Ухвала
22 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 161/2339/19
провадження № 51 - 3180 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 травня 2019 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначеного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України(далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2, ч. 3 зазначеної статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність(ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, які є підставами для зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений ОСОБА_4 лише формально посилається на те, що призначене йому покарання є явно несправедливим через суворість, але його касаційна скарга не містить стосовно цього конкретних доводів відповідно до положень ст. 414 КПК.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, скаржник просить застосувати до нього положення ст. 75 КК, однак не наводить доводів такої позиції з урахуванням вимог кримінального процесуального закону.
Викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з положеннями кримінального процесуального закону в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду. Так, засуджений ОСОБА_4 просить змінити лише вирок суду першої інстанції, при цьому не ставить вимоги щодо ухвали апеляційного суду, якою вказаний вирок залишено без змін.
Згідно положень ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка засудженого щодо участі його у касаційному розгляді.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин необхідно залишити без руху касаційну скаргу, надавши засудженому строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 травня 2019 року щодо нього, залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3