ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2021 Київський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, осіб на утриманні не має, раніше судимого вироком Київського районного суду м. Харкова від 28.08.2019 року за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
25.06.2018 року більш точний час не встановлено, ОСОБА_8 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 в ході сварки зі своєю знайомою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності власника квартири ОСОБА_10 , що виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи раптово виниклий умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, діючи умисно, наніс ножем один удар ОСОБА_9 в область лівого стегна, внаслідок чого заподіяв останній згідно висновку судово-медичної експертизи №10-12/1855-ДМ/18 від 06.08.2018 наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна у середній його третині, що супроводжується пошкодженням лівої стегнової артерії, з подальшим розвитком крововтрати, що стало причиною смерті ОСОБА_9 , колото-різане поранення лівого стегна носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя (згідно п.п. 2.1.1.а, п.2.1.2. п.2.1.3.п., п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р.). Між колото-різаним пораненням лівого стегна та смертю ОСОБА_9 мається причинний зв`язок.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.1 статті 115 КК України не визнав повністю, заперечував проти фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті.
Пояснив, що 24.06.2018 року у першій половині дня він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знаходились в квартирі у ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , вживали спиртні напої, приблизно о 13-00 годині вони вийшли разом з квартири, ОСОБА_10 залишився відпочиватися, оскільки сильно сп`янів. ОСОБА_11 разом зі ОСОБА_12 домовилися продовжити відпочинок та поїхали на водосходище «Водобуд» в с. Циркуни Харківського району. Далі він пішов по власним справам, в районі зупинки громадського транспорту зустрів раніше знайому ОСОБА_9 , з якої вони домовилися провести разом час для чого він зателефонував ОСОБА_10 запитати про можливість посидіти разом у нього в квартирі. Отримавши його згоду вони повернулися до нього в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 де продовжили відпочивати, вживали алкогольні напої, спілкувалися. Зазначив, що ОСОБА_10 сильно сп`янів, почав пропонував ОСОБА_9 вступили в інтимні стосунки втрьох на що потерпіла відповіла відмовою та відповіла йому, на що він їй, якщо в неї є ОСОБА_13 . Також пояснив, що в його планах був намір у статеві відносини з ОСОБА_14 , він їй казав пішли вже в кімнату, бо йому зранку на роботу. Вона хотіла ще посидіти. ОСОБА_10 був не повністю адекватним. Вона сказала йти ОСОБА_8 в кімнату, а сама хотіла сказати пару слів ОСОБА_10 . Зайшовши в кімнату він заснув, через певний час ОСОБА_10 розбудив його та почав виганяти з квартири. Він пішов у туалет та побачив, що ОСОБА_9 лежить на підлозі, він почав з`ясовувати у ОСОБА_10 що трапилось, той відповідів, що вони знов посварилися та він вдарив її два рази та вона спить. ОСОБА_8 зазначив, що не бачив, щоб ОСОБА_10 бив потерпілу. ОСОБА_8 відзначив, що він не мав жодного наміру та мотивів на вбивство ОСОБА_9 та на заподіяння останній тяжкого тілесного ушкодження.
Потерпіла ОСОБА_15 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд вказаного кримінального провадження за її відсутності, відзначила, що не бажає приймати участь у судових засіданнях через похилий вік та стан здоров`я, на теперішній час не має претензій матеріального та морального характеру, покарання просить визначити на розсуд суду.
Незважаючи на не визнання своєї провини, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі, визначеному судом встановленим, підтверджується дослідженими належними та допустимими доказами, а саме:
- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 який пояснив, що з ОСОБА_8 знайомий приблизно п`ять років, померлу ОСОБА_9 не знав взагалі. Зранку 25.06.2018 року в понеділок прокинувся з похміллям, пішов за пивом, потім пішов додому, до обіду відпочивав. В той же день зустрічався з ОСОБА_8 , але той прийшов не сам, а з ОСОБА_14 , які обидва були нетверезими. Далі усі пішли на кухню, випивали, спілкувались. Потім вони захотіли побути наодинці, на що він надав ним кімнату, а сам пішов відпочивати. Потім почув, що вони спілкуються на кухні та пішов до них, при цьому ОСОБА_14 була у нижній білизні, він спитав, що трапилось, як він зрозумів що у них щось не вийшло та він запропонував їй одягтися, проте вона почала грубо спілкуватися у зв`язку з чим він запропонував їй піти, проте вона відмовилась. У коридорі було плаття, він захотів його віддати і випроводити їх з будинку. В цей час втрутився ОСОБА_16 , почав її заспокоювати, казати щоб вона поводилася правильно, бо зараз їх виженуть. В них трапилася якась суперечка, він повернувся від крику, побачив ніж в руці ОСОБА_8 яким ударив її в ногу, потім він ще декілька разів її вдаривї. Свідок ОСОБА_10 зазначив, що хотів його зупинити, але боявся, бо в того був ніж в руках. Потім ОСОБА_8 заспокоївся, почав метатися по квартирі, шукати телефон. Почав збиратися виходити, сказав що це його проблеми, бо це його квартира, а його ОСОБА_8 начебто там не було. Потім ОСОБА_8 сказав, що передзвонить, будуть щось вирішувати. ОСОБА_8 сказав не дзвонити в поліцію, бо все покладуть на нього як власника квартирти. Після чого він зачинив двері після ОСОБА_8 та пішов на кухню, зрозумів, що ОСОБА_14 мертва. Пішов в зал, взяв горілку, бо це перше, що прийшло йому у голову і напивався декілька днів. Також відзначив, ОСОБА_13 з ОСОБА_14 прийшли до нього щоб похмелитися, сутичка сталася ближче до вечере, через 1.5-2 години як вони прийшли, вже темніло. Крові було багато, ОСОБА_8 наніс удар кухонним ножем. Також пояснив, в той період часу в квартирі нікого не було, оскільки його дружина з дитиною була у відїзді, а так як він не виходив на зв`язок, дружина попросила свою подругу зайти до квартири та провідати чоловіка та перевірити квартиру, яка прийшла і все побачила та викликала поліцію. Також пояснив, що 24 червня він бачився з ОСОБА_16 , випивав з хлопцями на вулиці і підійшов ОСОБА_8 , з яким пішли до нього додому, випивали пиво та горілку, розійшлися після обіду, більше ніхто в цей день до нього не приходив. Про те, що прийде до нього ОСОБА_8 похмелитися домовилися по телефону, але про дівчину не говорили. Пили горілку, пиво, їли рибу, випивали багато. Конфлікт виник бо вона була не одягнена, він спитав чого та не одіта, пошуткував чого так швидко, що напевно її це образило. Він поясив, що міг запропонувати потерпілій вступити у статеві відносини, про статеві стосунки втрьох жартував. Зазначив, що ОСОБА_8 погрожував йому в процесі побиття потерпілої, кричав не лізь йому бо сам ляжеш. Коли обвинувачений збирав свої речі, ОСОБА_17 відходив від нього подалі. Спочатку він думав викликати поліцію, коли зрозумів, що потерпіла мертва, то не знав, що робити, при цьому розумів, що про все усі дізнаються, оскільки його будуть шукати родичі, але він був у шоковому стані.
- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 яка пояснила, що з ОСОБА_9 вона не знайома, з родиною ОСОБА_17 знайома, у зв`язку з тим, що дружина ОСОБА_10 виїхала з дитиною на відпочинок, вона періодично навідувалась до них в квартиру, щоб приготувати ОСОБА_10 їжу та допомогти по домогосподарствку. У зв`язку з тим, що впротовж декількох днів ніхто не міг додзвонитися до ОСОБА_10 , дружина попросила його відвідати, брат дружини дав їй ключи від квартири. Зайшовши до їх квартири вона побачила у залі п`яного ОСОБА_10 , потім наближившись до кухні вона побачила, що там лежить дівчина, пішла назад, зрозумів, що щось не те, викликала поліцію, підлозі було багато порожніх пляшок. Підійшовши до ОСОБА_10 останній розповів, що до нього приходив друг з дівчиною, між ними стався конфлікт в ході якого знайомий вдарив ножем дівчину та пішов, швидку не викликали. Також пояснила, що ОСОБА_10 може один раз на рік піти в запій на декілька днів, відносини в їх родині доброзичливі, ОСОБА_10 характеризує спокійною, доброзичливою людиною, відповідальний, проте коли випиває стає спокійним та спить.
- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 який пояснив, що у неділю йому зателефонував ОСОБА_10 , запросив випити пива, зустрітилися у нього в квартирі в першій половині дня за адресою: АДРЕСА_2 , вживали спиртні напої вчотирьох, а саме: він, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_20 , пили пиво та горілку, розійшлися пообідні усі разом, ОСОБА_10 залишився вдома, оскільки був напідпитку, жодних конфліктних ситуацій не було. Після цього вони разом з ОСОБА_20 на автомобілі ОСОБА_10 виїжджали водосховище за містом для відпочинку. З ОСОБА_10 бачився наступного дня у бесідці приблизно о 13-14 годині, ніхто про дівчину у розмові ніхто не згадував, в цей день більше не бачились, по телефону не розмовляли, усі вони зустрічалися в першій половини дня, розійшлися пообідні, про обставини подій він дізнався від працівників поліції. Ключі від автомоблія ОСОБА_10 віддав його дружині;
- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 який пояснив, що раніше зустрічалися у ОСОБА_10 вдома, у неділю 24.06.2018 року йому зателефонував ОСОБА_19 , запросив його до ОСОБА_10 зустрітися випити на що він погодився, він приїхав до нього в квартиру, разом з ними також були ОСОБА_8 та ОСОБА_19 , посиділи на кухні, випивали спиртні напої, зокрема горілку та пиво, через деякий час ОСОБА_10 заснув, вони відвели його до кімнати, потім через деякий час вони пішли усі разом. Зазначив, що ніяких розмов про жінку вони не вели, ніякої жінки не бачили, куди пішов ОСОБА_8 він не знає, він разом з ОСОБА_19 поїхали на автомобілі ОСОБА_10 на водосховище за містом для відпочинку. Зазначив, що про смерть дівчини йому стало відомо від ОСОБА_19 , який повідомив, що ОСОБА_10 в поліції.
- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_21 , який займає посаду дільничного інспектора поліції, який зазначив, що обвинувачений ОСОБА_8 йому знайомий, оскільки проживає в його районі, з приводу спілкування з ним в період 24.06-25,06 2021 не підтвердив спілкування з ним ані особисто, ані по телефону. Про смерть ОСОБА_9 стало відомо від працівників поліції.
- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , яка є матір`ю ОСОБА_8 пояснила, що 25.06.2018 року її син був вдома, відпочивав після роботи, виконував підсобні роботи, в той день на декілька годин виходив з дому, характеризує його як працьовитого та відповідального сина;
- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_23 який пояснив, що ОСОБА_8 працював у нього декілька днів, допомогав йому у виконанні підсобних робіт, працював на кладовищі, до його затримання працював два-три дні;
- показаннями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_24 підтримав обставини, наведені у висновках експерта №10-12/1855-ДМ/18 та №10-14/1855-ДМ/18 та зазначив, смерть ОСОБА_9 настала не менше ніж за 2-4 доби до огляду трупу на місці події, що було обумовлено гнилісними змінами трупу. Зазначив, що у трупа ОСОБА_9 мали місце колото-різані поранення на передній внутрішній поверхні лівого стегна, на передній внутрішній поверхні правого стегна, інших тілесних ушкоджень при судово-медичній експертизі трупа не виявлено. Факт ударів по голові, тулубу та шиї ОСОБА_9 можливо встановити, ним встановлювався факт наявності тілесних ушкоджень.

- рапортом чергового інспектора Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_25 згідно якого 28.06.2018 року до чергової частини надійшло повідомлення зі служби «102» щодо виявлення тіла за адресою: АДРЕСА_3 , 3 під`їзд, АДРЕСА_4 (т.2 а.с. 37);
- протоколом огляду місця події та трупу від 28.06.2018 року відповідно до якого 28.06.2018 року слідчим Київського ВП ГУНП в Харківській області на підставі повідомлення від оператора «102» проведено огляд квартири АДРЕСА_5 (т.2 а.с. 38-53), фототаблицею до огляду місця події від 28.06.2018 року за фактом смерті громадянки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_2 (т.2 а.с. 54-87);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.11.2018 р. з DVD-диском на якому зафіксований слідчий експеремент, який був проведений 19.11.2018 р. в приміщенні квартири АДРЕСА_5 за участю ОСОБА_8 , за результатами якого встановлено, що показання, які надав ОСОБА_8 в частині того, що момент колі він виходив з приміщення вищезазначеної квартири бачив ноги трупу ОСОБА_9 не відповідає дійсності, оскільки візуально знаходячись безпосередньо біля вхідної двері в квартирі за адресоюб: АДРЕСА_2 неможливо побачити кухню не відповідали дійсності (т.2 а.с. 92-94);
- роздруківкою вхідних та вихідних дзвінків з номеру НОМЕР_1 за період з 24.06.2018 р. по 28.06.2018 р. (т.2 а.с. 111-151);
-висновком експерта №10-12/1855-ДМ/18 трупа ОСОБА_9 , проведеного експертом ХОБСМЕ з 02.07.2018 р. по 06.08.2018 р., згідно якого при судово-медичній експертизі трупа встановлено колото-різане поранення на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна, що супроводжується пошкодженням лівої стегнової артерії великої судини, пошкодження якої супроводжується масивною кровотечою, яка через короткий проміжок часу (перші хвилини) призводить до настання смерті, вважаю, що колото-різана рана лівого стегна утворилась, найбільш вірогідно, незадовго (не більше ніж перші хвилини) до настання смерті, на протязі якого потерпіла могла здійснювати самостійні цілеспрямовані дії в обмеженому обсязі, до втрати свідомості, від дії предметів, із силою, достатньою для їх утворення. Причиною смерті ОСОБА_9 стала крововтрата, що розвинулася в результаті колото-різаного поранення лівого стегна з пошкодженням лівої стегнової артерії, про що свідчать: наявність вищевказаних пошкоджень, наявність масивного крововиливу у м`які тканини лівого стегна в області пошкодження лівої стегнової артерії із поширенням на м`які тканини по задній поверхні лівого стегна, нерівномірне кровонаправлення внутрішніх органів, а також наявність нашарувань речовини бурого кольору, схожої на кров, на місці виявлення трупа (згідно копії протоколу огляду місця події та трупу). Між колото-різаним пораненням лівого стегна та смертю ОСОБА_9 мається причинний зв`язок. Колото-різане поранення лівого стегна носить ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (згідно п.2.1.1.а., п.2.1.3.п., п.4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року). Садно носить ознаки ЛЕГКИХ тілесних пошкоджень (згідно п.1.5.2., п.2.3.2.б., п.2.3.5., п.4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року). Враховуючи ступінь вираженості трупних явищ, встановлених при огляді трупу на місці події, смерть ОСОБА_9 настала не менш, ніж за 2-4 доби до огляду трупу на місці події, однак, достовірно встановити час настання смерті не представляється можливим. Тілесних ушкоджень, які б вказували на утворення їх в процесі оборони, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 не виявлено. При судово-медичній експертизі крові трупу гр. ОСОБА_9 , 1974 р.н., виявлено етиловий спирт у кількості 4,71 %, що згідно даним офіційної таблиці відповідає наявності його при тяжкій алкогольній інтоксикації (т.2 а.с. 153-161);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 29.06.2018 р. з додатком та DVD - диском, який був проведений 29.06.2018 р. в приміщенні квартири АДРЕСА_5 за участю свідка ОСОБА_10 (т.2 а.с. 162-184);
- висновком експерта №10-14/1855-ДМ/18 трупа ОСОБА_9 , проведеного експертом ХОБСМЕ з 06.08.2018 р. по 07.08.2018 р., згідно якого причиною смерті ОСОБА_9 стала крововтрата, що розвинулася в результаті колото-різаного поранення лівого стегна з пошкодженням лівої стегнової артерії, про що свідчить: наявність вищевказаних пошкоджень, наявність масивного крововиливу у м`які тканини лівого стегна в області пошкодження лівої стегнової артерії із поширенням на м`які тканини по задній поверхні лівого стегна, нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, а також наявність нашарувань речовини бурого кольору, схожої на кров, на місці виявлення трупа (згідно копії протоколу огляду місця події та трупу). Між колото-різаним пораненням лівого стегна та смертю ОСОБА_9 мається причинний зв`язок. Покази свідка ОСОБА_10 , на які він посилається у протоколі проведення слідчого експерименту від 29.06.2018 р., не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, отриманим при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 у частині способу спричинення та механізму утворення колото-різаного поранення лівого стегна, але суперечать у частині локалізації колото-різаного поранення на попередньо-внутрішній поверхні лівого стегна. (т.2 а.с. 189-195);
- висновком експерта №1116 від 25.07.2018 за результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи, згідно якого на поверхні наданих на дослідження трьох ножів, слідів рук не виявлено, встановити їх належність ОСОБА_8 також не має можливості у зв`язку з відсутністю слідів рук (т.2 а.с. 199-210);
- висновком експерта №1452 від 24.10.2018 за результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи (т.2 а.с. 199-210);
- висновком судово-психіатричного експерта №595 від 06.08.2018 р., відповідно до якого ОСОБА_8 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с. 235-239);
- довідкою Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3 від 12.07.2018 р. щодо проходження лікування ОСОБА_8 в ХОКПЛ №3 у період з 2013 р. по 2018 р. (т.2 а.с.241);

- висновком експерта №15/№672-Дм/2018 за результатами проведення судово-медичної експертизи з 24.07.2018 по 30.07.2018 рр. (т.2 а.с. 242-248);
Враховуючи наведені докази, які були судом досліджені та оцінені в сукупності, колегія суддів не погоджується з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.1 статті 115 КК України та вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 за вищевказаною кваліфікацією не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

В ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_8 стверджував, що не мав умислу на позбавлення своєї знайомої ОСОБА_9 життя, оскільки певний час між ними існували стосунки, у нього відсутній мотив на спричинення її смерті. Зазначені твердження обвинуваченого не спростовані стороною обвинувачення та зібраними докази у кримінальному провадженні, які б свідчили про намір ОСОБА_8 вчинити вбивство ОСОБА_9 .

