ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 348/581/20

Провадження № 1-кп/348/131/21

25 травня 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника потерпілого: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000804, за обвинувальним актом від 20.03.2020 щодо обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 , розлученого, на утримані двоє неповнолітніх дітей, з професійно-технічною освітою, працюючого по тимчасових заробітках, згідно ст. 89 КК України не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів та утримання дітей (аліментів).

Кримінальний проступок ним вчинено при наступних обставинах.

Згідно виконавчого листа № 0911/1566, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області 12.03.2012, ОСОБА_5 зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_6 на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів розпочато згідно рішення суду з 23 лютого 2012 року.

05.07.2012 Надвірнянським районним відділом ДВС відкрито виконавче провадження № 33276606 на виконання рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.03.2012.

Проте ОСОБА_5 , маючи можливість сплачувати кошти в користь ОСОБА_6 на утримання двох неповнолітніх дітей, будучи належним чином повідомленим державним виконавцем ОСОБА_9 про можливе настання кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, у Надвірнянський районний відділ державної виконавчої служби на виклики не з`являється, на попередження державного виконавця про настання кримінальної відповідальності не реагує, раніше будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, судимості яких згідно ст. 89 КК України погашені в установленому законом порядку, продовжив добровільно не сплачувати аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість за період часу з 02 квітня 2014 року по 01 лютого 2020 року в розмірі 66000 грн. 38 коп., що сукупно становить суму виплат більшу, аніж сума відповідних платежів за три місяці.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що згідно виконавчого лита № 0911/1566 від 12.03.2012, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області, він зобов`язаний сплачувати на користь колишньої дружини ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 23.02.2012.

Із вказаним рішенням суду про стягнення аліментів він був ознайомлений. Також він був повідомленим державним виконавцем про можливе настання кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, однак у зв`язку з скрутним матеріальним становищем вчасно не сплачував аліменти на утримання дітей, внаслідок чого утворилась заборгованість. Він працює по тимчасових заробітках, не має постійного місця праці, тому не мав можливості сплачувати аліменти. Надалі буде своєчасно сплачувати кошти на утримання дітей та сплатить заборгованість по аліментах.

У вчиненому розкаявся і запевнив суд, що подібного більше не повториться. Просить суд його суворо не карати та не призначати покарання, пов`язане з обмеженням чи позбавленням волі, щоб мати можливість сплачувати аліменти.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, однак від неї поступила заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, зазначає, що має до обвинуваченого претензії матеріального характеру щодо заборгованості по аліментах, просить обрати обвинуваченому суворе покарання.

Представник потерпілої-адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що потерпіла має до обвинуваченого претензії матеріального характеру, оскільки заборгованість по аліментах їй не сплачена. Просить суд обрати обвинуваченому покарання згідно закону.

Суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 164 КК України, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів та утримання дітей (аліментів), кваліфіковані вірно.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушеннь. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу обвинуваченого, що раніше притягався до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, однак згідно ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимості, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, та обставину, що пом`якшує покарання: щире каяття у вчиненому, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, розкаявся перед судом та давав послідовні визнавальні показання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Згідно висновків досудової доповіді, складеної 24.06.2020 Надвірнянським міськрайонним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинувачуваного ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не ставить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) (а.с. 32-33).

Враховуючи викладене в сукупності, а також обставини справи та думку потерпілої відносно покарання, яка має претензії до обвинуваченого та просить призначити йому суворе покарання, відсутність добровільного відшкодування заборгованості, суд приходить до висновку про призначення покарання в межах санкції статті за даний вид кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частино КК України у виді громадських робіт.

На думку суду призначене покарання є необхідним і достатнім для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і що цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі вище викладеного, ст.ст. 50, 65 КК України, керуючись ст.ст. 100, 349, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання 100 (сто) годин громадських робіт.

Речовий доказ: виконавче провадження № 33276606, яке поміщено до спец. пакету ЕХР 0340686, та згідно постанови слідчого від 27.02.2020 передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути Надвірнянському районному відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з часу отримання копії вироку.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1