Провадження № 1-кп/512/25/21
"22" квітня 2021 р. смт. Саврань
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Саврань, Савранського району, Одеської області, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2021 за № 0000031, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Неділкове, Савранського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до статті 89 КК України раніше не судимого, депутатом не являється, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 22.03.2021 близько 19 години, перебував біля магазину «Світ продуктів», який розташований по вул. Центральна 65 в смт. Саврань Одеської області, де у нього раптово виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеда марки «Україна» зеленого кольору з передньою вилкою синього кольору, який знаходився на прилеглій до вказаного магазину території.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 22.03.2021, близько 19:00 години, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою користування майном у власних потребах, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з прилеглої до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » території, розташованого по АДРЕСА_2 , таємно здійснив крадіжку велосипеда марки «Україна» зеленого кольору з передньою вилкою синього кольору, належного ОСОБА_5 , вартістю 997 гривень, чим спричинив їй матеріальний збиток на вказану суму.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Письмове повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення вручено ОСОБА_4 09.04.2021.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК, визнав повністю. Пояснив, що обставини викладені у його обвинуваченні та встановлені органами досудового розслідування, ним визнаються та не оспорюються, погоджується з кваліфікацією вчиненого діяння, розкаюється у вчиненому.

Обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження.

Окрім визнання вини обвинуваченого, вина ОСОБА_4 доводиться наступними доказами:

-постановою про визнання і приєднання речових доказів від 24.03.2021, відповідно до якої велосипед марки "Україна" зеленого кольору з синьою передньою вилкою визнано речовим доказом та повернуто під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_5 ;

-ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 25.03.2021, якою накладено арешт на велосипед марки "Україна" зеленого кольору з синьою передньою вилкою.

Потерпіла ОСОБА_5 надала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд провести без її участі, претензій до обвинуваченого не має та просила призначити покарання, що не пов`язане з позбавленням волі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленому йому обвинуваченні, а також враховуючи те, що він та інші учасники судового провадження вважають, що обставини даного кримінального провадження доведені наявними у ньому доказами і не потребують дослідження у ході судового розгляду, на підставі частини 3 статті 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в іншим спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які стосуються речових доказів та накладенням на них арешту, постанови про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні та тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Отже, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені частиною 1 статті 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, яка його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

При призначенні міри покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує наступне:

- відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття);

- характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке в силу частини 2 статті 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків;

- особливості й обставини вчинення кримінального проступку: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (корисливий мотив, мета - збагачення за рахунок чужого майна), спосіб (вільній доступ), стадію вчинення (закінчене кримінальне правопорушення), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (завдання матеріальної шкоди потерпілій);

- відсутність обтяжуючих покарання обставин;

- особу обвинуваченого, який відповідно до статті 89 КК України раніше не судимий; визнав свою вину; щиро розкаявся; має постійне місце проживання (без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 ), відповідно до довідки-характеристики, виданої Заваллівською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області № 1110 від 05.04.2021 характеризується з негативної сторони; веде аморальний спосіб життя; схильний до порушення громадського порядку; є неодруженим; не працює; будь-яких осіб на утриманні, в розумінні закону, не має; на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога "Центральної міської лікарні" Гайворонської міської ради не перебуває.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі статтею 66 КК України, суд відносить щире каяття, яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало у тому, що обвинувачений добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування в установленні невідомих їм обставин справи.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Водночас, суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення (проступку), не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, який виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого статті 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по вказаному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу частини 2 статті 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, беручи до уваги особу ОСОБА_4 , який відповідно до статті 89 КК України не має судимості, характеризується негативно, повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, приймаючи до уваги заяву потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якої остання не має будь-яких претензій до обвинуваченого та просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції частини 1 статті 185 КК України у виді одного року обмеження волі та, застосувавши статтю 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладанням на нього обов`язків згідно зі статтею 76 КК України, що відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, буде необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування статті 69 КК України суд не вбачає.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду від 25 березня 2021 року на речові докази скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Відповідно до частини 2 статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підтверджені витрати на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 490 гривень 35 копійок.

На підставі викладеного, керуючись статтею 50, пунктом 1 частини 1 статті 66, статтями 75, 76, частиною 1 статті 185 КК України, частиною 3 статті 349, статтею 368, частиною 1 статті 369, статтями 370, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Неділкове, Савранського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до статті 89 КК України раніше не судимого, депутатом не являється, визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі, строком на 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підтверджені витрати на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 490 гривень 35 копійок.

Речовий доказ, а саме велосипед марки "Україна" зеленого кольору з передньою вилкою синього кольору, який повернуто потерпілій ОСОБА_5 під зберігальну розписку, залишити останній за належністю, звільнивши від зобов`язань за зберігальною розпискою.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду від 25 березня 2021 року на речові докази скасувати

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим або його захисником в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, потерпілою або її представником - у частині, що стосується інтересів потерпілої, але в межах вимог, заявлених нею в суді першої інстанції, а також прокурором в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 24-а) шляхом подачі апеляційної скарги через Савранський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку (п.п.1, 6, 7 ч.1 ст.393, п.1 ч.1, п.1 ч.2 ст.395 КПК України).

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України (ч.2 ст.394 цього Кодексу).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції (ч.ч.1, 2 ст.532 КПК України).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1