З`ясовуючи зміст та спрямованість умислу обвинуваченого колегія суддів враховує сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, поведінку винного і потерпілої, що передувала цим подіям, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. З таких обставин, приймаючи до уваги локалізацію тілесного ушкодження, спосіб його нанесення, свідчить на відсутність умислу у обвинуваченого на позбавлення ОСОБА_9 життя, оскільки позбавлення життя особи може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли обвинувачений усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у виді смерті людини і бажає їх настання. За відсутності умислу на позбавлення життя дії обвинуваченого повинні кваліфікуватися за їх фактичними наслідками.

Про відсутність прямого умислу у обвинуваченого на вбивство ОСОБА_9 свідчить те, що потерпілій завдано один удар в область лівого стегна, а саме колото-різаного поранення лівого стегна, яке носить ознаку тяжкого тілесного ушкодження. З огляду на обстановку, яка передувала нанесенню тілесного ушкодження, наявність непорозуміння між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з приводу особистих стосунків, з урахуванням характеру, кількістю та локалізації тілесних ушкоджень, враховуючи стосунки, які існували між ним, які передували злочину, їх поведінка, яка передувала вчиненню протиправних дій свідчать про відсутність у обвинуваченого прямого умислу на вбивство ОСОБА_9 , у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в діях ОСОБА_8 відсутній умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 .

Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України стороною обвинувачення не доведено, дії останнього кваліфіковано невірно, а тому приходить до висновку, що його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

Подія, що відбулась 25.06.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 у квартирі ОСОБА_10 обумовлена перебуванням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння, наявністю непорозуміння між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , міжособистними стосунків та їх поведінкою. Окрім цього, суд критично оцінює доводи обвинуваченого щодо іншої дати його перебування у квартирі ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 , а саме 24.06.2018 року, оскільки вказані доводи спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які є логічними, узгоджуються між собою та іншими письмовими доказами.
Відповідно до ст. 3 та ст. 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень. Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.
Аналіз встановлених судом обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, спрямованості умислу, мотиву, характеру завданих тілесних ушкоджень стали підставою для суду, прийти до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 переслідували намір заподіяння саме тілесного ушкодження та були викликані особистою поведінкою ОСОБА_9 . Оцінюючи у оцінюючи усі досліджені у судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, колегія суддів кваліфікує дії ОСОБА_8 щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 за ч.2 ст.121КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.
Відповідно до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи. Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

У суду не викликають сумнівів показання допитаних в судовому засіданні свідків, які є послідовними та узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами, в тому числі із висновками судово-медичних експертиз.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При призначенні покарання обвинуваченій відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегією суддів не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння, обставини по справі, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, приймаючи до уваги, що він раніше судимий, останній раз вироком Київського районного суду м. Харкова від 28.08.2019 року за ч.2 ст. 186 КК України, враховує, що він офіційно не працевлаштований, не перебуває на диспансерному обліку у нарколога та психіатра та приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання в межах санкції ч.2 статті 121 КК України.
При цьому враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України у період іспитового строку, суд вважає за необхідним застосувати положення ст. 71 КК України та остаточно призначити покарання шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Київського районного суду м. Харкова від 28.06.2018 року та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Призначене покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, підстав для застосування інших видів покарання суд не вбачає.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід рахувати з 28.06.2018 року, тобто з моменту його фактичного затримання. Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ Харківській слідчий ізолятор ОСОБА_8 до набрання цим вироком законної сили. Судові витрати по вказаному кримінальному провадженню за проведення судової дактилоскопічної експертизи, що проводилась експертами Харківського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України № 1116 від 25.07.2018 на суму 1144,00 грн. та судової дактилоскопічної експертизи, що проводилась експертами Харківського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України № 1452 від 24.10.2018 на суму 3432,00 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання про речові докази після набрання вироком законної чинності вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись статтями 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) роки позбавлення волі.
На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 28.08.2019 року за ч.2 ст. 186 КК України та остаточно призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у вигляді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту його затримання, а саме з 28.06.2018 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчий ізолятор».
Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення судових дактилоскопічних експертиз № 1116 від 25.07.2018 та № 1452 від 24.10.2018 в розмірі 4576 грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим протягом 30 днів з дня отримання вироку. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно, після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3