Кримінальне провадження № 476/1000/19
У Х В А Л А
про призначення справи до судового розгляду

"23" лютого 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт №0000416 по обвинуваченню:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.2 ст.383, ч.1 ст.263 КК України,

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.2 ст.383, ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.365, ч.2 ст.383, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст.365, ч.2 ст.383, ч.1 ст.263 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. При цьому посилається на те, що: 1) в обвинувальному акті не вказано дату та час початку начебто вчинення незаконних дій обвинуваченим ОСОБА_6 , а використано лише вислів «прибув до дому…запропонував Жидкову зізнатися у вчиненні ним кримінальних правопорушень»; ідентичні не конкретні вислови, використані і щодо обвинуваченого ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_5 ; 2) неправильна правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.365 КК України, яка містить кваліфікуючу ознаку «що потягли за собою тяжкі наслідки охоронюваним правам і інтересам окремих громадян, державним інтересам»; 3) з урахуванням розумних строків розгляду справи та недопущення порушень прав обвинувачених, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.1 ст.263, ч.2 ст.383 КК України, підлягають виділенню в окреме провадження, оскільки обвинувальний акт не містить даних про співучасть у кримінальних правопорушеннях, в яких обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , обставини вчиненого не пов`язані, потерпілі та свідки різні.
Сторона захисту підтримала клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 .
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення заявленого клопотання, вказуючи на те, що в обвинувальному акті містяться дата та час вчинення кримінального правопорушення; об`єднання матеріалів досудового розслідування здійснено без порушень вимог ст.217 КПК України; кваліфікація дій за ч.3 ст.365 КК України є правильною.
Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали думку прокурора.
Заслухавши сторони судового провадження, вирішуючи заявлене клопотання щодо повернення обвинувального акту прокурору, суд приходить до таких висновків.
В силу положень ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, щодо повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акта вимогам закону.
Згідно з ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.
У п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України зазначається, що обвинувальний акт має містити, у тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Щодо посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 як на підставу повернення обвинувального акту, оскільки в обвинувальному акті не вказано дату та час початку начебто вчинення незаконних дій обвинуваченим ОСОБА_6 , а використано лише вислів «прибув до дому…запропонував Жидкову зізнатися у вчиненні ним кримінальних правопорушень»; ідентичні не конкретні вислови використані і щодо обвинуваченого ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_5 , суд не може погодитися з даними доводами, оскільки в обвинувальному акті, в встановлених фактичних обставинах кримінальних правопорушеннях міститься дата та час кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення виклала всі обставини, які необхідні до початку судового розгляду кримінального провадження.
Стосовно позиції захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 щодо неправильної правової кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.365 КК України, яка містить кваліфікуючу ознаку «що потягли за собою тяжкі наслідки охоронюваним правам і інтересам окремих громадян, державним інтересам, суд вважає, що згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Таким чином, правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор.
Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин. Правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акту, є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті.
Вирішуючи клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 щодо виділення матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.1 ст.263, ч.2 ст.383 КК України в окреме провадження, суд приходить до таких висновків.
В силу положень ч.1 ст.334 КПК України, матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.
Відповідно до ч.4 ст.217 КПК України, матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.
На думку суду, виділення матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.1 ст.263, ч.2 ст.383 КК України, в окреме провадження, може негативно вплинути на повноту судового розгляду.
Отже, виходячи із вище викладеного, на думку суду, правові підстави для повернення обвинувального акту прокурору відсутні, тому в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 слід відмовити.
Крім цього, захисниками обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заявлено клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави на особисте забов`язання, посилаючись на те, що покладені на нього судом обов`язки він не порушував, та те, що внаслідок внесення застави в сім`ї обвинуваченого виникли боргові зобов`язання.
Прокурор заперечував проти задоволення вказаного клопотання, вважаючи доцільним застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у виді застави.
Обвинувачений ОСОБА_6 дане клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на те, що він працює, місце проживання не змінював, а також вказав на наявність боргів та перебування у нього на утриманні дітей та хворих батьків.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_10 вважали клопотання таким, що підлягає задоволенню.
Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали думку прокурора.
Заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.
У відповідності з ч.4 ст.202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Згідно з ч.11 ст.182 КПК України, п.8 Порядку внесення коштів на спеціaльний рахунок y paзi застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 №15, застава повертається заставодавцю лише після припинення дiї запобіжного заходу y вигляді застави та постановления вироку (ухвали), в якому міститься рішення про повернення застави.
Відповідно до ст.182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України, строку дiї застави як запобіжного заходу не передбачено.
З огляду на те, що судовий розгляд даного кримінaльного провадження не завершено, дія запобіжного заходу y вигляді застави не припинилась, суд не знаходить підстав для скасування запобіжного заходу у вигляді застави та приходить до висновку, що заявлене адвокатами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 клопотання задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про можливість призначення даної справи до судового розгляду, суд приходить до такого.
Дане кримінальне провадження підсудне Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду від 20.10.2020.
Під час підготовчого судового засідання підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, не встановлено.
Обвинувальний акт складено з дотриманням вимог КПК України.
Під час провадження досудового слідства порушень вимог КПК України, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду, не вбачається.
Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні з участю сторін кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.2 ст.383, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.2 ст.383, ч.1 ст.263 КК України, призначити до відкритого судового розгляду в залі Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області «05» березня 2021 року об 11-30 год.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.
В задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання - відмовити.
В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.
Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1