Справа № 350/1366/20
Провадження № 11-кп/4808/66/21
Категорія ст. 389 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000041 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Рожнятівського районного суду від 17.11.2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

жителя АДРЕСА_1 ,

судимого вироком того ж суду від 7.05.2020 року

за ст.15ч.2, ст.190 ч.1 КК України (далі ККУ)

до громадських робіт на 100 годин,

засуджено за ст. 389 ч. 2 ККУ до обмеження волі на два роки.

На підставі ст. 75 ККУ його звільнено від відбування покарання з випробуванням й іспитовим строком на один рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 ч.1 ККУ.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_8 було засуджено вироком Рожнятівського райсуду від 7.05. 2020 року за ст. ст. 15, 190 ч.1 ККУ до 100 годин громадських робіт. Його було повідомлено відповідальною особою ДУ «Центр пробації» про порядок відбування покарання та про кримінальну відповідальність за ухилення від нього. Однак, він у період з 21 липня 2020 року по 30 вересня 2020 року без поважних причин з метою ухилення від відбуття покарання не приступив і не відбув жодної години громадських робіт, чим порушив порядок та умови відбування покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду незаконним. Він повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, передбаченому ст. 389 ч. 2 ККУ, щиро покаявся та пояснив суду, що ухилявся від відбування громадських робіт, так як в цей час по домовленості працював по ремонту квартири в м. Івано-Франківськ, оскільки йому потрібні були кошти на прожиття, а також на сплату аліментів на дітей за рішенням суду. Однак, на час розгляду справи в суді він повністю відпрацював призначені судом 100 годин громадських робіт. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким пом`якшити йому покарання з врахуванням ст. 69 ККУ і призначити йому покарання у вигляді штрафу.

В апеляційній інстанції:

- обвинувачений ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги, просить задовольнити її в повному обсязі;

- прокурор заперечив доводи поданої апеляції, оскільки вони не грунтуються на законі, просить вирок суду залишити без змін.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 2 ККУ не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Згідно ст. 370 КПК України, ст. 50, 65, 75 ККУ судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, призначене покарання і звільнення від нього законним і справедливим.

Оскаржений вирок суду в цих частинах вказаним вимогам закону відповідає.

Апеляційні доводи обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання обставинам справи, зокрема тому, що на час розгляду справи в суді він повністю відпрацював призначених судом 100 годин громадських робіт, не дають підстав для зміни вироку суду.

Призначаючи йому покарання і звільняючи від його відбування, суд врахував суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, той факт, що обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся, на момент розгляду справи судом відбув покарання повністю, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Вказані пом`якшувачі обставини стали підставою для його умовного звільнення від покарання з іспитовим строком на 1 рік на підставі ст. 75 ККУ.

Доводи апелянта про призначення йому штрафу не можуть бути задоволені, оскільки це буде погіршенням його процесуального становища у зв`язку з тим, що станеться заміна його умовного звільнення від покарання на реальне покарання у виді штрафу, що є недопустимим з огляду на правові повноваження апеляційного суду.

Тимчасові поїздки обвинуваченого на заробітки під час дії ст. 75 ККУ цілком можливі з відповідного дозволу контролюючого органу.

Таким чином немає підстав для задоволення апеляції обвинуваченого, вирок слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок Рожнятівського районного суду від 17.11.2020 року щодо нього без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту її проголошення і з цього дня може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5