Справа № 129/620/20
Провадження по справі № 1-кп/129/204/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" березня 2021 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайсині кримінальне провадження (кримінальну справу) № 0000435про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, на своєму утриманні нікого немає, офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки, несудимого, - в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

Встановив:
30 жовтня 2019 року приблизно о 13 годині 30 хвилин в м. Гайсин Вінницької області, водій ОСОБА_6 , керуючи на законних підставах технічно справним автомобілем ВАЗ 21099 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перевозячи на передньому пасажирському сидінні пасажира ОСОБА_7 , рухаючись по вулиці Відродження, під час проїзду ним нерегульованого перехрестя з вулицею Грушевського, яка є головною по відношенню до вулиці Відродження,порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, які введені в дію 01.01.2002 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р., та якими передбачено: «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», не надав дорогу автомобілю «Fiat Scudo» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався вулицею Грушевського в напрямку вулиці Південна, виїхав на проїжджу частину вулиці Грушевського та допустив зіткнення з автомобілем «Fiat Scudo» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого вказані автомобілі були технічно пошкоджені, а пасажиру автомобіля ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді вдавленого багатоуламкового перелому лівої скроневої кістки, перелому виличної дуги зліва, забою головного мозку, які є небезпечними для життя в момент заподіяння та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 знаходяться у причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням її наслідків, а саме: заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило (заподіяло) потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро каявся у вчиненому, а по суті пред`явленого йому обвинувачення пояснив, що 30 жовтня 2019 року приблизно о 13 годині 30 хвилин в м. Гайсин Вінницької області, він, водій ОСОБА_6 , у тверезому стані керував на законних підставах технічно справним автомобілем ВАЗ 21099 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перевозячи на передньому пасажирському сидінні пасажира ОСОБА_7 , рухаючись по вулиці Відродження, під час проїзду ним нерегульованого перехрестя з вулицею Грушевського, яка є головною по відношенню до вулиці Відродження,порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, не надав дорогу автомобілю «Fiat Scudo» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався вулицею Грушевського в напрямку вулиці Південна, виїхав на проїжджу частину вулиці Грушевського та допустив зіткнення з автомобілем «Fiat Scudo» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого вказані автомобілі були технічно пошкоджені, а пасажиру автомобіля ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження.

ОСОБА_6 пояснив, що жалкує про скоєне, він щиро розкаюється, шкода потерпілому відшкодована ним повністю, та потерпілий до нього претензій немає. Крім того, з часу скоєння злочину 30.10.2019 року і до тепер він нових злочинів не скоював, жодного разу Правил дорожнього руху не порушував та до адміністративної відповідальності, у тому рахунку й за порушення Правил дорожнього руху, не притягався. Посвідчення водія національного зразка категорії В отримував в 2018 році.

Відповідно до ст. 349 КПК України, з`ясувавши чи правильно розуміють учасники судового провадження (прокурор, захисник, обвинувачений) зміст обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 ; враховуючи відсутність сумнівів у добровільності та істинності їх позицій; роз`яснивши їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, які визнаються і не оспорюються учасниками судового провадження; суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: обставин події кримінального правопорушення (часу, місця, способу та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розміру процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Цивільний позов не заявлено. Крім того, потерпілий подав до суду письмову заяву, в якій претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має, шкода йому відшкодована повністю.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
При цьому суд бере до уваги визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів.
Обираючи покарання ОСОБА_6 , суд за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами враховує його щире каяття, відсутність судимості, відсутність до нього претензій майнового та морального характеру з боку потерпілого.

Окрім зазначеного, суд при призначенні покарання ОСОБА_6 враховує його особу, який є осудним, несудимим, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, з часу скоєння злочину і до тепер нових злочинів не скоював, до адміністративної відповідальності, у тому рахунку й за порушення Правил дорожнього руху, не притягався.

Також призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує досудову доповідь Тростянецького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій областівід 15.01.2021 року, за якою виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).
За таких обставин у їх сукупності, навіть попри номінальну тяжкість скоєного стосовно ст. 12 КК України, суд визнає, що виправити ОСОБА_6 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, зі звільненням від вказаного основного покарання (у виді позбавлення волі) на підставі ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 є раніше не судимим; скоїв вперше в тверезому стані необережний, передбачений, ч.2 ст. 286 КК України, злочин; визнав свою вину у вчиненні вказаного злочину; щиро кається та жалкує про скоєне; позитивно характеризується за місцем проживання; відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілому; потерпілий виказав свою позицію щодо можливого покарання обвинуваченого, якого просив суворо не карати; а ОСОБА_6 з часу скоєння злочину і до тепер нових злочинів не скоював, Правил дорожнього руху не порушував та до адміністративної відповідальності, у тому рахунку й за порушення Правил дорожнього руху, не притягався; то така бездоганна поведінка обвинуваченого свідчить про глибоке усвідомлення ним скоєного, його намагання виправитись та не скоювати нових правопорушень, а тому суд, вирішуючи питання про необхідність застосування додаткового покарання у виді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, вважає за можливе не позбавляти його прав керування транспортними засобами.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу не обирати.

Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.ст. 100, 174 КПК України.

Процесуальні витрати по справі в сумі 5127 грн. 04 коп.на залучення експертів та проведення у справі судових експертиз відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

Ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки звільнити, якщо в період іспитового строку один рік він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.

Згідно з п. 1), п. 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_6 не обирати.

Скасувати арешт на належний ОСОБА_9 автомобіль ВАЗ 21099 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_6 , який було накладено ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.11.2019 року (справа № 129/3063/19) у кримінальному провадженні № 0000435.

Речові докази:

- автомобіль ВАЗ 21099 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , - повернути його законному володільцю (користувачу) ОСОБА_6 ;

- автомобіль «Fiat Scudo» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , - повернути його законному володільцю (користувачу) ОСОБА_8 .
Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави 5127 грн. 04 коп.процесуальних витрат на залучення експертів та проведення у справі судових експертиз.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Суддя: