ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2021 рокусмт ПетровеСправа № 941/1770/20
Провадження № 1-кп/941/43/21

Петрівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді- ОСОБА_1
секретаря- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Петрове кримінальне провадження № 0000284 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, не маючого на утриманні дітей, який не має реєстрації на території Петрівського району Кіровоградської області, є особою, яка не має судимості,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4
зі сторони захисту захисника ОСОБА_5
зі сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке виявилося в наступному:
19.10.2020 року, близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_3 разом із своїм братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходились за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно вживали спиртні напої.
20.10.2020 року в нічний час між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка, під час якої у останнього виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , 20.10.2020 року в період часу з 06 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в веранді будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно та цілеспрямовано, наніс ОСОБА_6 не менше 15 травматичних ударів кулаками своїх рук по голові та стрибків на голові потерпілого, який в цей час знаходився в лежачому положенні.
Відповідно до висновків експерта №382 від 26.11.2020 року та №382/1 від 11.12.2020 року, внаслідок отриманих ударів ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, що складається з синців обличчя, крововиливів у м`які тканини волосистої частини голови, субарахноїдальних крововиливів. Вказаний комплекс ушкоджень несе ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_6 .
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи, а саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України.
Потерпілою від кримінального правопорушення є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка міста Кривий Ріг Дніпропетровської області українка, громадянка України, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та надав покази, що дійсно ввечері 19.10.2020 року він приїхав у смт.Петрове до свого брата ОСОБА_6 . Знайшовши ОСОБА_6 вдома, вони разом пішли до магазину та придбали горілку, після чого почали її вживати вдома у останнього за адресою АДРЕСА_1 . Через деякий час між ними виник словесний конфлікт про минулі судимості обвинуваченого, в ході якого ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження, при цьому обвинувачений не пам`ятає, яким саме способом, кількість та час нанесення тілесних ушкоджень. Після нанесення тілесних ушкоджень обвинувачений перетягнув брата з коридору до кімнати і намагався надавати йому допомогу шляхом обливання холодною водою, але через деякий час заснув, а коли прокинувся близько 12 год. 20.10.2020 року виявив, що ОСОБА_6 мертвий , а тому відразу повідомив про це поліцію. Також обвинувачений наполягав на перекваліфікації його дій в частині спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 на ч.2 ст. 121 КК України та правильності кваліфікації його дій як умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, оскількинаміру вбивати ОСОБА_6 він не мав.

Потерпіла ОСОБА_7 в судові засідання не зявилася, направивши до суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має.
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим його вина у скоєнні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у справі доказами.

Під час досудового розслідування встановлено і обвинувачений це не заперечує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували вдвох , інших безпосередніх свідків події не було.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що бачила обвинуваченого увечері 19.10.2020 , коли йшла по вулиці , а він запитав її де проживає ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що був запрошений як понятий при проведені слідчого експерименту з обвинуваченим, в ході якого останній показав події, які відбулися, проте деталей він не пам' ятає.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні охарактеризувала ОСОБА_6 як сусіда, який зловживав алкогольними напоями, проте поводив себе не агресивно і не приносив шкоди.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що як працівник поліції в складі слідчо-оперативної групи виїжджав на місце події, де ОСОБА_3 розповів йому про обставини події, а саме, що він після розпиття спиртних напоїв на грунті раптово виниклої сварки вбив брата ОСОБА_6 , при цьому бив його руками та ногами, а також стрибав ногами на голові. Зазначене було зафіксовано нагрудним відеореєстратором відповідно до вимог Закону України «Про поліцію».

Таким чином, за відсутності безпосередніх свідків події та показів обвинуваченого, який показав, що не пам`ятає обставин нанесення тілесних ушкоджень, необхідно виходити з встановлених обставин.

В ході дослідження матеріалів справи судом встановлено, що згідно витягу з кримінального провадження № 0000284, відомості про дане кримінальне провадження внесені до ЄРДР 20.10.2020 року. Датою надходження заяви, повідомлення або виявлення з іншого джерела є 20.10.2020 року, заявник ОСОБА_3 , фабула: 20.10.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає його брат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ним та братом ОСОБА_6 відбулась сварка в ході якої ОСОБА_3 наніс множинні удари ногами та руками по тулубу та голові свого брата ОСОБА_6 , після чого пішов та ліг спати, а коли прокинувся, то виявив брата ОСОБА_6 померлим на підлозі в кімнаті за вищевказаною адресою.Правова кваліфікація: ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 20.10.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , оглянуто місце події, за результатами якого складено опис обстановки домоволодіння, вилучено змиви РБК, пляшку «Арсенал», пляшку «Яготинське», пляшку «PRIME», одяг (чоловічу кофту, рубашку та штани ) з слідами крові, які постановами слідчого від 20.10.2020 року визнані речовими доказами. До протоколу додано диск з відеозаписом.

Протоколом огляду трупу від 21.10.2020 року описано вигляд трупа ОСОБА_6 , його розташування та зафіксовано видимі тілесні ушкодження.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.10.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано 20.10.2020 року о 13 год. 50 хв. Під час затримання у нього було вилучено мобільний телефон марки «Redmi Designed by xiaomi modei M:1903С3EG» чорного кольору, спортивний костюм чорного кольору, футболку зеленого кольору та кросівки чорного кольору марки «THE NОRTH FACE».

Висновком щодо результатів медичного огляду № 41 від 20.10.2020 року встановлено, що ОСОБА_3 станом на 16 годину 15 хвилин перебував в стані алкогольного сп`яніння.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 21.10.2020 року вбачається, що з метою перевірки і уточнення відомостей щодо тілесних ушкоджень та причин смерті ОСОБА_6 було проведено слідчий експеримент, в ході якого ОСОБА_3 допустив, що тілесні ушкодження своєму братові наніс саме він, але механізм їх спричинення не пам`ятає, зазначив що сторонніх осіб окрім них не було. До протоколу додано диск з відеозаписом.

Згідно рапорту від 20.10.2020 року начальника сектору карного розшуку Петрівського ВП Долинського ВП майора поліції ОСОБА_11 , по прибуттю слідчої оперативної групи на місце події поряд з будинком було зупинено громадянина ОСОБА_3 , якого було опитано. Під час спілкування останній надав відомості про обставини нанесення тілесних ушкоджень братові ОСОБА_6 . До рапорту додано диск з відеозаписом, який постановою слідчого від 21.10.2020 року визнано речовим доказом.

Як вбачається з диску відеозапису з нагрудного відеореєстратора, 20.10.20 року в ході виїзду оперативної групи на місце події після повідомлення о 12:59 на службу 102 про смерть ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_11 провів бесіду з ОСОБА_3 на предмет обставин події, яка була записана на службовий відеореєстратор. Під час розмови обвинувачений добровільно розповів, що вранці 20.10.20 року під час вживання спиртних напоїв з братом ОСОБА_6 між ними виник словесний конфлікт, в ході якого він почав наносити удари останньому, а коли той впав, у лежачому положенні бив його ногами та стрибав на тілі і голові потерпілого. Після цього деякий час надавав допомогу потерпілому, обливав його водою , який на той час ще був живий, а потім заснув і коли проснувся, виявив брата мертвим.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи №382 від 21.10.2020 року при судово-медичній еспертизі трупа ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:

А) закритої черепно-мозкової травми: синці обличчя, крововиливи у м`які тканини волосистої частини голови, субарахноїдальні крововиливи. Вказаний комплекс ушкоджень міг утворитися від дії тупих твердих предметів(предмету) в перпендикулярному чи близького до такого напрямку, несе ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю. Зважаючи на особливості зовнішніх ушкоджень давність черепно-мозкової травми може складати до 3-х діб до моменту смерті, проте бульш категорично про це можна судити на підставі судово-медичної гістологічної експертизи;

Б) синців лівої пахової області, грудної клітини , саден колін, грудної клітини, правої пахової області , правої гомілки . Вказані ушкодження могли виникнути від дії тупих твердих предметів(предмету) в перпендикулярному чи близького до такого напрямку, несуть ознаки легких тілесних ушкоджень як викликаючі скороминучий розлад здоровя на термін до 6 діб і в прямому причинному звязку зі смертю не перебувають. Давність ушкоджень може складати не більше 1-2 діб до моменту смерті.

Виявлені ушкодження могли утворитися в результаті не менш ніж 15 травматичних впливів локального характеру.

Смерть ОСОБА_6 настала в результаті набряку головного мозку як наслідок комплексу черепно-мозкової травми , на що вказують дані судово-медичної експертизи, викладені вище. Давність смерті може складати не менше 12 годин до початку експертизи.

Стопи ніг мають ознаки тупих твердих предметів як при ударах , так і стрибках , та за інших обставин.

При судово-медичній експертизі виявлені морфологічні ознаки атеросклеротичної хвороби серця, однак дана хвороба не перебуває у прямому причинному зв`язку зі смертю.

При судово-медичній токсилогічній експертизі виявлений етиловий спирт в кількості, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи №382/1 від 11.12.2020 року, відповідно до даних судово-медичної гістологічної експертизи давність ушкоджень, що призвели до смерті ОСОБА_6 може складати приблизно 2-5 годин до моменту смерті. Взаєморозташування потерпілого та нападника в момент спричинення ушкоджень могло бути різноманітним , яке б дозволяло утворення ушкоджень виявленої локалізації та направлення.

Згідно висновків судово-медичної експертизи №673 від 26.11.2020 року знайдена на одязі ОСОБА_3 , а саме на спортивній куртці та спортивних штанях, на футболці, на кросівках, кров людини, може походити від ОСОБА_3 або (і) ОСОБА_6 .

Згідно висновків судово-медичної експертизи №672 від 26.11.2020 року знайдена на одязі ОСОБА_6 , а саме на сорочці, на джемпері, на джинсах, кров людини, може походити від ОСОБА_3 або (і) ОСОБА_6 .

Згідно висновків судово-медичної експертизи №676 від 26.11.2020 року знайдена в змиві з бетонної відмістки та в змиві з рами дверей кров людини, може походити від ОСОБА_3 або (і) ОСОБА_6 .

Згідно висновків судово-медичної експертизи №675 від 26.11.2020 року знайдена в змиві з підлоги біля крісла та в змиві з підлоги біля тіла кров людини, може походити від ОСОБА_3 або (і) ОСОБА_6 .

Згідно висновків судово-медичної експертизи №674 від 26.11.2020 року знайдена на вирізці з паперу кров людини, може походити від ОСОБА_3 або (і) ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки КНП «Петрівська ЦРЛ» від 21.10.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

З висновку судово-психіатричного експерта № 429 від 10.11.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг контролювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

Оцінюючі перераховані вище безпосередньо досліджені судом докази на предмет їх належності, достовірності та допустимості, суд виходить з наступних положень чинного законодавства, а також міжнародних норм.
Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ при винесенні вироків» № 5 від 29.06.1990 року, в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, а всі сумніви у справі, в тому числі що стосуються достатності зібраних фактичних даних, якщо вичерпані всі можливості їх доповнення та усунення, повинні тлумачитися і вирішуватися на користь підсудних.
Частина 2 статті 17 КПК України передбачає, що сторона обвинувачення має довести винуватість особи поза розумним сумнівом. Для додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який сумнів був спростований фактами, встановленими на підставі доказів, і єдиною версією, якою безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у пред`явленому обвинуваченні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожен елемент складу злочину, який визначає його кваліфікацію за кримінальним законом.
Відповідно до ст. 337 ч. 1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Проаналізувавши досліджені докази у їх сукупності з точки зору їх належності, достовірності та допустимості, з урахуванням позиції сторони захисту щодо недопустимості окремих з них, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з усталеною судовою практикою, узагальненою, зокрема, у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», основним критерієм для відмежування складів злочинів, передбачених статтею 115 та частиною 2 статті 121 КК України , є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві на відміну від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, її настання охоплюється умислом винного. Питання про умисел вирішується з урахуванням усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, і його способу, знаряддя злочину, кількості, характеру та локалізації заподіяних тілесних ушкоджень і причин припинення посягання.
У цій справі сторона захисту, не заперечуючи фактичних обставин справи та причетності обвинуваченого до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, послідовно стверджувала, що в обвинуваченого не було умислу на вбивство потерпілого і наполягала на перекваліфікації його дій в частині спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 на ч.2 ст. 121 КК України та правильності кваліфікації його дій як умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого.
Таким чином, розбіжності між позиціями сторін обвинувачення і захисту стосувалися лише спрямованості умислу засудженого. Отже, сторона обвинувачення мала довести поза розумним сумнівом цей елемент суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, який визначає кваліфікацію за статтею 115 КК України, і надати докази, які спростовували б версію сторони захисту про відсутність умислу на вбивство.
Захист посилався на те, що конфлікт з потерпілим виник раптово через спір про минулі судимості обвинуваченого і умислу на спричинення смерті брату ОСОБА_6 у ОСОБА_3 не було.
Так, дійснояк вбачається з показів свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , обвинувачений і потерпілий до події майже не спілкувалися, оскільки обвинувачений навіть не знав, де проживає його брат, і жодних конфліктів у них не виникало.
Але відповідно до висновків судово-медичних експертиз та проведених слідчих експериментів встановлено, що локалізація та характер заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, механізм їх нанесення, а також поведінка обвинуваченого після вчиненого злочину вказують на те, що непрямий умисел останнього був направлений саме на вчинення інкримінованого йому злочину, усвідомлюючи настання наслідків скоєного.
Так обвинувачений завдав хаотичноне менш ніж 15 ударів ногами та руками в різні ділянки тулуба та голови потерпілого, смерть якого настала в результаті набряку головного мозку як наслідок комплексу черепно-мозкової травми , на що вказують дані судово-медичної експертизи №382 від 21.10.2020 року.

За результатами судово-медичних експертиз встановлено, що групи крові ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ідентичні. Під час експертиз вилучених речей, а саме, одягу ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , змивів речовини бурого кольору з речей з місця події , виявлено кров, яка може належати як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_6 .

Під час затримання ОСОБА_3 проведено його медичний огляд в Петрівській центральній районній лікарні, в ході якого будь-яких тілесних ушкоджень у останнього не виявлено, а сам він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначене свідчить про те, що з боку ОСОБА_6 будь-якого фізичного впливу на ОСОБА_3 не було, а кров виявлена на одязі ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , змивах речовини бурого кольору з речей з місця події може належати лише ОСОБА_6 .

В ході слідчого експерименту з ОСОБА_3 останній показав місце події, кімнату, де вони разом вживали алкогольні напої та де він наносив тілесні ушкодження, кімнату куди він перетягнув ОСОБА_6 та де намагався надати допомогу, при цьому механізм нанесення тілесних ушкоджень не показав.

Водночас, в ході виїзду оперативної групи на місце події 20.10.20, після повідомлення ОСОБА_3 на службу 102 про смерть ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_11 провів бесіду з ОСОБА_3 на предмет обставин події, яка була записана на службовий відеореєстратор.

Під час розмови обвинувачений розповів, що вранці 20.10.20 року під час вживання спиртних напоїв з братом ОСОБА_6 між ними виник словесний конфлікт, в ході якого він почав наносити удари останньому, а коли той впав, у лежачому положенні бив його ногами та стрибав на тілі і голові потерпілого. Після цього деякий час надавав допомогу потерпілому, обливав його водою , який на той час ще був живий, а потім заснув і коли проснувся, виявив брата мертвим.

