Провадження №1-кс/127/6889/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2021 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , старшого слідчого 4 СВ ТУ ДБР ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого 4 СВ ТУ ДБР ОСОБА_4 від 27 травня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0000180,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, на постанову старшого слідчого 4 СВ ТУ ДБР ОСОБА_4 від 27 травня 2021 року про відмову у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні №0000180. На обгрунтування доводів скарги ОСОБА_3 зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною за невідповідності змісту, висновків, викладених в постанові, фактичним обставинам, а також істотного порушення норм КПК України. Старшим слідчим ОСОБА_4 не враховано, що йому нанесено шкоду з тяжкими наслідками, незаконно і умисно знижено його статус з потерпілого до свідка, чим порушені його права як потерпілого. У своїй скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову старшого слідчого 4 СВ ТУ ДБР ОСОБА_4 від 27 травня 2021 року про відмову у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні №0000180, як незаконну, зобов`язати старшого слідчого ОСОБА_4 визнати його потерпілим та надати пам`ятку потерпілого.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , пославшись на вищезазначені обставини, скаргу підтримав та просив вимоги скарги задоволити.

Старший слідчий 4 СВ ТУ ДБР ОСОБА_4 у задоволенні скарги просив відмовити, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що діями слідчого ОСОБА_5 моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_3 не завдано.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000180, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Судовим розглядом встановлено, що старшим слідчим 4 СВ ТУ ДБР ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000180 від 12.05.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за фактом службового підроблення працівником одного із правоохоронних органів.

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_3 звернувся до старшого слідчого ОСОБА_4 з клопотанням про залучення його до даного кримінального провадження в якості потерпілого.

Згідно з постановою старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 27 травня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовлено, оскільки останній не може бути потерпілим у даному кримінальному провадженні, оскільки йому не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Обов"язок розгляду клопотань як загальна умова досудового розслідування є гарантією захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, оскільки надає їм можливість активно впливати на хід досудового розслідування, а також є однією з гарантій всебічного, повного й об"єктивного дослідження обставин кримінального провадження, щодо якого проводиться досудове розслідування.

Кримінальний процесуальний закон (статті 55-59 КПК України) юридично закріплює статус потерпілого учасника кримінального провадження, наділяючи його певними процесуальними правами та обов`язками саме як учасника процесу.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, обов`язковому з`ясуванню під час встановлення цього питання підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння заявнику моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі заявник оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення.
В оскаржуваній постанові про відмову у визнані потерпілим старший слідчий ОСОБА_4 дослідив обставини, зазначені заявником у заяві про вчинення кримінального правопорушення, з`ясував відсутність очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 завдано шкоди кримінальним правопорушенням. З цих підстав старший слідчий ОСОБА_4 відмовив ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000180 від 12.05.2021, а отже діяв у відповідності до вимог ч. 5 ст. 55 КПК України.
Посилання скаржника на те, що незаконно і умисно знижено його статус з потерпілого до свідка, чим порушені його права як потерпілого, що він без статусу потерпілого не може сприяти досудовому розслідуванню, не приймаються слідчим суддею, адже відповідно до ст. 65 КПК України фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, може мати статус свідка з відповідними процесуальними правами та обов`язками.
За змістом ч. 4 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.
Заявлена вимога скаржника ОСОБА_3 про зобов`язання старшого слідчого ОСОБА_4 визнати його потерпілим у вищезазначеному кримінальному провадженні не передбачена приписами ст. 303 КПК України, яка визначає, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
У своїй скарзі ОСОБА_3 зазначив, що в оскаржуваній постанові про відмову у визнанні його потерпілим на початку тексту вказано кримінальне провадження №0000180, а в резолютивній частині зазначено кримінальне провадження №0000179, зазначена розбіжність у номері кримінального провадження, як пояснив слідчий в судовому засіданні, була допущена ним помилково, згідно з його постановою від 31 травня 2021 року зазначена описка була виправлена.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого 4 СВ ТУ ДБР ОСОБА_4 від 27 травня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0000180 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 40, 55, 220, 303, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого 4 СВ ТУ ДБР ОСОБА_4 від 27 травня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0000180 - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: