"17" лютого 2021 р. Справа № 363/475/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород кримінальне провадження за № 0000023 від 27 січня 2021 року,з угодою про визнання винуватості щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецьк, працюючого охоронцем у ТОВ «Гарант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, з угодою про визнання винуватості від 29 січня 2021 року, укладеною між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором першого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_4 з іншого боку.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04 лютого 2021 року було призначене підготовче засідання у кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили затвердити зазначену угоду.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, вказавши, що він беззастережно визнає вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та погоджується на призначення покарання відповідно до умов угоди.

Вислухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, перевіривши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років та відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину.

Як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості - враховуючи характер інкримінованих ОСОБА_4 дій, відсутність обтяжуючих покарання обставин, його особисті дані, а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв його розкриттю, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, встановлено ряд обставин, які дають підстави прийти до висновку про можливість застосування ч.1 ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст. 263 КК України, із можливістю виправлення засудженого без відбування покарання. Сторони узгодили вид та міру покарання , передбачені санкцією ч.1 ст. 263 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, а також узгодили звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням згідно положень ст. 75 КК України, а саме за ч.1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України два роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Однак, згідно вимог ст. 69 КК України лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно з вимогами постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами Кримінального покарання"призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, умовами зазначеної угоди вказані вимоги ч. 1 ст. 69 КК України не враховані, сторонами угоди не зазначено та в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та впливали би на пом`якшення покарання. Сам лише факт існування двох обставин, що пом`якшують покарання, позитивна характеристика обвинуваченого, визнання ним вини та відсутність в нього судимостей не є підставою для застосування ч.1 ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. Окрім того, про наявність цих обставин суд може зробити висновок лише після проведення судового розгляду, а не під час підготовчого судового засідання. Зазначене свідчить про неможливість призначення судом покарання про яке домовилися сторони в угоді про визнання винуватості, у зв`язку з чим суд приходить до переконання про невідповідність угоди вимогам Кримінального Кодексу України, та за таких обставин про неможливість затвердження угоди та винесення вироку на підставі такої угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 було досягнуто під час досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор пояснив, що досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000101 від 16.06.2020 року ще триває, точно сказати з яких причин (проведення всіх слідчих дії, досягнення угоди чи інше) матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_4 були виділені в окреме провадження № 0000023 від 27 січня 2021 року - не може.

Окрім того, межі підготовчого судового засідання визначені ст.ст. 314-317 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Тобто, даною нормою кримінального процесуального закону не передбачена можливість призначення провадження до судового розгляду за обвинувальним актом, який надійшов до суду разом із угодою про визнання винуватості у випадку відмови у затвердженні даної угоди про визнання винуватості.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 314, 372, 474 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
У затвердженні угоди про визнання винуватості від 29 січня 2021 року, укладеної між прокурором першого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні № 0000023 від 27 січня 2021 року - відмовити.

Кримінальне провадження № 0000023 від 27 січня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1