Справа № 127/5301/21
Провадження № 1-в/127/189/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши в порядку дистанційного судового провадження, в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,
ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 02.03.2021 надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 був засуджений вироком суду до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. За період відбування покарання в установі стягнень немає, дбайливо ставиться до майна установи, приймає участь у програмі диференційного виховного впливу, має п`ять заохочень від начальника установи, на профілактичному обліку не перебуває. Засуджений вважає, що за час відбування покарання своєю поведінкою довів своє виправлення, а тому на підставі ст. 81 КК України має право на умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_5 підтримав подане ним клопотання, просив суд звільнити його умовно достроково від подальшого відбування покарання.
Захисник ОСОБА_6 клопотання подане засудженим підтримала, просила суд його задовольнити та звільнити ОСОБА_5 умовно достроково від подальшого відбування покарання.
Представник ДУ «Вінницької ВК (№86)» ОСОБА_4 зазначив, що на думку керівництва установи засуджений ОСОБА_5 на даний час, ще не довів своє виправлення, а тому клопотання задоволенню не підлягає.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, приходить до наступного висновку.

Так, згідно ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Виходячи із вимог ст. 81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості.

Умовно дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04.09.2018 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді шести років позбавлення волі.

Згідно ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 30.10.2018 року вирок суду від 04.09.2018 року було змінено, а саме остаточне покарання ОСОБА_5 призначено у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до розпорядження Герцаївського районного суду Чернівецької області від 07.11.2018 року вирок суду від 04.09.2018 року набрав законної сили 30.10.2018 року, на підставі ухвали Апеляційного суду Чернівецької області та підлягає негайному виконанню.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Так, з особової справи засудженого та матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)».
Відповідно до характеристики від 25.02.2020 року засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання в установі характеризується посередньо, дисциплінарних стягнень не має, заохочувався адміністрацією установи два рази з метою стимулювання право слухняної поведінки. По прибуттю в установу працював днювальним відділення СПС №3, на даний час не працює. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, по відношенню до представників адміністрації поводить себе ввічливо з метою поблажливого ставлення до себе, не завжди утримує у чистоті та порядку сальне місце та не завжди має охайний зовнішній вигляд, до виконання передбачених законом вимог персоналу адміністрації намагається ставитися з розумінням. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі у її реалізації не приймає. Соціально корисливі зв`язки не підтримує. Виконавчі листи на даного засудженого в установу не надходили.

Згідно довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень від 25.02.2020 року, у ОСОБА_5 дисциплінарних стягнення не має, але має два заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Відповідно до заяви від 14.01.2021 року ОСОБА_5 просив призначити його на посаду днювального відділення СПС №3 з метою підтримання числили в м`ясцях проживання засуджених, дотримання правил зберігання особистих речей у відведених для цього місцях, інформування адміністрації установи про стан порядку у відділенні.
Вирішальне значення при умовно достроковому звільненні має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Разом із тим матеріалами справи не мають достатніх даних про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки відповідно до наданих суду документів, ОСОБА_5 за період відбування покарання в установі характеризується посередньо, відповідно до характеристики по прибуттю в установу працював днювальним, потім не був працевлаштований, на даний час в матеріалах справи міститься заява про бажання працювати днювальним відділення, однак дані обставини не є підтвердженням сумлінного ставлення до праці. У засудженого відсутні соціальні зв`язки, активну участь у реалізації програми «Підготовка до звільнення» не приймає.
В зв`язку з наведеним, дослідивши усі дані в їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстави для умовно дострокового звільнення, які ОСОБА_5 зазначив у своєму клопотанні є формальними та не підтвердженні матеріалами особової справи. На думку суду, ОСОБА_5 не довів своє виправлення, а тому слід відмовити в задоволенні його клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя: