Справа №760/8590/21
Провадження №1-кп/760/1975/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000093 від 30.03.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 163, ч. 1 ст. 369-2, ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07.04.2021 року в провадження суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000093 від 30.03.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 163, ч. 1 ст. 369-2, ч. 1 ст. 263 КК України, з реєстром матеріалів досудового розслідування і угодою про визнання винуватості, укладеною 01.04.2021 року між прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 і підозрюваним ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4

07.04.2021 року ухвалою суду у кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений, захисник просять затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника щодо затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 , приходить до висновку про відмову у затвердженні вказаної угоди, виходячи з такого.

У підготовчому судовому засіданні згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно положень, передбачених ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Стаття 370 КПК України регламентує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що в період з 26.01.2019 по 11.09.2019, умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , повторно, перебуваючи у м. Києві за різними адресами, не отримавши згоди абонентів, та не маючи відповідної санкції суду на належне отримання інформації чи на обмеження прав і свобод в установленому законом порядку, незаконно ознайомився і порушив таємницю телефонних розмов абонентів мобільного зв`язку, закріплених за номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що включає в себе також і протиправне ознайомлення із розмовами абонента мобільного зв`язку НОМЕР_1 та відомостями щодо з`єднань абонентів операторів мобільного зв`язку із абонентом стільникового мобільного зв`язку з номером НОМЕР_2 , із зазначенням дати, часу, тривалості, базових станцій та ІМЕІ мобільних терміналів тощо.

Також, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 03.09.2019, умисно, запропонував та пообіцяв надати ОСОБА_9 і 04.09.2019, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , надав йому неправомірну вигоду в сумі 150 доларів США, за те щоб ОСОБА_9 вплинув на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави - співробітника Служби безпеки України ОСОБА_10 , щоб він отримав та надав ОСОБА_9 та ОСОБА_5 дані щодо деталізації телефонних з`єднань за період з 01.04.2019 по 05.09.2019 абонента мобільного телефону з номером НОМЕР_2 , із зазначенням (вихідних та вхідних з`єднань, SMS, MMS тощо), маршрутів передавання, ідентифікаційних ознак кінцевого обладнання телекомунікацій (абонентського номеру SIM-карти, ІМЕІ, МАС- адрес, IP-адрес тощо), яке перебувало у зоні дії певних базових станцій у певний час.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що умисно, без передбаченого законом дозволу, у не встановлений період часу, але не пізніше 11.09.2019 незаконно придбав - набув у результаті привласнення випадково знайденого, носив при собі - перемістив для зберігання до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , бойові припаси, а саме: 39 патронів з маркуванням «270 93», калібру 5,45x39 та 2 патрона з маркуванням «21 7,62x39 14», калібру 7,62x39.

Судом встановлено, що умови угоди стосуються прав інших осіб, які не є її сторонами. Зокрема, в угоді зазначено, що злочин, передбачений ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 163 КК України ОСОБА_5 вчинено в період з 26.01.2019 по 11.09.2019, умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , повторно, тобто з особами, які однозначно ідентифікуються.

Тобто, затвердження судом угоди в даному випадку може мати наслідки у виді порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб, які не є її сторонами, що вважатиметься істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові колегії суддів Третьої судового палати Касаційного кримінального суду від 25 вересня 2019 року, справа № 361/4534/17-к (провадження № 51-3479км19) та постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 18 травня 2020 року справа № 639/2837/19 (провадження № 51-5394кмо19).

Разом з тим, Конституцією України встановлені права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (ст. 62).

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ч. 5 зазначеної статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

До того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею як невинуватою особою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Аллене де Рібемон проти Франції»).

Презумпція невинуватості буде порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону. Чи порушує твердження посадової особи про винність обвинуваченого принцип презумпції невинуватості, має бути з`ясовано в контексті тих фактичних обставин, у яких цей висновок було зроблено (рішення Європейського суду з прав людини у справі у справі «Грабчук проти України»).

За результатами перевірки угоди про визнання винуватості від 01 квітня 2021 року, укладеної між прокурором ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що умови угоди не містять фактичних підстав для визнання ОСОБА_5 винуватості за ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 163, ч. 1 ст. 369-2, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно з вимогами кримінального процесуального закону формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті КК можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням наявних кваліфікуючих ознак.

Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 163, ч. 1 ст. 369-2, ч. 1 ст. 263 КК України.

Проте, в ході допиту обвинуваченого, останній не в повному обсязі зміг повідомити обставини пред`явленого йому обвинувачення.

За таких обставин, на підставі п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України, у затвердженні угоди слід відмовити.

З огляду на те, що угоду було укладено під час досудового розслідування, і суду достовірно не відомо чи виконано стороною обвинувачення всі необхідні слідчі та процесуальні дії у даному кримінальному провадженні, а також враховуючи вимоги п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК, які мають імперативний характер, суд у зв`язку з відмовою у затвердженні угоди повертає кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 314, 372, 472-474КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 01 квітня 2021 року між прокурором першого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника останнього - адвоката ОСОБА_4 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2021 року за № 0000093 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 163, ч. 1 ст. 369-2, ч. 1 ст. 263 КК України, - відмовити.
Обвинувальний акт від 01.04.2021 року з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 30.03.2021 року, за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 163, ч. 1 ст. 369-2, ч. 1 ст. 263 КК України, - повернути прокурору першого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.
Суддя ОСОБА_1