Номер провадження: 11-кп/813/839/21
Номер справи місцевого суду: 508/661/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
23.03.2021 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Ширяївського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, маючого на утримані двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,-
визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 286 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без позбавлення права керувати транспортними засобами;
- за ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 24 березня 2019 року по 17 липня 2019 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки з покладанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України.
Вироком вирішено питанням щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.
Зазначеним вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у тому, що він близько 14:55 годин 24.03.2019 року, в порушення пунктів 2.1.«а», 2.3.«б», 2.9.«а», 2.10.«а-є», 10.1.«а», 12.1., 12.3, 31.1, 31.4, 31.4.1.«а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи без посвідчення водія технічно не справним автомобілем «ВАЗ-2101», н/з НОМЕР_1 , (з непрацездатною гальмовою системою) по вул. Весела в с. Новогригорівці, Миколаївського району Одеської області, в напрямку автодороги «Одеса-Київ», не врахував дорожню обстановку та свідомо допускаючи факт можливого виникнення і розвитку аварійної ситуації, перед початком зміни напрямку руху вкрай уважним не був, не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини вул. Весела та здійснив наїзд на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку по узбіччю дороги на дитячому велосипеді.
В результаті ДТП велосипедисту ОСОБА_7 спричинені: визнані в якості тяжких тілесних ушкоджень черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку тяжкого ступеню, з відкритим переломом склепіння, основи та лицьового черепа, крововиливом над тверду мозкову оболонку, під м`які оболонки та в речовину головного мозку; визнані в якості середньої тяжкості тілесних ушкоджень закриті переломи лобкових кісток тазу та середньої третини лівого стегна, що супроводжувалися травматичним шоком; а також визнані в якості легких тілесних ушкоджень численні синці та садна голови, тулубу, кінцівок.
Після вчинення наїзду ОСОБА_9 , діючи з раптово виниклим умислом на завідоме залишення без допомоги ОСОБА_7 , якого він своїми діями поставив в небезпечний для життя стан та який був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, а також з метою уникнення відповідальності за вчинене, не залишився на місці події, заходів для надання медичної допомоги потерпілому не вжив, швидку медичну допомогу тому не викликав, в органи поліції про ДТП не повідомив, заходів до забезпечення схоронності слідів події не прийняв, а залишив її місце, чим вчинив відповідне вищезазначеному умислу діяння.
На вказаний вирок суду першої інстанції прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 була подана апеляцій скарга, в якій він, не оспорюючи висновків суду першої інстанції в частині доведеності винуватості у скоєнні кримінальних правопорушень, за результатами яких було винесено оскаржуваний вирок та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , вважає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Вироком Одеського апеляційного суду від 23.03.2021 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_9 , призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами та за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
В іншій частині вирок залишено без змін.

Під час перегляду вироку суду першої інстанції, в судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . На безпосередньому утримані останнього перебуває двоє малолітніх дітей:ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Надаючи в апеляційному суді пояснення обвинувачений вказав, що його дружина і рідна мати дітей ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 з 2018 року разом з сім`єю не проживає, оскільки виїхала на заробітки до Республіки Італія, де перебуває на даний час. У разі засудження його до реального покарання, його діти залишаться без батьківського піклування.
Заявлені обвинуваченим обставини також підтверджуються долученою під час апеляційного розгляду довідкою Миколаївської сільської ради Ширяївського району Одеської області від 05.03.2021 року.
При ухвалені 23.03.2021 року апеляційним судом вироку, яке слід відбувати реально, зважаючи на ту обставину, що поведінка обвинуваченого свідчила про дотримання ним під час судового розгляду своїх обов`язків, з урахуванням необхідності на даний час вирішення обвинуваченим соціально-побутових питань, пов`язаних з влаштування дітей, які з урахуванням засудження останнього до покарання з ізоляцією останнього від суспільства, залишаються без опіки та піклування, апеляційний суд вважав за можливе не брати обвинуваченого під варту в залі судового засідання, визначивши необхідність обчислення строку відбування покарання останнього з моменту його фактичного виконання.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 378 КПК України, за наявності у обвинуваченого неповнолітніх дітей, які залишилися без нагляду, непрацездатних батьків, баби, діда, прабаби, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і залишились без нагляду, суд зобов`язаний одночасно з ухваленням вироку порушити окремою ухвалою питання перед службою у справах дітей або відповідним органом опіки та піклування, органом соціального захисту населення про необхідність влаштування цих неповнолітніх, непрацездатних або встановлення над ними опіки чи піклування.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд, у відповідності до ч. 1 ст. 378 КПК України, вважає за необхідне порушити перед відповідними службовими органами, а саме: Службою у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області, до складу якої на даний час входить Ширяївський район Одеської області та органом опіки і піклування за місцем фактичного проживання малолітніх дітей, яке знаходиться в с. Миколаївка Ширяївського району Одеської області, питання про прийняття належних заходів для влаштування двох малолітніх дітей обвинуваченого ОСОБА_9 , необхідності встановлення над ними опіки та піклування, зобов`язавши відповідальних на це посадових осіб повідомити апеляційний суд про результати виконання окремої ухвали у передбачений законом строк.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 376, 378, 405, 419 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Порушити перед Службою у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області та органом опіки та піклування за місцем проживання малолітніх дітей с. Миколаївка Ширяївського району Одеської області питання про необхідність влаштування малолітніх дітей обвинуваченого ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 та встановлення над ними опіки і піклування.

Копію окремої ухвали направити до виконання до Березівської районної державної адміністрації Одеської області та органу опіки і піклування за місцем проживання малолітніх дітей, які мешкають в с. Миколаївка Ширяївського району Одеської області.

Про виконання ухвали повідомити Одеський апеляційний суд у передбачений законом строк.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4