Номер провадження: 11-кп/813/1089/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02.02.2021 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003930 від 16.12.2019 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.02.2021 рокубув продовжний строк тримання під вартою ОСОБА_6 ,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.2 ст. 194 КК України, до 02.04.2021 року, з визначенням застави у розмірі 985050 грн., оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинуваченого був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам та належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Завершити судовий розгляд кримінального провадження неможливо до закінчення дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою з поважних причин.
Також оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника про зміну обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Суд безпідставно зазначив, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, підтверджується тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення, оскільки, згідно практики Європейського суду з прав людини ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не підтверджений. Під час досудового розслідування не встановлено фактів намагання ОСОБА_6 , будь-яким чином перешкоджати встановленню істині по справі та впливати на свідків, потерпілих та інших підозрюваних.
Судом не була врахована наявність у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків, так як він раніше не судимий, має родину, проживає з братом та матір`ю, яка є пенсіонеркою та потребує допомоги від сина, займався спортом, до затримання проходив службу на посаді молодшого сержанта служби цивільного-захисту пожежного-рятувального, де отримував подяку і нагороди та позитивно характеризується, а також проходив військову службу з 20.04.2015 року по 04.10.2016 року, під час якої також зарекомендував себе з позитивного боку. На обліку у нарколога та психолога не перебував.
На думку сторони захисту, з урахуванням даних щодо особи обвинуваченого, більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та дасть змогу контролювати його місцезнаходження.
Визначений судом розмір застави є завідомо непомірним для обвинуваченого, та не відповідає майновому стану обвинуваченого та його родини.
Обставини щодо розгляду апеляційної скарги без участі учасників кримінального провадження та без фіксації процесу технічними засобами.
Згідно ч.4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

В апеляційній скарзі захисник не просив розглядати апеляційну скаргу за участю сторони захисту.

Згідно до приписів ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Таким чином, з урахуванням того, що учасники апеляційного провадження не заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга має бути розглянута у відсутності сторін кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 107 ч. 4 КПК України, без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних обставин.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про подовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно ч.3 ст. 392 КПК України, ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.422-1 КПК України, якою передбачений порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовуються з суду першої інстанції:
-ухвала про продовження строку тримання під вартою;
-клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Апеляційний суд, дослідивши доводи апеляційної скарги та ухвалу суду першої інстанції, приходить до наступного.

Так, в провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за №0003930 від 16.12.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 увчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.2 ст.194 КК України.

Відповідно до положень кримінального процесуального закону, встановлення доведеності вини ОСОБА_6 або встановлення невинуватості останньогоу вчинені інкримінованого кримінального правопорушення відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, на даній стадії, при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перевіряється, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині, є необґрунтованими.

Оскаржуваною ухвалою суду від 02.02.2021 року був продовжний строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 02.04.2021 року, так як прокурором доведені обставини, зазначені в клопотанні, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, вони виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, також в клопотанні викладені обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Зокрема, в ухвалі суд першої інстанції встановив, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, а саме, що не зменшилися заявлені прокурором ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме не зменшився ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 від суду та від виконання процесуальних обов`язків з огляду на вагомість та тяжкість висунутого обвинувачення, а ризик впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків не зменшився з огляду на те, що обвинуваченому відомо про місце проживання потерпілих і свідків, які судом ще не допитані.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що доцільно подовжити термін тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою на даній стадії процесу, так як застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним на теперішній час ризикам є недостатнім. Під час розгляду клопотання прокурора не встановлено переконливих обставин, які б свідчили про протилежне. Суд не має можливості закінчити судовий розгляд кримінального провадження у визначений строк дії попередньої ухвали суду про подовження строку тримання під вартою з поважних причин.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ризики, які були заявлені у клопотанні прокурора та були встановлені в попередніх судових рішеннях, якими вирішувалося питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченого, оскільки суд першої інстанції дотримався при розгляді клопотання прокурора приписів ст. 331 КПК України та розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням положень глави 18 КПК України.

Так, враховуючи, що у ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, за яке в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 10 років, не зменшився ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Крім того, апеляційний суд вважає не зменшився ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальностіперебуваючи на волі та будучи обізнаним про місце проживання потерпілих та свідків, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, з метою зміни останніми показань, які ще не допитані судом.

Таким чином, на думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність зазначених ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

При розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував дані про особу обвинуваченого, у тому числі і ті обставини, які зазначені в апеляційній скарзі захисника.

До апеляційної скарги не додані документи, які б підтверджували доводи захисника щодо особи обвинуваченого, зокрема, що він проживає з братом та матір`ю, яка є пенсіонеркою та потребує допомоги від сина, до затримання обвинувачений проходив службу на посаді молодшого сержанта служби цивільного-захисту пожежного-рятувального, де отримував подяку і нагороди та позитивно характеризується, а також проходив військову службу з 20.04.2015 року по 04.10.2016 року, під час якої також зарекомендував себе з позитивного боку.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини, встановлення яких є обов`язковим при продовженні тримання особи під вартою, відповідно до приписів ст.ст. ст. 199, 331, 422-1 КПК України, а також врахував дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, так як більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання наявним ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Крім того, відповідно до приписів ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В ухвалі суд першої інстанції, відповідно до положень ч. 5 ст. 182 КПК України, з врахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, розміру заподіяної шкоди, встановив виключний випадок та визначив розмір застави, який перевищує розмір, встановлений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який відповідає критеріям пропорційності та здатен, у разі внесення застави, забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.
При таких обставинах, відповідно до положень ст. 422-1 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника підтвердження не знайшли, передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02.02.2021 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003930 від 16.12.2019 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28 ч.2 ст. 194 КК України,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3