Справа № 517/254/21
Провадження 1-кп/517/22/2021
ВИРОК
11 травня 2021 року Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 при секретареві ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, гр. України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженої, не працюючої, раніше не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 166, ч. 3 ст. 135 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4
законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_3 будучи матір`ю трьох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за якими згідно ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язана доглядати та сприяти їх всебічному розвитку, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, маючи фізичну можливість здійснювати свої обов`язки.
30.06.2020 року біля 19 годин 00 хвилин ОСОБА_3 злісно ухиляючись від виконання покладених на неї законодавством обов`язків по догляду за дитиною, залишила без нагляду свою малолітню доньку ОСОБА_9 на подвір`ї території домогосподарства, за місцем мешкання: АДРЕСА_1 і пішла на город. Приблизно о 19 годині 05 хвилин ОСОБА_3 почула плач дитини і повернулась на подвір`я, де виявила свою доньку ОСОБА_9 , на якій горіла футболка. ОСОБА_3 зняла футболку з доньки, у якої було обпечене тіло, а саме: щоки, підборіддя, шия, надпліччя, передня і задня поверхні грудної клітки, плечі, передпліччя, ліва кисть. Злісно ухиляючись від виконання покладених на ОСОБА_3 законодавством обов`язків по догляду за дитиною, а також всупереч існуючим в суспільстві загальноприйнятим нормам поведінки та моралі, остання лише наступного дня, тобто 01.07.2020 року звернулась до медичного закладу за медичною допомогою для доньки, яку було доставлено до Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №10» м. Одеса, де вона ІНФОРМАЦІЯ_5 о 22годині 00 хвилин померла.
Так, своїми діями ОСОБА_3 не забезпечила малолітній ОСОБА_9 безпечних умов перебування за місцем проживання, залишила останню без догляду та в подальшому не вжила належних заходів щодо її лікування, що призвело до її смерті. Встановлено, що смерть ОСОБА_9 знаходиться у прямому причинному зв`язку з опіками полум`ям ІІ-ІІІ ступеня 30% поверхні тіла (щоки, підборіддя, шия, надпліччя, передня і задня поверхні грудної клітки, плечі, передпліччя, ліва кисть), спричиненими ОСОБА_9 прижиттєво, до госпіталізації її до стаціонару. Перебіг опікової хвороби ускладнився розвитком опікової септикотоксемії. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 з`явилася поліорганна недостатність.
Водночас, після отримання опіків полум`ям дитиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 30.06.2020 року біля 19 годин 00 хвилин за місцем свого мешкання на подвір`ї території домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_1 , упродовж цього ж дня та до 18 годин 30 хвилин наступного дня, тобто 01.07.2020 року мати дитини ОСОБА_3 , спостерігаючи поганий стан здоров`я своєї малолітньої доньки і усвідомлюючи, що вона не може вжити заходи до свого самозбереження внаслідок малолітства, жодних заходів до збереження життя дитини не вживала, лікарів та швидку допомогу за місцем проживання не викликала, про такий стан дитини органам влади чи правоохоронним органам не повідомила, хоча мала об`єктивну можливість це зробити. ОСОБА_3 лише наступного дня, тобто 01.07.2020 року звернулась до медичного закладу за медичною допомогою для доньки, яку було доставлено до Комунальної установи «Міська клінічна лікарня № 10» м. Одеса, де вона ІНФОРМАЦІЯ_5 о 22 годині 00 хвилин в результаті отриманих опіків полум`ям ІІ-ІІІ ступеня померла.
Смерть ОСОБА_9 знаходиться у прямому причинному зв`язку з опіками полум`ям ІІ-ІІІ ступеня 30% поверхні тіла (щоки, підборіддя, шия, надпліччя, передня і задня поверхні грудної клітки, плечі, передпліччя, ліва кисть), спричиненими ОСОБА_9 прижиттєво, до госпіталізації її до стаціонару. Перебіг опікової хвороби ускладнився розвитком опікової септикотоксемії. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 з`явилася поліорганна недостатність.
Так, ОСОБА_3 своєю бездіяльністю, що полягала у неналежному наданні необхідної допомоги своїй малолітній дитині, за наявності в неї такої можливості, усвідомлюючи небезпечність для життя доньки її стану і самовпевненому та байдужому ставленні до настання смерті чи інших тяжких наслідків не звернулася до медичного закладу за наданням професійної кваліфікованої медичної допомоги доньці ОСОБА_9 , яка перебувала в безпорадному стані у зв`язку з малолітством і отриманими опіками та не могла вжити будь-яких заходів для самозбереження, тим самим поставила її в небезпечне для життя становище, що в подальшому призвело до смерті малолітньої ОСОБА_9 . Порятунок життя дитини ОСОБА_9 у разі надання їй своєчасної (тобто, при терміновому зверненні до лікарні) і кваліфікованої медичної допомоги в умовах стаціонару теоретично не виключається.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину визнала в повному обсязі і показала суду, що 30 червня 2020 рокудійсно залишила одну в будинку свою доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка підпалила свою футболку в яку була одягнена. В подальшому ОСОБА_3 залишила свою доньку без допомоги, жодних заходів до збереження життя дитини не вживала, лікарів та швидку допомогу не викликала і в зв?язку з чим ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її донька ОСОБА_9 . У вчиненому щиро розкаялася і просила суд суворо не карати.
Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_3 дійсно 30 червня 2020 рокузалишила одну в будинку свою доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка підпалила свою футболку в яку була одягнена. В подальшому ОСОБА_3 залишила свою доньку без допомоги, жодних заходів до збереження життя дитини не вживала, лікарів та швидку допомогу не викликала і в зв?язку з чим ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її донька ОСОБА_9 . Просила суд суворо не карати обвинувачену.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що окрім визнання вини обвинуваченою ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 166. ч. 3 ст. 135 КК України, її вина була повністю встановлена в ході судового розгляду наданими суду матеріалами, дослідженими письмовими і речовими доказами, які суд, керуючись законом, оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
На підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, а також такими які в своїй сукупності між собою встановлюють провину обвинуваченої, суд вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_3 і кваліфікує її дії як вчинення злочинів, передбачених: ст. 166 КК України злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки; ч. 3 ст. 135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватись про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, якщо вони спричинили смерть особи (залишення в небезпеці).
Обвинувачена ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо.
При призначенні виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують покарання.
Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття.
Відповідно до досудової доповіді виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції її від суспільства, так як вона не становить небезпеки для суспільства.
Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання по кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За викладених обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, проте з урахуванням особистості обвинуваченої, а також того, що ОСОБА_3 раніше не судима, щиро розкаялася у вчиненому злочині, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції її від суспільства, призначивши покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Запобіжний захід не обирався. Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів, слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 166, ст. 135 ч. 3 КК України та призначити покарання:
- за ст. 166 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;
- за ст. 135 ч. 3 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;
Відповідно ст. 70 ч. 1 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
Згідно ст.76 ч.1 п.п.1, 2, ч.2 п.2 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази, приєднані до справи один флакон з написом «Пантестин-Дарниця» та рушник жовтого кольору, які поміщено до сейфпакету № ЕХРТ0205252 та передані до камери зберігання речових доказів Захарівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області знищити.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: