Справа № 369/7605/21
Провадження № 1-кс/369/1508/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001109 від 26.05.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України , -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001109 від 26.05.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України.
Подане клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні сектору дізнання відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0001109 від 26.05.2021 розпочате за ч. 1 ст. 309 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.05.2021 до відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від працівника УБН м. Київ з приводу того, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає при собі наркотичні засоби.
В подальшому, 26.05.2021 о 18 годин 58 хвилин за адресою: вул. Балукова, 1А, с. Крюківщина, Бучанського (раніше - Києво- Святошинського) району, Київської області, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 298-2 КПК України та в ході обшуку якого виявлено та вилучено з нагрудного правого карману куртки, в яку одягнений останній, три поліетиленових пакета з порошкоподібною речовиною біло-рожевого кольору, які поміщено до спец пакету № 3586780.
З викладеного вбачається, що зазначені речі, є матеріальними об`єктами даного кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
У судове засідання слідчий не з`явивсь, про дату, час та місце розгляду повідомлявсь належним чином, причини неявки суду не повідомляв.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.
Судом встановлено, що у провадженні сектору дізнання відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0001109 від 26.05.2021 розпочате за ч. 1 ст. 309 КК України.
В подальшому, 26.05.2021 о 18 годин 58 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 298-2 КПК України та в ході обшуку якого виявлено та вилучено з нагрудного правого карману куртки, в яку одягнений останній, три поліетиленових пакета з порошкоподібною речовиною біло-рожевого кольору, які поміщено до спец пакету № 3586780.
В поданому клопотанні слідчий зазначає, що метою накладення арешту на вищевказані речі, є запобігання можливості їхнього відчуження, розпорядження та/або користування.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися.
Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Правовою підставою для накладення арешту є запобігання можливості його відчуження або іншими особами з метою унеможливлення зникнення, втрати або пошкодження доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у справі.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Виходячи з матеріалів клопотання, слідчий суддя вважає доведеним органом досудового розслідування той факт, що три поліетиленових пакета з порошкоподібною речовиною біло-рожевого кольору, які поміщено до спец. пакету № 3586780, що було виявлено та вилучено 26.05.2021 о 18 годин 58 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 є речовими доказами у вищевказаному кримінальному провадженні та відповідають критеріям ст.98 КПК України.
Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, з метою уникнення негативних наслідків та з метою забезпечення речових доказів, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що у відповідності до вимог статтей 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення огляду.
Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею, на даний час, не встановлено.
Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 170-173, 309, 370-372, 376, 395 КПК України, слідча суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001109 від 26.05.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні № 0001109 від 26.05.2021, вилучені під час затримання ОСОБА_4 в порядку ст.298-2 КПК України 26.05.2021 року, які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого від 27.05.2021 року, а саме: три поліетиленових пакета з порошкоподібною речовиною біло-рожевого кольору, які поміщено до спец пакету № 3586780, що було виявлено та вилучено 26.05.2021 о 18 годин 58 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1