Провадження № 11-кп/824/2653/2021 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.309 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2019 року за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України (в редакції Закону №270-VI від 15 квітня 2008 року), та призначено йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2019 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання 1 (один) рік 2 (два) місяці позбавлення волі.
Ухвалено, запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили не обирати.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання, після вступу вироку в законну силу.
Вирішено питання про відшкодування процесуальних витрат та про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, вчиненого за наступних обставин.

24 січня 2020 року, приблизно о 12 годині 25 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку №80 за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Некрасова на землі, біля сміттєвих баків незаконно придбав-знайшов поліетиленовий пакет, в якому знаходилася таблетка білого кольору «бупрен», чотири ампули «димедролу» та поліетиленовий пакунок із застібкою з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору схожу на психотропну речовину - амфетамін.
Маючи досвід вживання психотропних речовини ОСОБА_7 , за зовнішнім виглядом визначив, що вказані речовини є психотропними речовинами, після чого поклав їх до лівої зовнішньої кишені куртки, в яку був одягнений та залишив незаконно зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту.
Цього ж дня, приблизно о 12 годині 30 хвилин, біля супермаркету «Велмарт», що по вул. Грибоєдова, 10 а в м. Біла Церква, Київської області, ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. Під час проведення працівниками поліції, в присутності понятих, особистого обшуку у ОСОБА_7 з лівої зовнішньої кишені куртки, в яку він був одягнений, було вилучено поліетиленовий пакунок із застібкою, з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого у речовині становить 0, 273 г, яку ОСОБА_7 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав собі для власного вживання без мети збуту.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій вона просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України мінімальну міру покарання.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що суд в повній мірі не врахував пом`якшуючі обставини, а саме, що під час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, сприяв його розкриттю. На думку захисника, призначене її підзахисному покарання є явно несправедливим та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки він не несе велику суспільну небезпеку.

Обвинуваченим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт вказує, що у порушення вимог закону, судом в ході його допиту не встановлено всі визначені положеннями ст.91 КПК України обставини вчинення правопорушення, зокрема, щодо часу, місця, способу його вчинення, переліку наркотичних засобів, а у вироку зазначено, що вони ним не оспорюються.

У ході допиту під час судового розгляду він зазначив, що знайшов поліетиленовий пакет, у якому було 2 таблетки «Бупрену», 1 ампула «Димедролу» та амфетамін. Суд же у вироку вказав, що у вилученому в нього пакеті були 1 таблетка «Бупрену», 4 ампули «Димедролу» та амфетамін. Також він повідомив суду, що коли це було він не пригадує, і дані події відбулися по вул. Грибоєдова в м. Біла Церква. Разом з тим, у вироку зазначено, що дані події відбулися близько 12.30 годин 24 січня 2020 року по вул. Некрасова у м. Біла Церква, тобто, суд просто переписав викладені обставини з обвинувального акта.

Крім того, вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.374 КПК України. Зокрема у мотивувальній частині не зазначено формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів. У резолютивній частині вироку також не зазначено порядок отримання копій вироку та інші відомості. Проголошення вироку відбулося без його участі, а права, визначені ст.376 КПК України йому не роз`яснені.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку поданих ним та його захисником апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав рішення суду першої інстанції правильним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, а у задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Положеннями ч.3 ст.349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст.349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Виходячи зі змісту ч.3 ст.349 КПК, якщо принаймні одна з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, заперечується стороною, спрощену процедуру судового розгляду застосовано бути не може.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що зазначених вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції належним чином дотримано не було.

Так, в судовому засіданні 22 березня 2021 року обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, однак при його допиті вказав що не пам`ятає дати події, а також плутався в обставинах щодо адреси, за якою ним було знайдено наркотичні засоби та щодо кількості таких наркотичних засобів.

Отже, обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав лише де-юре, при цьому суд першої інстанції не провів допиту обвинуваченого так, як це визначено у ст. 351 КПК, не з`ясував, чи правильно він розуміє зміст обставин, не впевнився у добровільності його позиції та належним чином не роз`яснив обвинуваченому відсутність права оскаржити обставини в апеляційному порядку.

Зазначені порушення судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону є істотними, в розумінні ч.1 ст.412 КПК України, так як перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому оскаржуваний вирок підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 суду першої інстанції необхідно ретельно перевірити зібрані у кримінальному провадженні докази, призначити обвинуваченому покарання згідно положень ст.65 КК України, та в результаті ухвалити відповідно до норм КПК України законне, вмотивоване та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий :

Судді :