Зазначений відеозапис в подальшому добровільно був наданий слідчому на оптичному диску, процесуально долучений до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, який був досліджений в судовому засіданні. Аналогічні покази дав у судовому засіданні і свідок ОСОБА_11 .

Такі пояснення обвинуваченого узгоджуються з іншими переліченими доказами, зокрема, результатами судово-медичної експертизи №673 від 26.11.2020 року, якою виявлено кров на взутті обвинуваченого, та висновками судово-медичної експертизи №382 від 21.10.2020 року і № 382/1 від 11.12.2020 року щодо причин смерті потерпілого та кількості травмуючих впливів.

Також суд враховує ту обставину, що дії обвинуваченого не відповідали ситуації , оскільки він наніс потерпілому не менше 15 травмуючих впливів через словесний конфлікт, а після події мав можливість вжити заходів для порятунку травмованого ( викликати швидку або повідомити поліцію, тощо), смерть якого відповідно до висновку судово-медичної експертизи №382/1 від 11.12.2020 року настала приблизно через 2-5 годин з моменту заподіяння тілесних ушкоджень, але не зробив цього.

Крім того, висновком судово-психіатричного експерта №429 від 10.11.2020 встановлено, що ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг контролювати свої дії і керувати ними. У відношенні інкримінуємого правопорушення слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, на думку суду, такий спосіб, кількість, характер та локалізації заподіяних тілесних ушкоджень свідчать беззаперечно про намагання обвинуваченого спричинити смерть потерпілому.
Що стосується показів обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні про те, що він не пам`ятає моменту нанесення тілесних ушкоджень та не хотів смерті потерпілого, хоча погоджується, що саме він наніс тілесні ушкодження, то суд вважає їх способом уникнення від більш тяжкої відповідальності за скоєне.

Стороною захисту заявлено про недопустимість в якості доказу відеозапису з диску нагрудного відеореєстратора свідка ОСОБА_11 , оскільки ця слідча дія проведена з порушенням встановленого КПК України порядку, так як було проведено допит на той час підозрюваного ОСОБА_3 без роз`яснення його конституційних та процесуальних прав, зокрема не свідчити проти себе та право мати захисника.
Оцінюючи доводи захисника з приводу недопустимості в якості доказу відеозапису з камери відео реєстратора, то суд з ними не погоджується, оскільки свідок ОСОБА_11 провів бесіду з ОСОБА_3 про обставини події в порядку ст.40 Закону України «Про поліцію», яка була записана на службовий відеореєстратор 20.10.20 року , і на той момент ОСОБА_3 ще не мав статусу підозрюваного, так як підозру йому було пред`явлено у порядку ст.278 КПК України після затримання 21.10.20 року.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 115 КК України, як вчинення умисного злочину проти життя та здоров`я особи, а саме, умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вірна.
Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, що скоєний обвинуваченим злочин відповідно до ч.6 ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, його вік та те, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання, є таким, що не має судимостей.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи викладене, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції, передбаченої ч.1ст.115 КК України.
На думку суду, саме таке покарання необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді взяття під варту залишити в силі.
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів та питання процесуальних витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 374 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 392-395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити в силі і утримувати ОСОБА_3 в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати

з 20.10.2020 року, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 1307 грн. 60 коп.

Речові докази:

дві скляні пляшки з під алкогольних напоїв та одна пляшка з під кефіру, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Петрівського ВП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити;

особисті речі потерпілого ОСОБА_6 , а саме: кофта, рубашка та штани, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Петрівського ВП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити;

мобільний телефон марки «Redmi Designed by xiaomi modei M 1903C3EG» чорного кольору, який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Петрівського ВП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області повернути ОСОБА_3 ;

особисті речі підозрюваного ОСОБА_3 , а саме: спортивний костюм, футболка, кросівки, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Петрівського ВП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через Петрівський районний суд Кіровоградської області, шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1