КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/1864/2021
Категорія ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року у кримінальному провадженні №30002409 обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Павлівка Канівського району Черкаської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судима

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Також судом вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що 17 грудня 2020 року приблизно о 18 год 30 хв ОСОБА_8 , перебуваючи у магазині «Ашан» по вул. Гната Хоткевича, 1-Б в м. Києві, побачила на полиці товар, після чого у неї виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та її дії є таємними для оточуючих, взяла з полиць магазину «Ашан» гірлянду 200 лед жовту 5 м вартістю 282 грн 50 коп, набір пензликів 12 шт. вартістю 37 грн 50 коп, набір олівців 10 шт. вартістю 14 грн 17 коп, акварель «Творчість» 12 кольорів вартістю 20 грн, акварель медові «Racing leagua» 18 кольорів вартістю 40 грн 83 коп, книгу «19 різдвяних історій» вартістю 82 грн 50 коп, «підвіс санки» в кількості 2 шт. загальною вартістю 58 грн 34 коп, «підвіс будинок» в кількості 2 шт. загальною вартістю 71 грн 66 коп, свічку в склі «Cottan fresh» вартістю 65 грн 83 коп, кіндер-сюрприз «Кіндер джой» 20 г в кількості 3 шт. загальною вартістю 85 грн 25 коп, "кіндер-сюрприз" 20 г в кількості 2 шт. загальною вартістю 41 грн 50 коп, «кіндер-сюрприз» 20 г вартістю 26 грн 84 коп, точилку з контуром «Kum» варітстю 23 грн 88 коп, «підвіс лижі» вартістю 24 грн 17 коп, а всього товар на загальну суму 874 грн 97 коп, що належить ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ», який поклала до сумки, що мала при собі, та, не розраховуючись за вказаний товар, пройшла касову зону, але, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення свого умислу до кінця, свій злочинний намір не закінчила з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівниками магазину «Ашан».

Обвинувачена ОСОБА_8 , не погодившись з вироком суду виключно в частині призначеного покарання, в апеляційній скарзі просить його змінити з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційного прохання зазначає про те, що санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає альтернативні види покарання, в тому числі штраф, проте суд призначив їй покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, недостатньо обґрунтувавши обраний вид покарання.

Звертає увагу на те, що під час проведення дізнання вона не заперечувала проти вчиненого кримінального проступку, сприяла скорішому встановленню істини у кримінальному провадженні та визнала свою вину, що свідчить про її щире каяття. Зробила відповідні висновки і не має наміру в подальшому припускатися порушень Закону. Її діями не було завдано матеріальної шкоди ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ», оскільки все майно було повернуто власнику. Вона раніше не притягувалась до адміністративної або кримінальної відповідальності, характеризується позитивно.

З урахуванням таких обставин та даних про особу, а також з огляду на те, що вона офіційно працевлаштована, працює на посаді офіціанта в ТОВ "Фуд-сервіс" та в змозі сплатити штраф за скоєний кримінальний проступок, обвинувачена вважає, що заслуговує на більш м`яке покарання у виді штрафу.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої та захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, провівши судові дебати та надавши обвинуваченій останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального проступку у спрощеному порядку колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченої, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої обвинуваченою апеляційної скарги.

Що стосується апеляційної вимоги обвинуваченої про зміну вироку в частині покарання, то колегія суддів перш за все зауважує, що відповідно до позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2019 року (справа № 309/2466/18, провадження за касаційною скаргою № 51-2770кмо19), рішення про призначення особі покарання, у тому числі менш суворого, але яке підлягає реальному відбуванню, замість призначеного судом першої інстанції покарання, від відбування якого її було звільнено з випробуванням, є погіршенням становища засудженого, а тому ухвалюється судом апеляційної інстанції у формі вироку.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 421 КПК України, апеляційний суд вправі погіршити становище обвинуваченого тільки у разі, якщо з цих підстав подали скаргу прокурор, потерпілий чи його представник.

Отже вимоги обвинуваченої в апеляційній скарзі про зміну вироку та призначення їй покарання у виді штрафу можуть бути задоволені лише шляхом постановлення вироку, оскільки вказаний вид покарання є реальним та погіршує становище обвинуваченої, яку звільнено від відбування покарання, а тому суд апеляційної інстанції взагалі позбавлений можливості із вказаних підстав змінити вирок суду.

Разом із цим, колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченої ОСОБА_8 про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та її особі, є необґрунтованими.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з положеннями статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Як убачається з матеріалів провадження та змісту вироку, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд врахував ступінь завершеності вчиненого нею кримінального проступку та відсутність матеріальної шкоди внаслідок її дій, щире каяття у вчиненому як обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу винної, яка не судима і характеризується позитивно та призначив ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, яке є мінімальним за розміром для такого виду покарання згідно з санкцією ч. 1 ст. 185 КК України. Крім того, суд вважав можливим виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання, тому застосував положення ст. 75, 76 КК України.

Переконливих аргументів щодо призначення судом покарання, яке, на думку обвинуваченої, є явно несправедливим через суворість, в апеляційній скарзі не наведено, судом були враховані всі обставини, які впливають на покарання і з якими обвинувачена пов`язує апеляційне прохання, а її посилання на те, що вона працює та в змозі сплатити штраф, що не враховано судом, є непереконливим.

Колегією суддів встановлено, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглядалося судом у спрощеному порядку, тобто суд дослідив наявні в матеріалах провадження документи та відомості, які стосуються особи обвинуваченої. При цьому жодних даних про те, що ОСОБА_8 працює та має постійний дохід, в таких матеріалах немає, а з огляду на характеристику з місця проживання вона є студенткою Київського національного торговельно-економічного університету та навчається на денній формі навчання. Тобто під час ухвалення вироку у суду першої інстанції не було достатніх підстав, з урахуванням майнового стану ОСОБА_8 , для призначення їй покарання у виді штрафу.

За вказаних обставин суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обрав обвинуваченій покарання у виді обмеження волі із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України, яке є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року щодо неї - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4