Провадження № 11-кп/4823/32/21
Категорія - 121 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Секретаря судового засідання ОСОБА_5 .

За участю учасників судового провадження:

Прокурора ОСОБА_6

Потерпілої ОСОБА_7

Представника потерпілої адвоката - ОСОБА_8

Обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Законних представників обвинувачуваних: ОСОБА_11 , ОСОБА_12

Захисників: ОСОБА_13 , ОСОБА_14

Розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань № 0002947, за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2020 року

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком суду:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, раніше не судимий,

визнаний невинуватим та виправданий за ст. 119 ч. 1 КК України.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, раніше не судимий,

визнаний невинуватим та виправданий за ст. 119 ч. 1 КК України.

Цивільні позови потерпілої ОСОБА_7 до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Органами досудового слідства обвинувачуваним ОСОБА_15 та ОСОБА_10 було пред`явлено обвинувачення за ст. 121 ч. 2 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчинене групою осіб.

Однак, вироком суду обвинувачувані були визнані винними в тому, що 21.06.2014 року приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знаходячись поблизу будинку № 18 по вул. Федоровського в м. Чернігові, в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно штовхнули ОСОБА_16 , від чого той впав на спину, вдарившись головою об асфальтну поверхню, після чого, діючи спільно, нанесли не менше двох ударів в область правої лобної та скроневої ділянки голови ОСОБА_16 .

Внаслідок комплексу тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим від падіння головою на асфальтове покриття та ударів ногами, у вигляді закритої черепно-мозкової травми, синця правої половини обличчя (права щока, права половина підборіддя, права навколоорбітальна ділянка), крововиливів у м`які тканини правої лобно-тім`яно-скроневої ділянки, лівої скроневої ділянки, лінійного перелому кісток основи та склепіння черепа (лівої скроневої, лівого крила основної, потиличної кістки зліва), епідурального крововиливу над лівою скроневою та лобною долями, масивних субарахноїдальних крововиливів, забоїв випуклої поверхні та основ полюсів правої лобної та правої скроневої долі мозку, синця правої передньо-бокової поверхні шиї, котрі відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 578 від 10.07.2014, № 179 від 02.09.2014 та № 3/2016 від 06.05.2016 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від яких ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Обвинувачувані ОСОБА_15 та ОСОБА_10 вчинили вбивство потерпілого ОСОБА_16 через необережність.

Судом першої інстанції дії обвинувачуваних ОСОБА_15 та ОСОБА_10 були кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України як вбивство, вчинене через необережність. Обвинувачувані були виправдані, оскільки на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення за віком вони не були субєктими злочину.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням кримінального процесувального законодавства, а також у зв`язку із неправиним застосуванням закону України про кримінальну відповідальсть. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України та призначини покарання у виді 7 років позбавлення волі. Прокурор просить частково дослідити докази по справі.

В апеляційній скарзі потерпіла просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визанати винними та засудити ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ст. 121 ч. 2 КК України в межах санкції передбаченої статті. Не погоджується із перекваліфікацією дій обвинувачених із ст. 121 ч. 2 КК України на ст. 119 ч. 1 КК України. Протоколами про результати зняття інформації із транспортних телекомунікаційних мереж та довідками до них від 16.09.2014 , згідно яких під час проведення зазначених дій були отримані відомості стосовно причетності обвинувачених до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, шляхом саме побиття. Судом під час перекваліфікації дій не було вказано в чому саме виявилась необережна форма вини обвинувачених.

В судовому засіданні прокурор, потерпіла та її представник підтримали подані апеляційні скарги. Обвинувачувані їх законні представники та захисники заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що подані апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2016 року обвинувачувані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були виправдані за ч.2 ст. 121 КК України у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

На вказаний вирок суду прокурором була подана апеляційна скарга від 07. 11 2016 року, в якій ставилось питання про скасування виправдовувального вироку суду та ухвалення нового обвинувального вироку суду відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 121 КК.

В апеляційні скарзі прокурор поситлався на істотні порушення норм КПК при розгляді справи у суді першої інстанції, оскільки головуючий по справі суддя ОСОБА_17 раніше приймав участь у цій справі при поверненні обвинувального акту прокурору. Відповідна ухвала судду про повернення обвинувального акту була скасована. Головуючий по справі суддя ОСОБА_17 не був ювенальним суддею тому, авторозподіл справи відносно неповнолітніх обвинувачуваних на нього був здійснений незаконно. Крім того, того на технічному носію інформації не було зафіксоване судове засідання від 07. 09. 2016 року.

В апеляційній скарзі прокурор також просив скасувати виправдоовувальний вирок посилаючись: на неповноту судового розгляду у суді першої інстанції; невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 10 травня 2017 року вказана апеляційна скарга прокурора була задоволена частково. Виправдувальний вирок суду відносно обвинувачуваних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 був скасований та призначений новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Підставми для скасування виправдувального вироку суду відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було істотне порушення норм КПК України, а саме: повторна участь головуючого при розгляді справи у суді першої інстанції після скасування ухвали про повернення обвинувального акту прокурору; відсутність фіксації судового засідання за 07. 09. 2016 року, а також порушення норм кримінально процесувального закону при авто розподілі справи, оскільки головуючий по справі у суді першої інстанції не був ювенальним суддею та не міг розглядати справи відносно неповнолітніх обвинувачуваних.

В ухвалі апеляційного суду від 07. 11 2016 року не була надана відповідь на доводи апеляційної скарги прокурора, щодо на неповноти судового розгляду у суді першої інстанції; невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи; неправильного застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність та необґрунтованого виправдання обвинувачуваних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Також в ухвалі апеляційного суду від 07. 11 2016 року не викладені підстави для скасування вироку суду першої інстанції через необґрунтоване виправдання обвинувачуваних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 121 КК України, та немає вказівок, що ці обставини мають бути перевірені під час нового розгляду у суді першої інстанції.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що суди першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи мають дотримуватись вимог ст., ст. 409, 416 КПК України.

У постанові об`єднаної палати Касаціного кримінального суду від 23 вересня 2019 року ( провадження № 51-7543 кмо18, справа № 728/2724/16 к) був зроблений висновок щодо застосування норм права, згідно з яким у разі встановлення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінально процесуального закону, які є підставами для скасування вироку чи ухвали суду і призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог ст., ст. 370, 419, ч.2 ст. 416 КПК він не може залишити поза увагою доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора чи потерпілого, щодо необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, оскільки протилежному випадку це призведе до неможливості застосування такого закону під час нового розгляду в суді першої інстанції.

Зі зміту ст. 241 КПУ України вбачається, що погіршення становища обвинувачених можливе виключно за умови, якщо з цих підстав подали апеляційну скаргу прокурор, потерпілий чи його представник, а відповідно до ст. 416 КПК таке погіршення може мати місце тільки, якщо вирок суду було скасовано з цих підстав.

Аналогічні висновки зроблені у постанові Обєднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі відносно ОСОБА_18 ( справа № 740/3597/17, провадження № 51-6070 кмо19)

Таким чином, сважаючі на підстави скасування виправдовувального вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2016 року відносно обвинувачуваних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 121 КК ( лише істотне порушення нора кримінального процесуального закону у суді першої інстанції), виходячии з вимог ч. 2 ст. 416, ст. 421 КПК суд першої інстанції був позбавлений можливості постановити відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувальний вирок суду за ч. 2 ст. 121 КК України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд також позбавлений можливості переоцінити докази по справі, перевірити та задовольнити доводи апеляційної скарги прокурора: про невідповідність висновкі суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального правопорушення; про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а також ухвалити новий обвинувальний вирок відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 121 КК

Тому, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора і потерпілої, та постановлення нового обвинувального вироку відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 121 КК.

Керуючись ст., ст. 371, 404, 407, 418, 419 КПК України судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2020 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_19 ОСОБА_3 ОСОБА_4