Справа №403/421/20
провадження №1-кп/403/19/21
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2021 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Нова
Прага Олександрійського району
Кіровоградської області, адреса місця
проживання, зареєстрована у встановленому
законом порядку та фактичного місця
АДРЕСА_1 , не працюючого,
маючого базову загальну середню освіту, не
одруженого, громадянина України;
перебуваючого на військовому обліку запасу
військовозобовязаних, як непридатний до
військової служби в мирний час та обмежено
придатний у військовий час, раніше не
судимого
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-
14 жовтня 2020 року близько 23 год. 00 хв. між обвинуваченим ОСОБА_4 , який перебував біля будівлі магазину «Продукти», розташованому по вул.Осипова в с.Березуватка Устинівського району Кіровоградської області, та потерпілим ОСОБА_5 , який в цей час також перебував на прилягаючій до магазину території, виникла сварка, під час якої обвинувачений, на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілим, внаслідок раптово виниклого умислу, спрямованого на заподіяння йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно та цілеспрямовано, наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар правою рукою, зжатою в кулак, в область правого вуха та один удар правою рукою, зжатою в кулак, в область щелепи, внаслідок чого потерпілий впав на землю. Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, обвинувачений ОСОБА_4 наніс потерпілому ще один удар правою рукою, зжатою в кулак, в область правого ока. Внаслідок вказаних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді рани нижньої губи по середній лінії, синця під правим оком та рани за вушною раковиною, які згідно висновку експерта №177 від 19.10.2020 року за результатами проведення судово-медичної експертизи мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний всудовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 визнав повністю. Суду показав, що дійсно в жовтні 2020 року вночі, приблизно о 23 годині, він перебував біля будівлі продуктового магазину в с.Березуватка Устинівського району. Поряд з ним знаходились також потерпілий ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подальшому потерпілий почав говорити йому образливі слова, чим спровокував його на нанесення ударів. Памятає, що наніс три удари кулаком правої руки в область обличчя потерпілого. Після сварки потерпілого забрав його друг. В скоєному щиро розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання по розгляду кримінального провадження не з`явився. Про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно поданої до суду письмової заяви прохав розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, без його участі. Цивільний позов до обвинуваченого пред`являти наміру не має. Права потерпілого, передбачені ст.56 КПК України, йому зрозумілі. Вид та розмір покарання залишає на розсуд суду (а.п.93).
З огляду на викладене, відповідно до положень ст.325 КПК України судом, після заслуховування думки учасників судового провадження щодо можливості за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини, передбачені ч.1 ст.91 КПК України, та, враховуючи, що згідно п.2 ч.3 ст.56 КПК України брати участь у судовому провадженні є правом потерпілого, судовий розгляд кримінального провадження проведено без участі потерпілого ОСОБА_5 ..
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження: прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ними визнаються та не оспорюються, зокрема, події кримінального правопорушення (часу, місця, способу вчинення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні; переконавшись, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позицій; розяснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, характеризуючих особу обвинуваченого та необхідних для вирішення судом питань, передбачених п.2 ч.4 ст.374 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо обставин вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, які є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння змісту цих обставин обвинуваченим, суд приходить до висновку, щомало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ; це діяння містить склад кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження; його вина у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.2 ст.12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, класифікується як кримінальний проступок.
За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанови від 24.10.2003 року №7), досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 являється особою раніше не судимою, до кримінальної відповідальності притягується вперше (а.п.103).
Обвинувачений на обліку Устинівського районного сектру філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, починаючи з 2016 року, не перебуває (а.п.107).
Обвинувачений ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку запасу військовозобов`язаних в Устинівському РВК з 19.02.2019 року як непридатний для військової служби в мирний час та обмежено придатний у військовий час (а.п.108, 109).
Обвинувачений ОСОБА_4 не працюючий. Проживає разом зі старшим братом та меншою сестрою. По місцю проживання характеризується позитивно (а.п.104, 105).
Згідно відповіді КНП «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області обвинувачений ОСОБА_4 на «Д» обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.106).
На підставі ч.2 ст.314-1 КПК України досудова доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не складалась з огляду на його обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що помякшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття з огляду на критичну оцінку обвинуваченим вчиненого ним протиправного діяння, його осуді та визнанні ним повністю своєї вини в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_5 легкого тілесного ушкодження. При цьому зазначення обвинуваченим того, що потерпілий своїми образливими словами спровокував його на заподіяння тілесних ушкоджень, не оцінюються судом як часткове визнання обвинуваченим своєї вини, оскільки в даному випадку додатково повідомлена обвинуваченим обставина, яка викликала його протиправну поведінку, характеризує таку ознаку суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, як мотив його вчинку - особиста образа, та жодним чином не стосується оспорювання обвинуваченим фактичних обставин скоєного ним кримінального проступку в межах пред`явленого йому обвинувачення чи правової кваліфікації його дій за ч.1 ст.125 КК України.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до санкції ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
Судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_4 є працездатним, однак не працевлаштований за трудовим договором, а тому призначення покарання у виді виправних робіт є неможливим. За змістом ч.ч.1, 2 ст.53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу. При цьому розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного.
Майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 не свідчить про той факт, що він не має джерел для сплати штрафу, оскільки з особистих пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 , даних ним в судовому засіданні під час встановлення його особи, обвинувачений повідомив, що займається виконанням тимчасових робіт по найму, внаслідок чого має можливість отримати дохід у формі грошових коштів.
На підставі викладеного, відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення,яке є кримінальним проступком; особи обвинуваченого, який являється особою раніше не судимою, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується задовільно, його щирого каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та відсутності обставин, які обтяжують його покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним кримінальний проступок, що виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідним характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта, - відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 369, 371, 373-376, 392, 394, 395, 532 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 510 грн. 00 коп. (п`ятсот десять гривень 00 копійок).
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1