Справа № 738/217/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/31/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.019.270.170.000.312, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2020 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_10 ,

захисника

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів - 4 роки 4 місяці позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_9 постановлено обчислювати з 10 січня 2020 року.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів у загальній сумі 1256 грн. 00 коп..

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок місцевого суду частково по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі ч. 1 п. 3 ст. 284 КПК України в цій частині. В іншій частині вирок залишити без змін. Звертає увагу, відповідно до ч. 3 ст. 185 КК України дії обвинуваченого були кваліфіковані як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому. Але, в судовому засіданні місцевого суду не знайшов свого підтвердження той факт, що саме ОСОБА_9 проникав в приміщення, де зберігалась мотокоса. Свідок ОСОБА_11 під час судового розгляду та під час проведення слідчого експерименту вказував лише на те, що ОСОБА_9 дійсно підходив до нього та просив мотокосу, але він йому відмовив та показав на слідчому експерименті, де саме стояла мотокоса. Ніяких слідів проникнення до приміщення для зберігання інвентарю ОСОБА_9 знайдено не було. Окрім того, свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні зазначив про те, що обвинувачений ОСОБА_9 під час розмови з ним казав, що хоче попросити в свідка ОСОБА_11 мотокосу для того, щоб її продати, і після цього ОСОБА_9 разом з ОСОБА_13 на прізвисько « ОСОБА_14 » пішли просити мотокосу. Органами досудового розслідування не встановлено та не допитано свідка ОСОБА_15 на прізвисько « ОСОБА_14 », який міг би підтвердити або спростувати фактичні обставини кримінального правопорушення, а також свою непричетність до скоєння злочину.

Як встановив доведеним суд І інстанції, 21 червня 2019 року, близько 23 години, ОСОБА_9 , знаходячись у будинку по АДРЕСА_2 , повторно, умисно, таємно шляхом вільного доступу вчинив викрадення мобільного телефону марки «SIGMA», моделі X-treme PT68, вартістю 1344 грн. 00 коп. із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 50 грн. та грошових коштів у сумі 12000 грн. 00 коп., 300,00 доларів США, що відповідає курсу гривні до іноземної валюти, встановленому Національним банком України 7912 грн.76 коп., які належали ОСОБА_16 , заподіявши таким чином останньому матеріальну шкоду на загальну суму 21306 грн. 76 коп..

24 липня 2019 року, у денний час, ОСОБА_9 , перебуваючи на території міського стадіону «Колос» по вул. Крилова, 4, в м. Мена, Чернігівської області, з метою вчинення крадіжки, шляхом відкриття незамкнених дверей проник у приміщення будівлі для зберігання інвентаря, звідки повторно, умисно, таємно вчинив викрадення мотокоси бензинової марки «Спец» моделі ББ-П-1736, вартістю 1461 грн. 60 коп., яка належала районній організації фізкультурно спортивне товариство «Колос», заподіявши таким чином останньому матеріальну шкоду в сумі 1461 грн. 60 коп..

ОСОБА_9 вину у вчиненні злочину в частині обвинувачення про викрадення майна, належного ОСОБА_16 визнав, фактичні обставини вчинення злочину, правову кваліфікацію дій за цим епізодом не оспорював.

ОСОБА_9 вину у вчиненні злочину в частині обвинувачення про викрадення майна, належного Фізкультурно спортивному товариству «Колос» не визнав, не погодився з кваліфікацією дій за ч. 3 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційні скарзі, колегія суддів вважає її необґрунтованою.

Обвинувачення в частині, що не визнається ОСОБА_9 , підтверджується показами свідка ОСОБА_11 , який під час судового розгляду у місцевому суді показав, що працює робітником по ремонту у товаристві «Колос». ОСОБА_9 неодноразово бачив на стадіоні, знав його наглядно. У липні 2019 року був на роботі, прибирав на стадіоні, косив траву газонокосаркою. Перед обідом підійшов обвинувачений та попросив у нього мотокосу, на що відмовив йому, оскільки мотокоса була у несправному стані. Мотокосу заніс у приміщення, де зберігався інвентар, двері зачинив, але не замикав на замок. Через два дні після цього йому ( ОСОБА_11 ) зателефонував ОСОБА_17 і сказав, що коса зникла. Через деякий час мотокосу повернули. Свідок ОСОБА_11 категорично заперечував, що передав мотокосу обвинуваченому, заперечував, що разом із обвинуваченим вживав алкогольні напої. Крім того, у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 січня 2020 року зафіксовано, що свідок ОСОБА_11 на фото № 2 упізнав особу, яка 24 липня 2019 року просила у нього мотокосу (том 1 а.п. 150-152). З протоколу проведення слідчого експерименту від 16 січня 2020 року вбачається, що з участю свідка ОСОБА_11 був проведений слідчий експеримент із застосуванням технічного засобу фіксації - відеокамери. Під час розгляду справи у місцевому суді відтворений відеофайл із записом слідчого експерименту, який міститься на оптичному носії, доданому до протоколу. Під час слідчого експерименту ОСОБА_11 показав місце де зберігалась мотокоса до її викрадення, а також розповів, що наглядно знайомий йому хлопець 24 липня 2019 року, близько 13 год. 30 хв., просив у нього мотокосу, на що ОСОБА_11 відмовив (том 1 а.п. 143-145).

Таким чином свідок ОСОБА_11 категорично заперечував обставину добровільної передачі мотокоси ОСОБА_9 , зазначав, що коса на час викрадення була у несправному стані та знаходилась у незамкненому замком приміщенні. Сторона захисту не надала доказів, які б спростували або викликали обґрунтовані сумніви щодо достовірності показань свідка ОСОБА_11 .. У свою чергу показання свідка ОСОБА_11 про те, що мотокоса була у несправному стані були підтверджені показаннями свідка ОСОБА_18 , який підтвердив, що купив у обвинуваченого мотокосу у несправному стані та відремонтував її. Підстав для оговору свідками обвинуваченого судом не встановлено і сторона захисту таких підстав також не навела.

Отже, враховуючи наведене, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, а висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними і перевіреними в судовому засіданні доказами та є обґрунтованим.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо епізоду за ч. 2 ст. 185 КК України, суд першої інстанції визнав вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд також врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винуватого, а саме: ОСОБА_9 раніше судимий; вчинив умисний злочин середньої тяжкості та умисний тяжкий злочин; з середньою освітою; неодружений; непрацюючий; на обліках у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває; згідно з досудовою доповіддю від 19 березня 2020 року, підготовленою Деснянським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, надано висновок про високий ризик вчинення повторного правопорушення та зазначено, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства та окремих осіб.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_9 судом першої інстанції, відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та його особі і є справедливим, а тому підстав для скасування чи зміни вироку місцевого суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2020 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4