Справа № 385/1073/20
02.03.2021 року слідчий суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторони кримінального провадження прокурора Гайворонського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
слідчого ВП № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,
Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 03 листопада 2019 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), виник злочинний умисел, направлений на незаконну порубку дерев, які знаходяться на території лісу, розташованого на території Гайворонської міської ради, загальною площею 7,2 га, який перебуває на балансі Державного підприємства «Голованівське лісове господарство», квартал № 89, виділ № 3 та відноситься до категорії захисних лісів.
З метою реалізації вказаного умислу,направленого на незаконну порубку дерев, ОСОБА_5 у групі осіб із ОСОБА_7 діючи всупереч п.п. 2, 3 порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007 року «Про врегулювання питань щодо спеціалізованого використання лісових ресурсів», згідно яких використання лісових ресурсів проводиться за спеціальним дозволом лісорубним квитком, ордером, не маючи відповідного лісорубного квитка, ордера на здійснення лісорубних робіт, неодноразово на протязі листопада місяця 2019 року, а саме 03.11.2019, 05.11.2019, 06.11.2019, 10.11.2019, 12.11.2019 та 13.11.2019 року на автомобілі «Opel movano», реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїздили до території лісу, розташованого на території Гайворонської міської ради, загальною площею 7,2 Га, який перебуває на балансі Державного підприємства «Голованівське лісове господарство», квартал № 89, виділ №3, де, керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на незаконну порубку дерев, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, усвідомлюючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, порушуючи Порядок спеціального використання лісових ресурсів, Затвердженого Постановою КМУ від 23.05.2007 року №761, не маючи лісорубного квитка, (ордера), тобто незаконно, шляхом повного відокремлення від кореня за допомогою бензопили марки «Stihl № 813004149» здійснили порубку та знищили до ступеню припинення росту вісімсот п`ятдесят шість сироростучих дерев породи «граб», «ясен», «липа», «клен», «абрикос», «берест», «дуб» та «груша»,діаметрами у корі біля шийки кореня: до 10 см. 475 дерев, 10.1-14.0 см. 287 дерев, 14.1-18.0 см. 85 дерев, 18.1-22.0 см. 8 дерев, 22.1-26.0 см. 1 дерево.
Відповідно до висновку інженерно-екологічної експертизи № 624/1028/20-27 від 31.03.2020 року розмір шкоди, заподіяної лісу внаслідок незаконної вирубки сироростучих дерев (порід «граб», «ясен», «липа», «клен», «абрикос», «берест», «дуб» та «груша») до ступеня припинення росту, що мало місце 13.11.2019 року на території протиерозійного лісового масиву, розташованого на території Гайворонської міської ради, квартал №89, відділ №3, який перебуває на балансі ДП «Голованівське лісове господарство» становить 248407 (двісті сорок вісім тисяч чотириста сім) гривень 01 коп., що перевищує у шістдесят і більше разів неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто вважається тяжкими наслідками.
31.07.2020 року в ході проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю: м. Гайворон, Гайворонського району, Кіровоградської області, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Допитаний як підозрюваний ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України не визнав, визнавальних показів не надав.
31.07.2020 року підозрюваному ОСОБА_5 вручено пам`ятку про права та обов`язки підозрюваного та роз`яснено обов`язок підозрюваного прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора чи суду. Разом з тим підозрюваний ОСОБА_5 , ігноруючи процесуальні обов`язки підозрюваного на неодноразові вимоги слідчого про прибуття до органу досудового розслідування для проведення слідчих дій за його участю в період з 07.09.2020 року по 24.09.2020 року покинув місце свого проживання та місце його знаходження.
25.09.2020 року старшим слідчим СВ Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_8 було винесено постанову про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_5 .
25.09.2020 року старшим слідчим СВ Гайворонського ВП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_8 було подано до Гайворонського районного суду Кіровоградської області клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
25.09.2020 на підставі вище вказаного клопотання була винесена ухвала Гайворонського районного суду №385/1073/20 1-кс/385/151/20 від 25.09.2020 про задоволення клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
01.03.2021 року о 18.55 год. на підставі ухвали Гайворонського районного суду №385/1073/20 1-кс/385/151/20 від 25.09.2020 року працівником сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 в м. Гайворон по вул. Василя Стуса, 23/24, було затримано підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який переховувався від органів досудового розслідування.
02.03.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.
Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, підтверджується зібраними на даний час у ході досудового розслідування доказами.
Вказана неналежна процесуальна поведінка підозрюваного унеможливлює проведення слідчих дій за його участі, перешкоджає розслідуванню кримінального провадження, є підставою застосування більш суворого запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання можливим ризикам. На даний час у ході досудового розслідування встановлено достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (оскільки після повідомлення про підозру залишив місце проживання та більше 6 місяців перебував за кордоном з метою уникнення кримінальної відповідальності), може вчинити інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (введення слідства та учасників провадження в оману, спотворення обставин події та мотивів вчинення злочинів тощо), оскільки на даний час не працевлаштований постійних заробітків не має, що може стати причиною вчинення аналогічних злочинів з метою отримання прибутку, може незаконно вчиняти вплив на свідків по кримінальному провадженні, оскільки розуміє про можливість засудження за вказаною статтею та необхідність відшкодування спричинених збитків. Враховуючи, що на даний час є достатні підстави вважати, що злочин вчинявся групою осіб, то підозрюваний може також впливати на інших учасників групи, з метою дачі ними неправдивих показів та введення слідства в оману. Крім того, на даний час слідством не встановлено місцезнаходження та не вилучено всі знаряддя злочину, що в свою чергу надасть підозрюваному змогу знищити спотворити речі, які мають істотне значення для кримінального провадження.
Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу, окрім наведених вище ризиків, враховано обставини, передбачені ст.ст.1 78, 181 КПК України, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років; за місцем проживання характеризується посередньо; має середню освіту; не має сталих соціальних зв`язків, як то дружина, неповнолітні чи недієздатні особи на утриманні, які б забезпечили його належну процесуальну поведінку; працездатний, однак такий що ніде не працює та не навчається; постійного джерела доходу не має; розмір майнової шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням становить більше 200 тис. грн.
Наведені ризики, з урахуванням характеристики особи підозрюваного, надають достатні підстави вважати, що підозрюваний здійснив дії, що негативно вплинули на всебічне, повне та неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження.
Виключно застосування запобіжного заходу у виді тримання під варту забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання спробам, передбачених ст.177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні прокурор Гайворонського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та слідчий ВП № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підтримали та просили його задовольнити.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання та просив застосувати біль м`який запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту. Крім того зазначив, що ОСОБА_5 має сталі соціальні зв`язки, працює в обслуговуючому кооперативі «По газифікації міста Гайворон», не має наміру впливати на свідків чи переховуватися від органів слідства, прокуратури та суду, у працівників поліції було достатньо часу на вилучення всіх необхідних доказів, крім того вже проведено всі необхідні експертизи.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Крім того додатково зазначив, що не ухилявся від органів слідства та прокуратури, на їх виклики з`являвся. Також працівникам поліції було відомо, що він після 31.12.2020 року знаходився в м. Гайворон, оскільки дійсно до цього часу шість місяців знаходився за кордоном, повісток не отримував.
Заслухавши позицію сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов наступного.
31.07.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
02.03.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.
Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного діяння, підтверджується, зокрема доданими до клопотання матеріалами.
Згідно частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказують слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В клопотанні слідчого та в судовому засіданні прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховуватися від органів розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки після повідомлення про підозру залишив місце проживання та більше 6 місяців перебував за кордоном з метою уникнення кримінальної відповідальності, на даний час не працевлаштований постійних заробітків не має, що може стати причиною вчинення аналогічних злочинів з метою отримання прибутку, може незаконно вчиняти вплив на свідків по кримінальному провадженні, оскільки розуміє про можливість засудження за вказаною статтею та необхідність відшкодування спричинених збитків. Окрім того, оскільки злочин вчинявся групою осіб, то підозрюваний може також впливати на інших учасників групи, з метою дачі ними неправдивих показів та введення слідства в оману. Також на даний час слідством не встановлено місцезнаходження та не вилучено всі знаряддя злочину, що в свою чергу надасть підозрюваному змогу знищити спотворити дані речі.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
При дослідженні доданих до клопотання доказів, суд доходить висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України. Обґрунтованість підозри підтверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також слідчим суддею враховано обставини вчинення інкримінованого діяння та його суспільну небезпечність.
Проте, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
Як встановлено слідчим суддею, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень прокурора про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, долученими до матеріалів клопотання, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.
Разом з тим, в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, не доведено і в судовому засіданні необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
За таких обставин слідчий суддя вважає, що прокурор не довів недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а тому у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.
Враховуючи вище викладене та з метою запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , можливо обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Керуючись ст.ст. 176-179, 181-184, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон, Кіровоградської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 31 (тридцять одну) добу, включно по 01.04.2021 року, без використання електронного засобу контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора чи суду;
2) не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 строком на 31 добу вважати розпочатим з 02 березня 2021 року по 01 квітня 2021 року.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Кропивницького апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1
Дата документу 02.03.2021