Справа № 675/2420/20
Провадження № 1-кп/675/34/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2021 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав кримінальне провадження за № 0000220 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синютки Білогірського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, пенсіонера, освіта повна загальна середня, учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України,

В С Т А Н О В И В :
09 вересня 2020 року близько 10 год. 10 хв. ОСОБА_7 , керуючи гужовим транспортом повозкою на резиновому ходу, в упряжці з одним конем, рухався проїзною частиною, що по вул. Вокзальній у м. Ізяслав Хмельницької області, зі сторони вулиці Миколи Микитюка в напрямку залізничного вокзалу. При цьому кінь, що був в упряжі, рухався у темпі повільного бігу.

Відповідно до вимог п. 7.8 Правил дорожнього руху особи, які керують гужовим транспортом, і погоничі тварин зобов`язані виконувати вимоги інших пунктів цих Правил, що стосуються водіїв і пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу.

У вказаний час на проїзній частині вулиці Вокзальної був розміщений місцевий ринок, де вільно пересувалися пішоходи, оскільки відповідно до встановлених дорожніх знаків 3.21 «В`їзд заборонено» рух транспортних засобів зазначеною частиною вулиці заборонений в період часу з 08 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., про що було достовірно відомо ОСОБА_7 .

За таких обставин, ОСОБА_7 з метою виконання вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху, відповідно до яких дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, був зобов`язаний уважно стежити за дорожньою обстановкою та передбачити різку зміну дорожніх умов, зокрема появи пішохода на смузі його руху.

Проте ОСОБА_7 , порушивши обмеження, що встановлені дорожнім знаком 3.21 «В`їзд заборонено», а також вимоги пп. б п. 2.3 Правил дорожнього руху, яким визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п. 10.1 Правил дорожнього руху, де зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, п. 12.1 Правил дорожнього руху, в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, діючи самовпевнено, маючи можливість передбачити настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не врахувавши дорожню обстановку та не обравши безпечної швидкості для руху, діючи не умисно, проявив неуважність та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перебувала на правому краю проїзної частини вулиці Вокзальної, внаслідок чого ОСОБА_6 впала на проїзну частину та отримала удари в різні частини тіла ногами коня, яким за допомогою упряжі керував ОСОБА_7 , з подальшим потраплянням між коліс гужової повозки.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів задньої частини латерального виростка правої великогомілкової кістки та правого наколінка, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а також саден лівої кисті та обличчя, синця у ділянці лівої орбіти, крововиливу під кон`юнктиву лівого ока, струсу головного мозку, садна на передній поверхні правої гомілки, гематоми на поверхні тулуба, верхніх кінцівок, правої сідниці та стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень як таких, що викликають короткочасний розлад здоров`я.

Отримання ОСОБА_6 вказаних тілесних ушкоджень перебуває в причинно-наслідковому зв`язку із необережними діями ОСОБА_7 , що виразилися у злочинній самовпевненості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 після оголошення прокурором обвинувального акту свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Разом з тим, під час надання показань суду свою винуватість визнав частково, не заперечив причетності до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, однак вказав, що його вина полягає лише в тому, що він керував гужовою повозкою та здійснив наїзд на потерпілу, не маючи можливості виявити її на проїзній частині. Разом з тим, Правил дорожнього руху, на думку ОСОБА_7 , він не порушував.

Суду ОСОБА_7 пояснив, що 09 вересня 2020 року близько 10 год. 00 хв. він виїхав із вул. Миру, де має господарство, на вул. Вокзальну, по якій рухався по правій стороні проїзної частини з мінімальною швидкістю. Про наявність заборони щодо руху зазначеною частиною вул. Вокзальної у відповідний період доби йому було відомо. На проїзній частині та тротуарі була розміщена торгівельна палатка з взуттям, яку він об`їхав. У цей час посередині проїзної частини стояв мікроавтобус червоного кольору, а справа були розташовані відра з малиною. Через декілька кроків він помітив, як троє людей переходять дорогу в напрямку магазину «Оскар». Після того, як останні перейшли дорогу, ОСОБА_7 продовжив рух і в цей момент потерпіла опинилася під конем. Сам момент зіткнення він не бачив. На його думку, ОСОБА_6 несподівано вийшла із-за мікроавтобуса, а тому й опинилася під конем. Контакту пішохода з гужовою повозкою не було, хоча кінь міг зачепити її ногами. Потерпіла впала вздовж проїзної частини лівою половиною обличчя та тулубу на асфальт. Свідомості остання не втрачала. Очевидці події допомогли їй підвестися, посадили до мікроавтобуса, який стояв на тротуарі, а також викликали швидку медичну допомогу та працівників поліції.

ОСОБА_7 вказав на те, що щиро шкодує, що так сталося, однак не виключає тієї можливості, що потерпіла потрапила під коня зі своєї вини у зв`язку з необережністю.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 визнав частково, пояснив, що згідний на відшкодування ОСОБА_6 витрат на лікування у сумі 2493 грн., вартості пошкоджених речей у сумі 500 грн., а також моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., вказав, що в ході судового провадження він добровільно відшкодував потерпілій 10 000 завданої шкоди.

Не зважаючи на часткове визнання ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, його вина у скоєному підтверджується зібраними по справі та дослідженими судом у судовому засіданні доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_6 , яка повідомила суду, що 09 вересня 2020 року близько 10 год. 00 хв. вона рухалася по правій стороні вздовж проїзної частини по вул. Вокзальній у м. Ізяслав Хмельницької області в напрямку залізничного вокзалу на відстані близько 1,2 м. від тротуару. Потерпіла помітила, що з правої сторони від проїзної частини здійснюють торгівлю малиною, тому вона повернулася до продавця, щоб запитати про вартість малини. У цей момент ОСОБА_6 відчула «гарячий» удар, впала правою частиною тіла на асфальт та на деякий час втратила свідомість. Коли потерпіла отямилася, то відчула важку біль по всьому тілу. ОСОБА_6 допомогли піднятися очевидці події, які посадили її до мікроавтобуса, що стояв з правої сторони за тротуаром. Останні дали їй серветки, якими потерпіла витерла від краски, яка розбилася внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, лице та одяг. У результаті зіткнення вона виявила відбитки копит коня на брові та на щоці, також у неї дуже боліла права нога, ліва рука та плече. Надалі, до місця події приїхала швидка медична допомога та її відвезли до лікарні, де ОСОБА_6 було надано медичну допомогу. Потерпіла ствердила, що в момент зіткнення гужова повозка рухалася з великою швидкістю. Також ОСОБА_6 категорично заперечила той факт, що перед зіткненням вона вийшла з-за мікроавтобуса.

ОСОБА_6 просила суд призначити обвинуваченому справедливе покарання у відповідності до вимог закону. Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 майнової та моральної шкоди підтримала у повному обсязі. Зазначила, що коли вона перебувала на лікуванні, до неї приходив обвинувачений та пропонував допомогти по господарству, однак грошей на лікування не надав. Пізніше ОСОБА_7 кілька разів пропонував їй грошові кошти, а під час розгляду справи в суді у рахунок відшкодування шкоди передав їй кошти в сумі 10 000 грн.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_8 вказав суду, що у вересні 2020 року він рухався по вул. Вокзальній у м. Ізяслав Хмельницької області на своєму мікроавтобусі по правій стороні проїзної частини. Попереду нього їхав обвинувачений на гужовій повозці. Оскільки назустріч їхав інший мікроавтобус, свідок зупинився, а ОСОБА_7 продовжив рух. Коли останній проїхав перед ним неподалік магазину «Оскар», свідок помітив жінку, яка лежала на проїзній частині вздовж тротуару. До неї підійшли очевидці події та надали їй допомогу. Момент зіткнення гужової повозки із потерпілою він не бачив.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона була очевидцем вищевказаної події. В той день ОСОБА_9 торгувала полуницею, стояла з правої сторони перед магазином «Оскар» на тротуарі. Вона помітила, як кінь, який був запряжений у гужову повозку та рухався зі сторони центру зайнятості, грудьми збив жінку. Остання впала на асфальт вздовж проїзної частини. Звідки з`явилася перед нею потерпіла, свідок не помітила. При цьому контакту пішохода з гужовою повозкою не було, однак кінь пройшовся копитами по потерпілій. На обличчі, руці та спині останньої вона побачила ушкодження та сліди копит коня, а також помітила сліди крові. Вона з іншими очевидцями дорожньо-транспортної пригоди допомогли ОСОБА_6 підвестися та посадили її до мікроавтобуса, який стояв поруч за тротуаром. У пакеті потерпілої була фарба білого кольору, яка розбилася, тому останні допомогли витерти її серветками. Речі потерпілої склали у пакет. На місце події було викликано швидку медичну допомогу. Свідок вказала, що після того, як кінь збив потерпілу, навпроти вона помітила мікроавтобус, але їй не відомо, чи даний транспортний засіб на час дорожньо-транспортної пригоди здійснював рух. Вона лише помітила, що після падіння ОСОБА_6 він стояв навпроти. Можливо він проїздив поруч і зупинився, помітивши цю подію. Чула, як водій вказаного автомобіля повідомив працівникам поліції, що він зупинився, бо побачив, що кінь швидко їхав і на місці події було багато людей.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що 09 вересня 2020 року вона торгувала малиною на місцевому ринку перед магазином «Оскар». Близько 11 год. 00 хв. вона помітила, як потерпіла переходила дорогу до неї, у цей момент кінь, який був запряжений у гужову повозку та біг зі сторони центру зайнятості, налетів на потерпілу та збив її з ніг, внаслідок чого ОСОБА_6 впала на проїзну частину вздовж тротуару. ОСОБА_10 пройшовся по спині та ногах потерпілої, контакту пішохода з гужовою повозкою не було. Декілька хвилин потерпіла не рухалася, свідок підійшла до неї та допомогла підвестися, а також викликала поліцію. У подальшому вона придбала пакет, у який поклала речі ОСОБА_6 , а саме: сумку та розбиті очки. На місці події вона також виявила розлиту краску. Також свідок купила серветки та витерла потерпілу. Жодного транспортного засобу навпроти місця дорожньо-транспортної пригоди свідок не бачила, ствердила, що проїзна частина була вільною.

Даними протоколу огляду місця події від 09 вересня 2020 року з планом-схемою до нього доведено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася на ділянці проїзної частини вул. Вокзальної у м. Ізяслав Хмельницької області поблизу магазину «Оскар». Під час огляду зафіксовано місце розташування гужової повозки, коня, сліди та обстановку вчиненого кримінального правопорушення. Зокрема, позаду гужової повозки виявлено плями крові. Також на початку вулиці Вокзальної в місці перетинання з вулицею М. Микитюка виявлено встановлений дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» з пояснювальною табличкою, де зазначено час дії вказаного дорожнього знаку, а саме: з 08 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. Аналогічний дорожній знак із пояснювальною табличкою виявлено перед в`їздом на територію ринку зі сторони перехрестя вулиць Вокзальної та Кушнірука. Зафіксована на місці події обстановка в сукупності з іншими доказами доводять причетність обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення (а.с. 70-73).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 549 від 08 грудня 2020 року в потерпілої ОСОБА_6 виявлено такі тілесні ушкодження:

а) закриті переломи задньої частини латерального виростка правої великогомілкової кістки та правого наколінка, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмета (предметів), могли виникнути в строк та при обставинах, вказаних у постанові слідчого про призначення судово-медичної експертизи;

б) садна лівої кисті та обличчя, синець в ділянці лівої орбіти, крововилив під кон`юнктиву лівого ока, струс головного мозку, садно на передній поверхні правої гомілки, гематоми на поверхнях тулуба, верхніх кінцівок, правої сідниці та стегна, які за своїм характером у сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості як такі, що викликають короткочасний розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, могли виникнути в строк та при обставинах, вказаних у постанові слідчого про призначення судово-медичної експертизи (а.с. 91-93).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки від 17 грудня 2020 року за участю потерпілої ОСОБА_6 остання показала на місці події, добровільно та детально розповіла про обставини скоєння щодо неї кримінального правопорушення, зокрема щодо місця та часу дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої вона отримала тілесні ушкодження, що відбулася 09 вересня 2020 року. Дані вказаного слідчого експерименту повністю співпадають із показаннями потерпілої, наданими нею у судовому засіданні (а.с. 80-84, 127).

Даними постанови про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 09 вересня 2020 року підтверджується, що гужову повозку (дерев`яний віз та кобилу гнідої масті) визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.с. 75).

З протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19 листопада 2020 року з описом до нього вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2020 року в КНП «Ізяславська центральна районна лікарня» вилучено медичну картку стаціонарного хворого, заведену на потерпілу ОСОБА_6 (а.с. 86-87).

Згідно заяви від 19 листопада 2020 року ОСОБА_6 добровільно надала слідчому для долучення до матеріалів даного кримінального провадження з метою проведення судово-медичної експертизи належні їй медичні документи, а саме: чотири рентгенівські знімки та один КТ знімок правого колінного суглобу (а.с. 88).

Відповідно до даних постанови про визнання та приєднання речових доказів у кримінальному провадженні від 19 листопада 2020 року підтверджується, що у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами медичну картку стаціонарного хворого № 2648, заведену на потерпілу ОСОБА_6 , чотири рентгенівські знімки та один КТ знімок, промарковані на потерпілу ОСОБА_6 (а.с. 90).

Згідно з протоколом огляду речових доказів від 19 листопада 2020 року предметом огляду є медична картка стаціонарного хворого № 2648, заведена на потерпілу ОСОБА_6 . З даної медичної картки вбачається, що остання була госпіталізована до хірургічного відділення лікарні о 11 год. 20 хв. 09 вересня 2020 року та о 10 год. 00 хв. 15 вересня 2020 року виписана з медичної установи. Також в медичній картці відображено діагноз ОСОБА_6 та перебіг її лікування. Крім того, оглянуто чотири рентгенівські знімки та один КТ знімок, промарковані на потерпілу ОСОБА_6 (а.с. 89).

Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, включає в себе такі обов`язкові ознаки: діяння, наслідок та причинний зв`язок між ними. Діяння при вчиненні даного злочину полягає у порушенні діючих на транспорті правил нормативно-правових актів, які регламентують дотримання пасажирами, пішоходами, іншими учасниками руху вимог безпеки руху. Порушення чинних на транспорті правил може вчинятися шляхом дії або бездіяльності.

Наведені докази та їх оцінка у своїй сукупності переконують суд, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ст. 291 КК України як порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило інші тяжкі наслідки.

Передбачених процесуальним законом підстав для визнання вищенаведених доказів неналежними або недопустимими суд не вбачає.

Разом з тим, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою за його участю посередині проїзної частини стояв мікроавтобус, яким керував свідок ОСОБА_8 , та він проїздив через коридор, який утворився між вказаним транспортним засобом та тротуаром, а тому не міг помітити потерпілу, яка ймовірно переходила проїзну частину, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки такі доводи спростовуються показами потерпілої ОСОБА_6 , а також свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

Так, будучи допитаною у судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_6 категорично заперечила як той факт, що перед зіткненням з гужовою повозкою, якою керував обвинувачений, вона вийшла з-за мікроавтобуса, так і те, що будь-який транспортний засіб у момент настання дорожньо-транспортної пригоди взагалі перебував на проїзній частині поруч із місцем даної події.

Свідок ОСОБА_8 категорично заперечив наведені обвинуваченим обставини з приводу того, що він рухався на мікроавтобусі попереду гужової повозки та, навпаки, ствердив, що він їхав позаду ОСОБА_7 .

Водночас свідок ОСОБА_6 суду вказала, що жодного транспортного засобу навпроти місця дорожньо-транспортної пригоди вона не бачила, та підтвердила, що проїзна частина на той момент була вільною.

Свідчення потерпілої та вказаних вище свідків суд визнає достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Покази свідка ОСОБА_9 з приводу тієї обставини, що після того, як кінь збив потерпілу, навпроти місця події вона помітила мікроавтобус, суд не враховує, оскільки свідок вказала й на те, що їй не відомо, чи здійснював даний транспортний засіб на час дорожньо-транспортної пригоди рух. Вона лише помітила, що після падіння ОСОБА_6 він стояв навпроти. Свідок також припустила, що можливо мікроавтобус проїздив поруч і зупинився, помітивши цю подію. Тому, оскільки ОСОБА_9 не змогла надати суду конкретну відповідь на питання щодо наявності даного транспортного засобу на проїзній частині безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, суд розцінює її покази як припущення та не бере їх до уваги.

Також суд критично оцінює дані протоколу проведення слідчого експерименту від 21 грудня 2020 року з відеозаписом до нього, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_7 , в ході якого останній вказував на те, що перед настанням дорожньо-транспортної пригоди попереду нього посередині проїзної частини зупинився мікроавтобус червоного кольору, об`їжджаючи який він помітив під конем потерпілу (а.с. 103-108).

Суд вважає, що відтворені обвинуваченим під час проведення із ним слідчого експерименту 21 грудня 2020 року фактичні обставини кримінального провадження є надуманими та такими, що суперечать дійсним обставинам справи, іншим доказам, дослідженим судом, тому суд оцінює їх як спосіб захисту ОСОБА_7 від повідомленої йому підозри під час досудового розслідування.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_7 відносно того, що він має господарство у м. Ізяслав по вул. Миру, з якої і виїхав на вул. Вокзальну, а тому на нього не повинні поширюватися визначені законом обмеження на проїзд по цій вулиці, суд зазначає наступне.

Згідно положень Правил дорожнього руху, не поширюється дія знаків, зокрема, 3.21 «В`їзд заборонено» на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами.

У відповідності до «Загальних положень» Правил дорожнього руху маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) - це автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

Отже, дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» не поширює свою дію тільки на автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів. Оскільки ОСОБА_7 не керував транспортним засобом, що рухався за встановленим маршрутом, то на гужову повозку, яким керував обвинувачений, поширюється дія знаку 3.21 «В`їзд заборонено».

Крім цього, згідно Правил дорожнього руху не поширюється дія дорожніх знаків 3.1-3.8, 3.11 на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні.

Однак, оскільки у вищенаведеному переліку відсутній дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено», то на немеханічний транспортний засіб, яким керував ОСОБА_7 , не залежно від того, чи проживає у зоні дії цього знаку обвинувачений, він поширює свою дію.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 ствердила суду, що органом досудового розслідування при пред`явленні ОСОБА_7 обвинувачення не враховано, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала також тілесне ушкодження у вигляді перелому п`ятої п`ясної кістки лівої кисті.

Разом з тим, як вбачається із вищевказаного висновку судово-медичної експертизи № 549 від 08 грудня 2020 року, діагноз «закритий перелом основи п`ятої п`ясної кістки лівої кисті без зміщення» при оцінці ступеня тяжкості завданих потерпілій тілесних ушкоджень до уваги експертом не приймався, так як не підтверджений об`єктивними рентгенологічними даними.

Допитаний у судовому засіданні лікар судово-медичний експерт ОСОБА_11 висновок судово-медичної експертизи № 549 від 08 грудня 2020 року підтримав, суду показав, що у ОСОБА_6 виявлено закриті переломи задньої частини латерального виростка правої великогомілкової кістки та правого наколінка. Однак перелому основи п`ятої п`ясної кістки лівої кисті в ході ретельного дослідження наданих на дослідження рентгенограм експерт не виявив, а тому такий діагноз не підтвердив.

Відтак, вищевказані доводи потерпілої ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження у ході дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів по справі.

Підходячи до обрання міри покарання обвинуваченому, виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особливості, особу винного, зокрема, характеристику, сімейний стан, фактичні обставини провадження.

Вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

ОСОБА_7 раніше не судимий, одружений, є військовим пенсіонером, учасником бойових дій, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обвинувачений під час розгляду справи в суді визнав частково.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є добровільне відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_6 на суму 10 000 грн.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Не може бути врахована обвинуваченому як пом`якшуюча покарання обставина активне сприяння розкриттю злочину.
Так, пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» визначено поняття «активне сприяння розкриттю злочину», під яким вважається надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги у встановленні невідомих їм обставин.
Оскільки в судовому засіданні ОСОБА_7 свою винуватість визнав лише частково, водночас заперечивши факт порушення ним Правил дорожнього руху та виклавши власну версію події, що сталася, яка не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи в суді, така обставина як активне сприяння розкриттю злочину в даному випадку відсутня.
Суд також не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Так, розкаяння передбачає крім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. У ході судового розгляду ознак щирого каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні суд не встановив.
Суд враховує той факт, що обвинуваченим сплачено для потерпілої певну суму коштів у рахунок відшкодування шкоди. Однак, судом береться до уваги й те, що ОСОБА_7 у судовому засіданні не висловив осуду своєї поведінки, критично висловлювався у сторону потерпілої ОСОБА_6 , стверджуючи, що вона обмовила його та ввела суд в оману. Така позиція обвинуваченого свідчить про формальний характер його каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з досудовою доповіддю щодо ОСОБА_7 , складеною старшим інспектором Ізяславського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства є низьким. На думку органу пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб) (а.с. 43-45).

Враховуючи вищенаведене, а також вік обвинуваченого, відсутність у нього судимостей, факт добровільного відшкодування ним певної суми коштів потерпілій, те, що він вчинив необережний нетяжкий злочин, суд знаходить, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України, та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
Потерпілою ОСОБА_6 подано до суду цивільний позов про стягнення на її користь із обвинуваченого ОСОБА_7 7088 грн. 23 коп. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.
ОСОБА_7 цивільний позов визнав частково, вказав, що згідний відшкодувати потерпілій витрати на лікування у сумі 2493 грн., вартість пошкоджених речей у сумі 500 грн., а також моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. У іншій частині позов ОСОБА_6 обвинувачений заперечив.
Позов потерпілої вмотивований тим, що обвинувачений вчинив стосовно неї кримінальне правопорушення, внаслідок дорожньої пригоди вона отримала тілесні ушкодження, а також понесла витрати на лікування. Крім того, було пошкоджено її особисті речі.
Зокрема, ОСОБА_6 зазначає, що матеріальна шкода полягає у витратах на лікування, які становлять 3588 грн. 23 коп., а також у вартості пошкоджених речей (светра, брюк, окулярів та сумки) на загальну суму 3500 грн.
Моральна шкода потерпілої полягає в тому, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди вона зазнала моральних страждань, зумовлених фізичним болем, погіршенням стану здоров`я, душевними стражданнями, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, тривалим лікуванням, незручністю внаслідок отримання множинних травм, пережитим страхом за своє здоров`я. ОСОБА_6 також зазначає, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона й до сьогодні відчуває біль у правому колінному суглобі та в лівому плечовому суглобі, головну біль та головокружіння, у неї погіршився зір, тому потерпіла потребує додаткових обстежень і лікування. Також вона змушена була змінити усталений спосіб життя, оскільки не мала змоги обробляти земельну ділянку, розташовану поруч із її житлом, а тому зверталася за допомогою до рідних та чужих їй людей для збору врожаю.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як вбачається із виписки з історії хвороби ОСОБА_6 № 2648, остання знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Ізяславська ЦРЛ» з 09 вересня 2020 року по 15 вересня 2020 року. За результатами лікування потерпілій встановлено клінічний діагноз «множинна поверхнева травма: забій правого плечового суглобу, правої сідниці, лівої половини грудної клітки спереду-збоку, забій лівої половини обличчя, правого колінного суглобу та лівої кисті, з обширними саднами та ескоріаціями; гемартроз правого колінного суглобу, І ст., ПФС ІІ ст., ЗЧМТ, струс головного мозку; закритий перелом основи п`ятої п`ясної кістки лівої кисті, без зміщення» (а.с. 109).
У ході лікування на придбання ліків потерпілою витрачено грошові кошти в загальній сумі 2493 грн. 23 коп., що підтверджується долученими до позовної заяви фіскальними чеками (а.с. 31-32).
Крім того, потерпіла оплатила мультизрізову комп`ютерну томографію правого колінного суглобу у ПП «Лідія-3000», вартість якої складає 720 грн., що підтверджується МЗКТ-висновком від 18 вересня 2020 року, актом про надання послуг SHMДШ075636 від 18 вересня 2020 року, фіскальним чеком № від 18 вересня 2020 року (а.с. 28, 31).
Відтак, на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_7 підлягає стягненню майнова шкода, яка полягає у витратах на лікування та обстеження, у розмірі 3213 грн. 23 коп.
Щодо позовних вимог потерпілої про стягнення з обвинуваченого вартості пошкоджених речей суд виходить з того, що матеріали кримінального провадження не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження їх грошової оцінки, а тому ці вимоги є необґрунтованими. Разом з тим, враховуючи часткове визнання ОСОБА_7 позову в цій частині, а саме: на суму 500 грн., суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, завдану пошкодженням особистих речей потерпілої, в розмірі 500 грн.
Загалом з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 3713 грн. 23 коп.
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування заподіяної потерпілій моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Так, судом враховується, що потерпіла перенесла фізичний біль, душевні страждання та хвилювання, яких зазнала у зв`язку з нанесенням їй тілесних ушкоджень, зокрема, середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, чим було порушено її нормальний спосіб життя. Вказане безумовно негативно позначилось на психологічному стані ОСОБА_6 .
Внаслідок перенесених травм потерпіла змушена протягом тривалого часу лікуватися,переживала незручності, пов`язані з лікуванням та необхідністю отримання сторонньої допомоги.
Під час розгляду даного кримінального провадження у суді ОСОБА_6 звернулася до лікаря ортопеда-травматолога КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, де 06 квітня 2021 року отримала консультаційний висновок спеціаліста, згідно якого у неї підтверджено посттравматичний артроз правого колінного суглобу, 2 ст., больовий синдром, ПФС 2 (а.с. 121), що свідчить про наявність подальшої необхідності у лікуванні потерпілої внаслідок перенесених травм.
При визначенні розміру морального відшкодування суд також враховує те, що як потерпіла, так і обвинувачений є пенсіонерами, а також факт часткового добровільного відшкодування обвинуваченим потерпілій шкоди в розмірі 10 000 грн.
Виходячи з суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_7 діяння, що призвело до заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, з врахуванням характеру, обсягу та тривалості страждань потерпілої, а також засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне моральне відшкодування визначити в сумі 40 000 грн., яких буде достатньо для моральної компенсації потерпілій завданих їй моральних страждань від кримінального правопорушення.
Така грошова сума, на думку суду, є виваженою та справедливою, як стосовно потерпілої, так і обвинуваченого.
Як встановлено судом, обвинуваченим сплачено цивільному позивачу 10 000 грн. у відшкодування завданої шкоди. Як пояснив ОСОБА_7 , ці кошти включають матеріальну та моральну шкоду.
Відтак, оскільки завдана потерпілій матеріальна шкода виплачена їй обвинуваченим, на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню з ОСОБА_7 33 713 грн. 23 коп. моральної шкоди, що складає різницю між сумою, яка належала б до стягнення, та фактично виплаченою сумою морального відшкодування (10 000-3713,23=6286,77 сума, яка зараховується у відшкодування моральної шкоди; 40 000-6286,77=33 713,23).
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2020 року на тимчасово вилучене майно, а саме: на дерев`яний віз та кобилу гнідої масті.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ізяславським РВ УМВС України в Хмельницькій області 22 червня 1996 року, на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 , 33 713 (тридцять три тисячі сімсот тринадцять) грн. 23 коп. моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог цивільного позову ОСОБА_6 відмовити.

Речові докази по справі:

-дерев`яний віз та кобилу гнідої масті, які знаходяться на зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити у власності ОСОБА_7 ;

-медичну картку стаціонарного хворого, яка зберігається при матеріалах кримінального провадження, повернути КНП «Ізяславська центральна районна лікарня»;

-чотири рентгенівські знімки, один КТ знімок, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1