ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/194/21 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: повернення скарги на бездіяльність
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5
апелянтів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року повернуто скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді і повернути матеріали судового провадження до суду першої інстанції для розгляду по суті. Вважають висновки суду помилковими. Дійсно, як зазначила ОСОБА_6 , з листа за підписом виконуючого обов`язки начальника Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 від 12.08.2019 вона дізналась про кримінальне провадження №0002381, який в своїй постанові вказав, що з кримінального провадження№0002516 були виділені матеріали кримінального провадження №0002381, після чого 10.07.2019 кримінальне провадження№0002381 було закрито. А тому, їй невідомо чому слідчим це зроблено і які це були матеріали, оскільки ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0002516 мала статус потерпілої, а тому має право знати, з яких підстав слідчим виділені матеріали кримінального провадження та з яких підстав кримінальне провадження закрито. Копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження №0002381 тривалий термін їй не видавалась і лише 05.12.2020 рекомендованим листом, ОСОБА_6 отримала копії трьох постанов, в тому числі й кримінального провадження №0002381. Вважає, що вам факт видачи слідчим копії постанови є підтвердженням її процесуального права на оскарження вказаної постанови як потерпілої по кримінальному провадженню №0002516. Тому, просять скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою повернути скаргу до суду на новий розгляд.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, надав заяву про розгляд скарги за його відсутністю.

З урахуванням норм ст.ст. 401, 422 КПК України, думки апелянта, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року за відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянтів, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2020 р. ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0002381, в якій зазначила, що отримала копію постанови про закриття кримінального провадження 05 грудня 2020 року, просила суд скасувати оскаржувану постанову . Також зазначила, що скарга буде уточнена після перерозподілу скарги з врахуванням матеріалів кримінального провадження.

Приймаючи рішення про повернення скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя мотивував тим, що нормами ч. 3 ст. 303 КПК України передбачено чіткий перелік осіб, які мають право під час досудового розслідування на оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Враховуючи, що особою, що подала скаргу не надано документів на підтвердження його повноважень, як особи, яка має право подавати скаргу, слідчий суддя вважав за необхідне повернути скаргу ОСОБА_6 , зазначивши, що заявник у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_9 і відомостей про наявність інших заявників чи потерпілих у цьому кримінальному провадженні, в тому числі, ОСОБА_6 , постанова про закриття кримінального провадження не містить, статус потерпілого у кримінальному провадженні №0002381 від 11.05.2019 жодним чином не підтверджено, що не дає можливості слідчому судді встановити права та обов`язки особи, яка подала скаргу та ставить під сумнів питання щодо повноважень зазначеної особи.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Зазначений перелік осіб, які можуть оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження, є вичерпним.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 оскаржують постанову слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження №0002381.

Не ставлячи під сумнів висновки слідчого судді про відомості стосовно руху кримінального провадження №0002381, учасників та осіб, які звертались з заявою до правоохоронних органів, колегія суддів вбачає, що дослідження та оцінка будь-яких відомостей про правомірність або неправомірн6ість звернення певної особи до слідчого судді в межах ст. 303 КПК України, повинна перевірятись судом в межах судового розгляду шляхом дослідження всіх відомостей кримінального провадження, яке попередньо належить витребувати, якщо в скарзі йдеться про оскарження постанови про закриття цього провадження.

За таких обставин, слідчий суддя передчасно повернув ОСОБА_6 її скаргу на підставі положень п.1 ч. 2 ст. 304 КПК України, не з`ясувавши належним чином її процесуальний статус як суб`єкта оскарження постанови про закриття кримінального провадження та решту питань, які, відповідно до п. 3 ст. 306 КПК України можливо з`ясувати під час розгляду скарги по суті, яка здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу.

Повертаючи ОСОБА_6 її скаргу на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя не врахував вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме право на справедливий суд, зокрема право бути заслуханим судом є однією з базових гарантій учасника судового спору рішення у справі Претто проти Італії (Pretto and Others v. Italy, 8 December 1983, Series A no. 71) Також рішення у справі Голдер (Golder, 21.02.1975, Series A, №4451/70 ) проти Об`єднаного Королівства, де суд зазначив: « на думку Суду, було б немислимим, щоб стаття 6 пункт перший містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій у цивільних справах і не захищала би в першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. Все вищенаведене свідчить про те, що право доступу до правосуддя є одним із невід`ємних складових права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Щодо прийняття заяви, в ухвалі ЄСПЛ по справі Скорик проти України (N 32671/02 рішення від 08.01.2008 р.) зазначено, що обмеження права на доступ до суду не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року скасуванню, з направленням матеріалів провадження до суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених ст.ст. 304-306 КПК України та розгляду по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нову ухвалу.

Скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження, повернути до суду 1-ї інстанції для виконання вимог ст.ст. 304-306 КПК України та розгляду по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.

Головуючий

Судді