Справа № 630/543/16-к
Провадження № 1-кп/635/526/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 березня 2021 року смт Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора Кас? ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0005382 від 09.10.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В обґрунтування необхідності обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначає, що більше року обвинувачений не з?являвся у судові засідання без повідомлення поважності причин неявки та користувався заявами свого захисника, який постійно відкладав розгляд справи, посилаючись на хворобу, але обвинувачений не вчинив дій, направлених на укладення угоди з іншим захисником. Тому прокурор вважає наявними ризики, передбачені п. п. 1,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду та можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. До клопотання прокурором додатково докази не надавались, оскільки прокурор посилався на обставини та документи, що містяться в повному обсязі в матеріалах кримінального провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та зазначив, що обвинуваченим та його захисником вжито ряд заходів по ухиленню від явки до суду та безпідставного затягування розгляду справи по суті, тому просив суд клопотання задовольнити.
Потерпілий та представник потерпілого просили суд клопотання прокурора задовольнити, зауваживши, що прокурором доведено наявність ризиків, зазначених у клопотанні. Доводи прокурора вважали обґрунтованими.
Обвинувачений та захисник обвинуваченого заперечували проти задоволення клопотання прокурора пояснивши, що обвинувачений не ухилявся від явки до суду, оскільки не отримував судових повісток, а дії його адвоката не можуть бути підставою для застосування до обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження. На підтвердження своїх доводів обвинуваченим також надано два листа непрацездатності в якості доказу поважності причин неявки до суду.
Вислухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового розгляду та перевіривши матеріали справи судом встановлено наступне.
Подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 відбулась згідно змісту обвинувального акту, 28.09.2014 року.
Справа перебувала в провадженні Люботинського міського суду Харківської області з 29.08.2016 року.
З 03.03.2017 року кримінальне провадження надійшло до Харківського районного суду Харківської області і передано в провадження судді ОСОБА_1 .
Таким чином, справа не розглянута по суті в суді більше 4 років, з яких тільки у Харківському районному суді справа розглядається 4 роки і відкладалась з різних причин.
Однак, станом на червень 2019 року судом досліджені всі докази, що надані сторонами кримінального провадження, після чого при розгляді клопотань сторони захисту суд не має можливості закінчити розгляд справи по суті. Переважна більшість випадків відкладення розгляду справи по суті стала неявка сторони захисту, як захисників, так і обвинуваченого.
Щодо неявки в судові засідання обвинуваченого суд встановив наступне.
Відповідно до даних системи автоматизованого документообігу справа надійшла до суду з відомостями про виклик до суду обвинуваченого шляхом СМС повідомлень.
Починаючи з 06.04.2017 року із 16-ти викликів шляхом направлення СМС повідомлень обвинуваченому доставлено лише перше повідомлення про виклик до суду на 10.04.2017 року, після чого обвинувачений вжив заходів і позбавився зазначеного телефонного зв?язку, але не повідомив суд про такі зміни, створивши тим самим підґрунтя для ухилення від явки до суду. Лише після вжитих заходів по приводу обвинуваченого ухвалою суду від 21.08.2020 року починаючи з жовтня 2020 року обвинувачений повідомив новий телефонний номер.

За останній рік обвинувачений не з?явився у судові засідання 24.04.2020р., 28.05.2020р., 24.06.2020р., 12.08.2020р. та 21.08.2020 року, в зв?язку із чим ухвалою суду від 21.08.2020 року до обвинуваченого застосовувався привід. При цьому 24 квітня 2020 року в судове засідання з`явився прокурор, інші учасники процесу не з`явилися. Адвокатом ОСОБА_8 засобами електронної пошти подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із продовженням карантину та знаходженням особисто його на самоізоляції. Факт знаходження на самоізоляції об?єктивними даними не підтверджений. Але в цей час судом справи розглядались без обмежень щодо участі у судових засіданнях учасників судових справ. Причин з яких обвинувачений не з`явився в цей день - суду не повідомлено. 28 травня 2020 року сторони кримінального провадження в судове засідання не з?явились, розгляд відкладено на 24 червня 2020 року. Причини неявки суду не повідомлені. 24 червня 2020 року сторони кримінального провадження в судове засідання не з?явились, розгляд відкладено на 12 серпня 2020 року з урахуванням часу перебування судді ОСОБА_1 у відпустці. Обвинувачений не повідомляв суд про причини неявки. 12 серпня 2020 року в судове засідання з`явився прокурор, потерпілий ОСОБА_4 , його представник адвокат ОСОБА_5 , однак обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не з`явилися, причин неявки суду не повідомили. 21 серпня 2020 року в судове засідання з`явився прокурор, потерпілий ОСОБА_4 , однак обвинувачений ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 не з`явилися, причин неявки суду не повідомили у зв`язку із чим судом винесена ухвала про привід обвинуваченого ОСОБА_7 на 14 вересня 2020 року.

Вжиті заходи шляхом постановлення ухвали про привід обвинуваченого лише частково дисциплінували обвинуваченого, який повідомив новий номер телефону, але в подальшому не з`являючись в судові засідання навіть з поважних причин не повідомляв суд про поважність причин неявки. Так 16 січня 2021 року суд вимушений був постановити ухвалу про привід обвинуваченого, який не повідомив про свою хворобу і надав лікарняний лист лише при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу. Перевіривши дані про причини неявки обвинуваченого до суду встановлено, що лікарем рекомендовано обвинуваченому до амбулаторного лікування загального захворювання, що не є безумовною непереборною перешкодою для явки до суду обвинуваченого і тим більше не звільняє обвинуваченого від обов?язку завчасно повідомляти суд про причин неявки.

Крім того, починаючи з листопада 2020 року обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 приховали від суду інформацію про зупинення права на адвокатську діяльність захисника, чим навмисно затягнули розгляд справи по суті. Обвинувачений, наполягав на участі захисника ОСОБА_8 у судовому засіданні, знаючи про неможливість прибуття свого захисника.

Таким чином, суд вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений без повідомлення суду змінив засіб зв?язку, через який направлялись виклики шляхом СМС повідомлень, чим штучно створив підґрунтя для ухилення від явки до суду і користувався цим, а також не повідомив суд про причини неявки у судові засідання 24.04.2020р., 28.05.2020р., 24.06.2020р., 12.08.2020р. та 21.08.2020 року, скориставшись при цьому відключенням телефонного номеру для отримання СМС повідомлень, а також не повідомив суд про наявні безумовні підстави для відводу його захисника. При цьому за час безпідставного затягування стороною захисту розгляду справи у 2020 року до суду не надійшло жодного клопотання сторони захисту в порядку доповнення судового розгляду.

Суд вважає, що такий ризик безпідставного затягування розгляду справи по суті за умови, що з моменту події злочину минуло сім років, з кожним днем стає більш вагомою перешкодою кримінальному провадженню, оскільки майже два роки з моменту фактичного закінчення дослідження доказів не відбувається ефективного розгляду справи в переважній більшості випадків з причин зловживання правами з боку сторони захисту і запобігання такому ризику потребує виключних заходів з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження.

Суд вважає доведеним і наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений, отримавши клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу до початку судового засідання зник з приміщення суду. Суд вважає, що подання заяви про відкладення розгляду справи з метою укладення угоди з новим адвокатом не є поважною причиною бути відсутнім у судовому засіданні. При цьому заяв про відмову від адвоката ОСОБА_8 або про заміну адвоката до суду не надходило. Крім того, на переконання суду, судове засідання, призначене на 26 січня 2021 року обвинувачений також планував відкласти під приводом укладення угоди з іншим адвокатом, хоча об?єктивних перешкод укласти угоду з новим адвокатом до цієї дати не було, що підтверджено фактом прибуття адвоката ОСОБА_9 в цей день до суду після судового засідання. Це свідчить про наявність об?єктивних обставин, що доводять здатність обвинуваченого не виконувати свої обов?язки та ухилятись від суду та участі у судових засіданнях.

Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи. Отже запобіжний захід застосовується як захід забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 4 ст. 176 КПК України визначено, що запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Крім того, відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 та п. 4 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Частинами 1 та 2 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

В судовому засіданні при розгляді клопотання прокурора суд встановив доведеними наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість з боку обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що є підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобіганню зазначеним ризикам та з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Обвинувачений раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, але заборони для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу в виді тримання під вартою відсутні, оскільки санкція ч. 2 ст. 121 КПК України передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років позбавлення волі.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, що свідчить про достатньо усталені соціальні зв?язки. Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, в результаті якого загинула людина. Обставини, пов?язані із встановленими ризиками, в даному випадку суд вважає винятковими. Поряд з даними, що позитивно характеризують обвинуваченого, останній направив свої зусилля не на розгляд справи по суті, а на ухилення від суду та безпідставне затягування розгляду справи по суті, що призводить до неможливості ефективно розглянути судом справу по суті в розумні строки. Половина строку перебування справи в суді, а саме останні майже два роки, витрачаються на виклик до суду обвинуваченого, який вживає всіх доступних заходів до постійного відкладення розгляду справи, в тому числі змінюючи та приховуючи тривалий час свої засоби мобільного зв?язку, що призводить до неможливості оперативної організації призначення судових засідань, забезпечення обвинуваченому права на захист. Крім того, обвинувачений допустив втечу з приміщення суду безпосередньо при врученні йому клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу. Такі обставини свідчать про необхідність застосування єдиного можливого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки крім зазначених ризиків обвинувачений, усвідомлюючи вид та розмір покарання, яке суд може застосувати при визнанні його винним у пред?явленому обвинуваченні, може спробувати залишити територію України незважаючи на сімейний стан. В такому випадку строк, протягом якого обвинувачений може переховуватись від суду, залишається незначний і після спливу якого можливо буд закрити справу без ухвалення вироку з підстав спливу строку притягнення особи до кримінальної відповідальності. Здатність не виконувати свої обов?язки бути присутнім у судовому засіданні та перешкоджати іншим чином проведенню судових засідань, обвинувачений довів своєю поведінкою, що набуло виключного характеру. При цьому суд вважає, що здатність переховуватись від суду не завжди повинна доводитись фактом реальної втечі з оголошенням у розшук. Навіть спроба самовільно залишити приміщення суду перед судовим засіданням є достатнім об?єктивним доказом наявності ризику спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ст. 177 КПК України в даному випадку визнає ризиком будь-яку дію, яка є лише спробою переховування. Слід також врахувати, що обвинувачений хоча і з?явився до суду після надання дозволу на затримання, але майже через тиждень, переконавшись що суд замість обрання запобіжного заходу лише дав дозвіл на затримання користуючись тим, що ухвала в такому випадку не буде виконуватись.

Отже, зазначені обставини свідчать про неможливість застосування більш м?яких запобіжних заходів, оскільки фізично стримати обвинуваченого від переховування, жодний більш м?який запобіжних захід, окрім тримання під вартою, не здатні.

В даному випадку, враховуючи що в результаті події злочину загинула людина, суд вправі не визначати розмір застави. Але суд враховує позитивну характеристику обвинуваченого, його сімейний стан, відсутність судимості, а також ту обставину, що після надання дозволу на затримання обвинуваченого останній з`явився до суду добровільно, тому приходить до висновку про можливість та необхідність визначення розміру застави з урахуванням матеріального становища обвинуваченого та ступеню тяжкості пред?явленого обвинувачення в максимальному розмірі, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 193, 194, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

клопотання прокурора в кримінальному провадженні № 0005382 від 09.10.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 1 травня 2021 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_7 взяти під варту негайно в заді суду.

Виконання ухвали доручити Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області.

Встановити заставу у розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 181600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень, які необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_7 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утриматись від спілкування з будь-якою особою, що в даному кримінальному провадження є та/або може бути свідком, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний браслет.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_7 в той саме строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1