Справа № 946/6504/21
Провадження № 1-кс/946/2499/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
дізнавача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,
особи у якої було вилучено майно ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В:

В провадженні сектору дізнання Ізмаїльського РВП перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000291 від 02.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.08.2021 до Ізмаїльського РВП ГУНПв Одеській області надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що 01.08.2021 невстановлена особа знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу здійснила крадіжку газобетонних блоків в кількості 12 штук, чим спричинила матеріальний збиток на суму 912 грн.
На підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду № 946/6131/21 від 22.07.2021 щодо проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення обшуку 02.08.2021 р. за вищевказаною адресою, у лівій частині подвір`я виявлено та вилучено: 12 блоків газобетонних блоків розмірами 60х20х30 сантиметрів.
Також, на підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду № 946/6250/21 від 27.07.2021 щодо проведення обшуку автомобіля марки «TOYOTA FORTUNER» н/з НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 02.08.2021 року вилучено автомобіль марки «TOYOTA FORTUNER» н/з НОМЕР_1 , на спецмайданчик №11 ГУНП в Одеській області; ключі від автомобілю «TOYOTA FORTUNER» н/з НОМЕР_1 , упаковані до сейф-пакету FPS № 5010500; з автомобілю фрагменти газобетонних блоків, упаковані до сейф-пакету FPS № 5010532.
В секторі дізнання Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеської області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000291 від 02.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за фактом викрадення 12 газобетонних блоків, біля будинку АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_6 .
Таким чином, як зазначено в клопотанні слідчого, враховуючи той факт, що вилучені: 12 газобетонних блоків розмірами 60х20х30 сантиметрів, автомобіль марки «TOYOTA FORTUNER» н/з НОМЕР_1 , ключи від автомобілю «TOYOTA FORTUNER» н/з НОМЕР_1 , фрагменти газобетонних блоків, вилучені в ході проведення обшуку 02.08.2021 за адресою: АДРЕСА_2 , мають значення речового доказу у кримінальному провадженні, виникла необхідність накладення арешту.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання про арешт майна просили задовольнити.

Особа у якої було вилучено майно ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання слідчого про арешт майна, зазначив що вилучені газобетонні блоки були ним придбанні оскільки ним за місцем проживання проводиться будівництво та то вказаної крадіжки він не має жодного відношення.
В силу ст. 107 КПК України технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом ч. 1 та ч.2 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, інше., які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;

3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;

4) наслідки арешту майна для інших осіб;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні сектору дізнання Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 від 02.08.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В свою чергу, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170 -174 цього Кодексу.
Частиною 6 ст. 100 КПК України передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів повертаються власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Виходячи з вимог ст. 170 КПК України, слідчий суддя враховує ту обставину, що у даному кримінальному провадженні про підозру жодній особі не повідомлено, належних та допустимих доказів щодо вчинення вказаного злочину саме ОСОБА_5 слідчому судді в судовому засіданні надано не було.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Оцінюючі викладені в клопотанні обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що вилучений автомобіль марки «TOYOTA FORTUNER» н/з НОМЕР_1 та ключі від автомобілю, а також 12 газобетонних блоків, вилучених в ході проведення обшуку 02.08.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 не можуть бути визнані у якості речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

В свою чергу, виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, вважаю за необхідне частково задовольнити клопотання слідчого про арешт, а саме накласти арешт на фрагменти газобетонних блоків, упакованих до сейф пакету FPS 5010500 з метою вирішення питання щодо призначення експертних досліджень.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що є всі законні підстави повернення без оплати за зберігання особі, у якої вилучено майно ОСОБА_5 автомобіля марки «TOYOTA FORTUNER» н/з НОМЕР_1 , ключей від автомобілю і 12 газобетонних блоків, вилучених в ході проведення обшуку 02.08.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 100, 116, 117, 131, 167, 169, 170 - 173 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на фрагменти газобетонних блоків, упакованих до сейф пакету FPS 5010500.
Повернути без оплати за зберігання особі у якої вилучене майно ОСОБА_5 автомобіль марки «TOYOTA FORTUNER» н/з НОМЕР_1 та ключі від автомобілю.
Повернути особі у якої вилучене майно ОСОБА_5 12 газобетонних блоків, вилучених в ході проведення обшуку 02.08.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 .
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст складено 06.08.2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1