Справа № 299/3498/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

01.03.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/473/ 20, за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мартин Словацької Республіки, зареєстрований та проживаючий у АДРЕСА_1 , громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, не судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 ( п`ятдесят ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
31 травня 2017 ОСОБА_6 , перебуваючи на митному посту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС, керуючи авомобілем марки «МERCEDES BENZ A 140«, реєстраційний номер НОМЕР_1 та маючи на меті уникнути від сплати митних платежів, які відповідно до ст. ст. 95, 470 МК України підлягають до сплати при порушенні строків тимчасового ввезення більш як на 5 днів у зоні діяльності митного органу, які перебувають під митним контролем на території України, особистого користування для транзиту через територію України, діючи умисно, надав державному інспектору відділу митного оформлення № 2 митного поста «Вилок» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_7 завідомо підроблений документ, а саме довідку № 058 від 31.05.2017 видану та посвідчену приватним підприємцем ОСОБА_8 , в якій були вказані неправдиві відомості, а саме те, що автомобіль марки «МERCEDES BENZ A 140«, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував на ремонті з 10.04.2017 по 31.05.2017 у зв`язку з виконанням робіт по ремонту двигуна, у той час коли вищевказаний автомобіль перебував у справному стані та використовувався ОСОБА_9 , про що свідчить факт складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення № АР/212935 від 25.04.2017 за порушення ним Правил дорожнього руху України, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм кримінального закону та істотні порушення норм кримінального процесуального закону, обвинувачений ОСОБА_6 порушує питання про скасування вироку та закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У клопотанні ОСОБА_6 вказує на те, що з часу вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, який відноситься до невеликої тяжкості злочинів, сплив строк понад три роки, тому, на підставі ст. 49 КК України, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності. З огляду на наведене, просить кримінальне провадження закрити у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 цього Кодексу, звільнивши його від кримінальної відповідальності. Клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності просить розглянути невідкладно.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги та клопотання, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , яка не заперечувала щодо задоволення клопотання, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що подане обвинуваченим ОСОБА_6 клопотання підлягає задоволенню.
Клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги та клопотання апеляційним судом надіслано на адресу обвинуваченого та його захисника, відповідно до вимог кримінального процесуального закону; що даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від вказаних осіб не надходило.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у використанні завідомо підробленого документа, ґрунтується на сукупності наведених у вироку доказів, безпосередньо досліджених під час судового розгляду місцевим судом кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину в скоєнні злочину не визнав і показав, що автомобіль перебував на ремонті у приватного підприємця ОСОБА_11 на протязі двох місяців, про що ОСОБА_11 видав йому довідку, відповідно до якої автомобіль перебував на ремонті з 10.04. до 31.05.2017. Вказана довідка була пред`явлена ним посадовій особі митного поста «Вилок» Закарпатської митниці ДФС, при вивезенні транспортного засобу за межі митної території України. Під час ремонту автомобіль із майстерні забирав його брат ОСОБА_9 , який скоїв дорожньо-транспортну пригоду і щодо якого було складено протокол про адміністративне правопорушення. Окрім того, ОСОБА_6 пояснив, що автомобіль придбав за місяць до поломки, не пам`ятає дані щодо запасних частин, які ним були придбані для ремонту автомобіля та їх вартість. Просив його виправдати.
Апеляційний суд, давши оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 про його невинуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, уваги не заслуговують і відхиляє їх, оскільки вони направлені на його ухилення від відповідальності за вчинений злочин та оскільки вони спростовуються сукупністю безпосередньо досліджених місцевим судом у судовому засіданні доказів.
Так, свідок ОСОБА_11 показав, що як приватний підприємець видав ОСОБА_6 довідку № 058 від 31.05.2017 про те, що автомобіль марки «МERCEDES BENZ A 140«, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував на ремонті з 10.04.2017 по 31.05.2017, у зв`язку з виконанням робіт по ремонту двигуна. Автомобіль дійсно потребував ремонту двигуна у зв`язку з нестабільною його роботою, однак він не зміг його відремонтувати. В цілому автомобіль міг використовуватись, був на ходу. Відомості про перебування автомобіля на ремонті з 10.04.2017 по 31.05.2017 не відповідають дійсності, оскільки автомобіль перебував на ремонті на протязі двох тижнів. За видану довідку отримав від ОСОБА_6 200 гривень.
З довідки № 058 від 31.05.2017, виданої та посвідченою приватним підприємцем ОСОБА_11 вбачається, що у ній містяться відомості про те, що автомобіль марки «МERCEDES BENZ A 140«, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував на ремонті з 10.04.2017 по 31.05.2017 у зв`язку з виконанням робіт по ремонту двигуна.
З матеріалів кримінального провадження, зокрема журналу судового засідання вбачається, що вказана вище довідка була безпосередньо досліджена судом першої інстанції, про що також вказується в оскаржуваному вироку.
З копії постанови про притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності вбачається, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.
З довідки Закарпатської митниці ДФС вбачається, що 31 травня 2017 року ОСОБА_6 , на митному посту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС, керуючи автомобілем марки «МERCEDES BENZ A 140«, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та маючи на меті уникнути від сплати митних платежів, які відповідно до ст. ст. 95, 470 МК України підлягають до сплати при порушенні строків тимчасового ввезення транспортних засобів більш як на 5 днів у зоні діяльності митного органу, які перебувають під митним контролем на території України, надав державному інспектору відділу митного оформлення № 2 митного поста «Вилок» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_7 завідомо підроблений документ, а саме довідку № 058 від 31.05.2017 видану та посвідчену приватним підприємцем ОСОБА_8 ..
При оцінці доказів та доводів апеляційної скарги також ураховується те, що в справі відсутні які небудь дані про те, що у свідка ОСОБА_11 були підстави для обмови ОСОБА_6 . Показання свідка ОСОБА_11 , колегія суддів вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, надавши їм перевагу та визнавши їх достовірними, і також приймає їх до уваги.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що вищенаведені докази в їх сукупності, які є достовірними, допустимими, зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі із врахуванням вимог ст.ст. 85-89 КПК України, підтверджують винуватість ОСОБА_6 у використанні завідомо підробленого документа.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 358 КК України кваліфіковані правильно.
Перевіркою справи в апеляційному порядку не виявлено порушень норм Конституції України, у тому числі передбачених статтею 62 Конституції України, норм Кримінального процесуального кодексу України, які тягнуть скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд, у тому числі істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування і, зокрема, порушення права особи на захист.
При оцінці доводів апеляційної скарги про окремі недоліки, допущені органом досудового розслідування при здійсненні кримінального провадження, на які посилається ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, колегія суддів враховує положення ст. 404 КПК України в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги ; ст. ст. 396, 401 цього ж кодексу про те, що саме за клопотанням учасників судового провадження сторони захисту (обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів, те, що з моменту скоєння злочину сплив значний проміжок часу, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не заявляв клопотання про допит свідка, повторного дослідження приєднаних органом досудового розслідування доказів.
Колегія суддів також вважає, що при призначенні ОСОБА_6 покарання взяті до уваги положення ст. ст. 65-67 КК України, у тому числі взяті до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, конкретні обставини, за яких його скоєно, дані про його особу та обставина. Зокрема, судом взято до уваги те, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей.
На підставі наведеного, колегія суддів висновки суду першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вважає належним чином обґрунтованими,- призначене покарання майже мінімальним згідно санкції статті закону, за яким його обвинувачують, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, справедливим.
Доводи клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності заслуговують на увагу з огляду на таке.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 358 КК України, за вчинені обвинуваченим ОСОБА_6 діяння, кваліфіковані за цією нормою матеріального права, може бути призначено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Вказане свідчить про те, що передбачене ч. 4 ст. 358 КК України діяння, відповідно до ст. 12 цього Кодексу, віднесено до кримінальних проступків.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні 31 травня 2017 ОСОБА_6 , на митному посту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС, кримінального проступку, кваліфікованого за ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа.
З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що з часу скоєння обвинуваченим ОСОБА_6 передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України діяння до моменту прийняття апеляційним судом рішення сплив строк понад три роки.
У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, про те, що після скоєння кримінального проступку до моменту прийняття апеляційним судом рішення обвинувачений ОСОБА_6 ухилявся від досудового розслідування або суду, вчинив до закінчення зазначених у частинах першій та другій ст. 49 КК України строків новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Тому, колегія суддів вважає, що встановлений ст. 49 КК України перебіг строку давності не зупинявся і не переривався.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а відповідно до ст. 417 цього Кодексу суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Системний аналіз указаних вище норм КК та КПК України свідчить про те, що з часу скоєння обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального проступку до моменту прийняття апеляційним судом рішення сплив строк понад три роки, а перебіг строку не зупинявся і не переривався, тому обвинувачений ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, вирок до скасування, а кримінальне провадження у справі закриттю.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412- 414, 418, 420 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав подав обвинувачений ОСОБА_6 , задовольнити частково, а подане обвинуваченим ОСОБА_6 клопотання задовольнити повністю.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року щодо обвинуваченого за ч. 4 ст. 358 КК України ОСОБА_6 скасувати на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, ст. 49 КК України у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності за спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: