від 30 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
встановив:
прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення.

Ухвалою Касаційного кримінального суду від 15 січня 2021 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК

та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції прокурору було зазначено про необхідність навести відповідне обґрунтування доводам своєї касаційної скарги. Крім того, звернуто увагу прокурора на те, що невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та його незгода з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження не є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції.

У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, прокурор подав касаційну скаргу, перевіривши

яку, Касаційний кримінальний суд установив, що, зазначені в ухвалі від 15 січня

2021 року недоліки касаційної скарги, прокурор не усунув та допустився нових.
Зокрема, у новій касаційній скарзі прокурор посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції відповідного обґрунтування своїм доводам так і не навів, натомість, він знову не погоджується

з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надаючи їм власну оцінку

та зазначає про неповноту судового розгляду, що відповідно до вимог ст. 438 КПК не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Крім того, зазначаючи у касаційній скарзі про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених через м`якість, прокурор так і не вказав в чому саме полягає явна несправедливість розміру призначеного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання,

як це встановлено в ст. 414 КПК.
Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, то відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що прокурор недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного суду від 30 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути прокурору, який брав участь під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: