ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1574/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/1133/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
- секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами захисника та підозрюваного на ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 04.06.2021,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000165 від 03 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 147 КПК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Застосовано у відношенні підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор", тобто до 01 серпня 2021 року включно.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 04.06.2021 до Зміївського районного суду Харківської області надійшло клопотання старшого слідчого СВВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000165 від 03 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 147 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 56 - 59).
В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №00000165 від 03 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 147 КК України.
03.06.2021 року ОСОБА_8 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 147 КК України.
З ухвали слідчого судді вбачається, що задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 147 КК України, та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 та підозрюваний ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 04.06.2021 та ухвалити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт з використанням засобу електронного контролю.
Апеляційні скарги обґрунтовують тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.
Захисник вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України не підтверджуються матеріалами кримінального провадження та прокурором не було доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Прокурор та захисник повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляції захисника, до суду апеляційної інстанції не прибули. Прокурор подав заяву про розгляд вищевказаної апеляції за його відсутності.
За наведених вище обставин враховуючи стислі строки регламентовані ч. 2 ст. 422 КПК України судова колегія вважає можливим розглянути апеляцію по суті, без участі прокурора та захисника, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог ч. 4 ст. 405 КПК України дані обставини не є перепоною для апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних причин.
Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у скоєнні злочину, та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 147 КК України, є неспроможними.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 147 КК України, яка підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: копіями матеріалів кримінального провадження, а саме: витягу з ЄРДР №0000165 від 03.06.2021 року (а. с. 1); рапортів чергового інспектора ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області (а. с. 2 - 5) про отримання повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, протоколу огляду місця події, в ході якої зафіксована обстановка та обставини вчинення кримінального правопорушення та вилучені ніж та інше майно (а. с. 6 - 12), протоколів допиту потерпілої ОСОБА_10 (а. с. 13 - 16, 54 - 55), протоколів допиту свідків, (а.с.17-35), постанови про визнання речових доказів, зокрема ножа, та передачу їх на зберігання (а. с. 44 - 45), повідомлення про підозру за ч.2 ст.147 КК України, протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 (а. с. 46 - 53) та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
З ухвали слідчого судді вбачається, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 147 КК України; наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України; недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, враховуючи що останній підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як особливо тяжкий злочин, спрямований проти життя і здоров`я особи, пов`язаний з насильством, за який, в разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, не працює, тобто законного джерела доходу не має.
Окрім цього, підозрюваний обізнаний про місце проживання потерпілої, свого малолітнього сина, матері потерпілої, яка є свідком у кримінальному провадженні, безперешкодно в день події проник до їх будинку, а отже існує високий ступінь ризику незаконного впливу підозрюваним на вказаних осіб.
З огляду на ступінь суспільної небезпеки вчиненого підозрюваним діяння, спосіб його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, про доведеність існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також наміру перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Колегія суддів вважає, що слідчим суддею враховані положення статей 177, 178 КПК України, а також доводи сторони захисту, щодо даних про особу підозрюваного, перевірені докази та надана їм відповідна правова оцінка, також перевірені додані слідчим до клопотання докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим.
Колегія суддів, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 особливо тяжкого кримінального правопорушення, погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним.
Доводи апеляційних скарг захисника та підозрюваного висновків слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не спростовують, не свідчать про прийняття слідчим суддею необґрунтованого рішення та не є підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
З врахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку, що порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційних скаргах захисника та підозрюваного доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.
Керуючись положеннями ст. 182 КПК України, при постановленні ухвали про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст. ст. 177 та 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні як альтернативний запобіжний захід.
За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 є недостатнім.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляціях колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника та підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 04.06.2021 щодо застосування у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді