ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/417/21 Справа № 199/9699/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000760 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працюючого лікарем-анестезіологом відділення анестезіології та інтенсивної терапії хірургічного профілю № 2 у КЗ «Дніпровське клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» ДМР», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту залишено без змін, та ухвалено скасувати його після спливу встановленого строку дії, або набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, грошові кошти у розмірі 111 497 гривні 00 коп., та в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, грошові кошти у розмірі 150 000 гривень 00 коп.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_12 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, грошові кошти у розмірі 300 000 гривень 00 коп.
Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_13 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь цивільного позивача ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, грошові кошти у розмірі 202 397 гривень 80 коп.
Вирішено долю судових витрат та речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

Приблизно о 00 годин 30 хвилин 23 вересня 2019 року, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ SL 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 20.06.2015 року належить ОСОБА_14 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тим самим заздалегідь позбавивши себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку та її зміни, перевозячи на передньому сидінні у якості пасажира ОСОБА_15 , рухався із перевищенням дозволеної швидкості, понад 100 км/год., по сухій, освітленій проїзній частині вул. Марії Лисиченко, яка має по дві смуги для руху у кожному напрямку та розділову подвійну суцільну дорожню розмітку, з боку вул. Янтарної в напрямку вул. Вітчизняної в м. Дніпро.
У вказаний час, водій ОСОБА_10 , керуючи технічно справним автомобілем «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 17.08.2016 року належить ОСОБА_13 , перевозячи на передньому сидінні у якості пасажира ОСОБА_16 , рухався по сухій, освітленій проїзній частині вул. Марії Лисиченко, з боку вул. Вітчизняної в напрямку вул. Янтарної в м. Дніпро.
Далі, під час зближення автомобіля «MERCEDES-BENZ SL 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_3 , водій ОСОБА_7 на заокругленні проїзної частини праворуч, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, де в районі електроопори №15 по вул. Марії Лисиченко та будинку №11 по вул. Петра Бикова, що на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпро допустив зіткнення передньою частиною свого автомобіля із передньою частиною автомобіля «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 .
Своїми діями ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 2.9. а), 10.1. та 12.4. Правил дорожнього руху України.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_16 , отримала тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла (садна в поперековій ділянці, на задній поверхні правого стегна у верхній та середній третині, на зовнішній поверхні правого стегна у середній третині, на передній поверхні шиї у верхній третині ліворуч від умовної серединної лінії, на внутрішніх нижніх квадрантах обох молочних залоз, по умовній серединній лінії над лобковим з`єднанням; синець на підборідді ліворуч; кільцеподібний перелом кісток склепіння та основи черепу, розрив стовбурової частини мозку на межі продовгуватого мозку та Варолієвого моста, крововиливи під м`якою мозковою оболонкою; поперечний неповний розрив грудного відділу аорти на рівні коренів легень, розриви печінки та селезінки, вивих правого плечового суглобу, розрив капсули правого гомілково-ступеневого суглобу, поперечний перелом правої стегнової кістки у середній третині), що спричинена безпосередньо перед настанням її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 на місці пригоди.
Також, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; закритої тупої травми грудної клітини ліворуч з переломом (неповним) переднього відрізку 6-го ребра без зміщення відламків, з лівостороннім гідротораксом (рідина у плевральній порожнині); закритої тупої травми черева з забоєм та розтрощенням хвоста підшлункової залози, надриву ніжки селезінки, з явищами внутрішньочеревної кровотечі, гематоми заочеревинного простору з розвитком у посттравматичному періоді панкреонекрозу, з приводу чого було проведено оперативне втручання - (резекція тіла та хвоста підшлункової залози та спленектомія - видалення селезінки); численних закритих переломів правої стопи з вивихом стопи назовні: багатоуламкового перелому голівки та шийки правої таранної кістки зі зміщенням уламків, крайового перелому опори таранної кістки правої п`яткової кістки зі зміщенням відламків, задньо-нижньої поверхні правої ладьєполібної кістки з незначним зміщенням відламків; численних саден по передній поверхні парової гомілки, які за своїм характером, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.
В апеляційних скаргах:
- захисник обвинуваченого просить вказаний вирок змінити. Призначити ОСОБА_7 покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч. 2 КК України, у вигляді мінімального строку позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України. Вирок в частині вирішення цивільного позову скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Вважає вирок надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного ОСОБА_7 .

Зазначає, що обставиною, що пом`якшує покарання засудженому ОСОБА_7 є визнання вини в повному обсязі, його щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину.

На думку захисника, обставиною, яка обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України, судом першої інстанції необґрунтовано визнано знаходження ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, хоча останній вказав, що приймав лікарські заспокійливі та тискознижуючі препарати, які в своєму складі містять визначену кількість етилового спирту, в результаті чого у засудженого ОСОБА_7 виявлено лише 0,7 проміле алкоголю.
Зазначає, що ОСОБА_7 раніше не судимий; до кримінальної відповідальності ніколи не притягувався; має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно; має стійки соціальні зв`язки - одружений, проживає разом із дружиною, на утриманні має неповнолітню дитину сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається в навчальному закладі;добровільно частково відшкодував завдані збитки в розмірі 35 000 грн., що судом першої інстанції враховано як пом`якшуючі покарання обставини згідно ст. 66 КК України. Згідно довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради ОСОБА_7 є донором, здав безкоштовно донорську кров 18 разів в кількості 8 літрів.
На думку захисника, з урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин суд першої інстанції мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_7 менш суворе покарання в межах санкції статті, а також застосувати положення статті 691 КК України - призначити покарання, яке не перевищує двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.
Крім того, вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовні вимоги, оскільки суд першої інстанції належним чином не перевірив наявність підстав для стягнення шкоди, визначених цивільним законодавством та не залучив страхову компанію в якості співвідповідача.
- прокурор просить вказаний вирок у частині призначення покарання, скасувати, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років, із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 роки.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вважає, що судом першої інстанції не належним чином враховано, що обвинувачений вчинив злочин перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що обґрунтовано визнано як обтяжуючу покарання обставину, та покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги сторони обвинувачення та просив їх задовольнити в повному обсязі, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого просив залишити без задоволення, обвинуваченого та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , думку потерпілого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника обвинуваченого та прокуроране підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги Закону були дотримані в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо скасування вироку в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого у зв`язку з його м`якістю та доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо призначення покарання з випробуванням, то колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано визнав його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданого збитку потерпілому.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, суд першої інстанції визнав вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи захисника про відсутність вказаної обтяжуючої обставини, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції чітко встановлено, що ОСОБА_7 реально перебував у стані алкогольного сп`яніння, у нього виявлено 0,7 % проміле алкоголю.
В зв`язку з наведеним, суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 свідомо сів за кермо у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь свідомо позбавив себе можливості оцінювати ситуацію.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За зазначених вище обставин, колегія суддів не вбачає підстав як для призначення більш суворого покарання, як того просить прокурор, так і для пом`якшення призначеного покарання, як того просить захисник обвинуваченого.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисника обвинуваченого та прокурора.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4