Справа № 756/8416/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3057/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Оболонського районного суду м.Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
07.06.2021 року прокурором до суду подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , яке мотивоване тим, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення та переховування від суду, здійснення незаконного впливу на свідків, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 07 червня 2021 рокупродовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 05 серпня 2021 року включно.
Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування ОСОБА_6 під вартою, вказав, що строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 10.06.2021 року, судовий розгляд до вказаної дати завершити неможливо, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суттєво не зменшилися та інші обставини, які б могли вплинути на пом`якшення запобіжного заходу обвинуваченого, у матеріалах кримінального провадження відсутні.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що судом під час вирішення питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому порушені норми кримінального процесуального права, оскільки ухвала не містить відомостей про участь обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні, суд в ухвалі вказав неправдиву інформацію стосовно того, що захисник і обвинувачений не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд розглянув питання продовження строку тримання під вартою за відсутності клопотання прокурора в матеріалах справи та без його проголошення в судовому засіданні, не надав можливості висловити заперечення обвинуваченому та захиснику на клопотання. Крім того, вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для продовження строку тримання під вартою, прокурором не обґрунтовані та не досліджені судом належним чином, а прокурором суду не надано жодного доказу, який би підтверджував обґрунтованість висунутого обвинувачення.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, коли прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор повідомлений, клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участю до суду не надійшло, тому його неявка в судове засідання, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для її розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 на час судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав,свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів,інших доказів,клопотань,скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги про допущення судом істотних порушень кримінального процесуального законодавства при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою стороною захисту не надано.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Твердження апеляційної скарги про відсутність доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення чи необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого, не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинуваченого під час судового розгляду, оскільки, відповідно до вимог ст.368 КПК України, питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, мають вирішуватися судом при ухваленні вироку.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, який є співробітником правоохоронного органу, у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин ухвала є законною.
Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: