справа № 208/1224/21
№ провадження 1-кс/208/492/21
УХВАЛА
Іменем України

02 березня 2021 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в ЄРДР за №0000075 від 22.01.2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська, громадянина України, холостого, який має професійно-технічну освіту, не працюючого, осіб на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

-який засуджений 26.02.2021 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на строк 1 рік,

-є обвинуваченим в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000016 від 05.01.2021 року за ознаками ч. 1 ст. 186 КК України, яке знаходиться в провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області;

встановив:
02.03.2021 року слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження №0000075 від 22.01.2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчиняла кримінальне правопорушення, передбачене ст.190 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.186 КК України, що має ознаку повторності.

Повторно, 21.01.2021 року приблизно о 18.00 год. (більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 перебував у приміщенні під`їзду, біля квартири АДРЕСА_2 , де спілкувався з малознайомою ОСОБА_7 . В цей момент у ОСОБА_6 виник прямий умисел, спрямований та відкрите викрадення у ОСОБА_7 належного останній мобільного телефону, який міг знаходитись при ній та мати майнову цінність.

Реалізуючи свій прямий умисел, 21.01.2021 року приблизно о 18.00 год. (більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено) перебуваючи у приміщенні під`їзду, біля квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , з метою отримання можливості для реалізації свого прямого умислу, попросив ОСОБА_7 надати йому належний їй мобільний телефон під приводом здійснення дзвінка. ОСОБА_7 передала йому в руки свій мобільний телефон «Samsung GT-S5620», IMEI: НОМЕР_1 вартістю 166,67 грн. Продовжуючи реалізацію свого прямого умислу, ОСОБА_6 , утримуючи зазначений мобільний телефон при собі, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, побіг від ОСОБА_7 по приміщенню під`їзду, вибіг з нього та втік у невідомому напрямку, не реагуючи на вимоги потерпілої зупинитись та повернути їй мобільний телефон, тобто відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном, довівши свій протиправний умисел до кінця.

За даним епізодом, дії ОСОБА_6 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Повторно, 21.01.2021 року приблизно о 20.00 год. (більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 перебував біля буд.№5 по вул. Магнітогорській в м. Кам`янському Дніпропетровської обл., де побачив не знайому йому неповнолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прямувала йому на зустріч. В цей момент у ОСОБА_6 виник прямий умисел, спрямований та відкрите викрадення у ОСОБА_8 належного останній мобільного телефону, який міг знаходитись при ній та мати майнову цінність.

Реалізуючи свій прямий умисел, 21.01.2021 приблизно о 20.00 год. (більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено) перебуваючи біля буд.№ 5 по вул. Магнітогорській в м. Кам`янському Дніпропетровської обл., ОСОБА_6 попросив ОСОБА_8 надати йому належний їй мобільний телефон під проводом здійснення дзвінка. ОСОБА_8 передала йому в руки свій мобільний телефон «Xiaomi Redmi M1908C3KG», 2/32 GB, IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 вартістю 2180,00 грн. Продовжуючи реалізацію свого прямого злочинного умислу, ОСОБА_6 , утримуючи зазначений мобільний телефон при собі, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, побіг від ОСОБА_8 у напрямку буд.7 по вул. Магнітогорській в м. Кам`янське не реагуючи на вимоги потерпілої зупинитись та повернути їй мобільний телефон, та з поля зору останньої зник, тобто відкрито викрав майно неповнолітньої ОСОБА_8 .

ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном, довівши свій протиправний умисел до кінця.

За даним епізодом, дії ОСОБА_6 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

02.03.2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень в яких підозрюється ОСОБА_6 , які віднесені до тяжких правопорушень, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень в межах пред`явленої підозри за ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їхній сукупності, а саме: протоколом від 20 січня 2021 року про прийняття заяви про кримінальне правопорушення, Протоколом від 21 січня 2021 року про прийняття заяви про кримінальне правопорушення, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом допиту неповнолітнього (малолітнього) потерпілого ОСОБА_9 , заявою про надання слідчому на огляд мобільний телефон, протоколом огляду предмету, копією відповіддю на запит органу досудового розслідування, копією договору DNZ-13.59075/0.13451, протоколом огляду предмету, протоколом допиту неповнолітнього (малолітнього) свідка ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1, п.2, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Заявлені ризики є обґрунтованими так як ОСОБА_6 не вперше скоює кримінальні правопорушення майнової спрямованості, не має доходів, не працює, не має осіб на утриманні, будучи підозрюваним та обвинуваченим у межах інших двох кримінальних провадженнях, вчиняє нові корисливі правопорушення відносно особи похилого віку та щодо неповнолітньої особи, що вказує на те, що інший запобіжних захід ніж тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, не забезпечить нівелювання ризику впливу на переховування від органу досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення майнової спрямованості. Крім того підозрюваний вже не вперше вчинив умисне кримінальне правопорушення, що вказує на те, що він не дотримується суспільних норм поведінки та моралі. При цьому у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні даних кримінальних правопорушень йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років. Все це вказує на те, що підозрюваний може у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органу досудового розслідування та / або суду з
В судовому засіданні прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 підтримала клопотання у повному обсязі, пояснив, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких корисливих злочинів, скоєних відносно осіб які більш є незахищеними, на шлях виправлення не становиться, не робить для себе належних висновків. А тому враховуючи можливе покарання у виді позбавлення волі відносно підозрюваного, у разі визнання його винним у скоєнні заявлених кримінальних правопорушень, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі, що підтверджує наявність заявлених ризиків, запобігти яким можливо шляхом обрання саме заявленого запобіжного заходу, як тримання під вартою, із визначенням підозрюваному розміру застави вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В судовому засіданні слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , підтримав клопотання, посилаючись на обставини викладені в ньому та просив врахувати, що підозра є обґрунтованою, на підставі зібраних доказів під час досудового розслідування, таких як показів потерпілих, протоколів впізнання саме потерпілими та свідками події ОСОБА_11 як особи що своїх злочини, зухвалість підозрюваного який не зважаючи на наявність двох кримінальних проваджень, в межах яких він вже мав статус підозрюваного та обвинуваченого, вчиняв нові корисливі умисні злочини. Враховуючи також що ОСОБА_6 не має заробітку, та постійного місця роботи, доходу, може знов вчинити нові корисливі злочини, так як на шлях виправлення підозрюваний не став, та висновків для себе не зробив. Крім того, підозрюваний не має жодної особи на утриманні, не має стійких соціальних зв`язків які б забезпечили його належну процесуальну поведінку. Тому вважає наявним ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, з заявлених у клопотанні підстав. Вважає що лише заявлений запобіжних захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .. При обранні запобіжного заходу, просить застосувати заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_6 в ході розгляду не оспорюючи фактичні данні відображені у клопотанні, та свою причетність до скоєння заявлених у клопотанні кримінальних правопорушень, просив у задоволені клопотання відмовити та обрати відносно нього інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, так як вважав що більш він не вчинить жодного злочину та стане на шлях виправлення. Телефони забирав, але для чого не знає. Те що він потім їх закладав до ломбарду, а один із них віддав іншій потерпілій, відповідає дійсності.

Захисник ОСОБА_5 , враховуючи позицію підзахисного, вважає, що доцільним буде запобіжний захід більш м`який ніж тримання під вартою, крім того, підозрюваний визнає свою провину і зобов`язується сприяти слідству та встановленню істини по справі.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 02.03.2021 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 286 КК України.

Як вбачається з досліджених матеріалів клопотання, прокурор та слідчий довели обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, згідно до протоколів допитів потерпілих осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідків події, представників ломбарду, речовими доказами, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотокартками, та іншими доказами у їх сукупності.

В той же час, слідчим суддею не здійснюється оцінка фактичних данних щодо обставин що мають значення для кримінального провадження, та надання їм оцінки і встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішується.

При прийнятті рішення щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі встановлення його винуватості, як позбавлення волі на строк до шести років.

А тому, дослідивши матеріали кримінального провадження, підтверджені ризики передбачені ст.177 КПК України.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
У рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України», п. 36, зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду, однак сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.
Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На підставі вище зазначеного, оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 2 ст. 186 КК України, та враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, необхідним при обранні запобіжного заходу визначення застави, згідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст.176-179, 184, 186, 193, 194, 196, 207, 211 КПК України, -
постановив:
Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська, громадянина України, холостого, який має професійно-технічну освіту, не працюючого, осіб на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, строком до 30 квітня 2021 року, включно.
Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181600 (сто вісімдесят однієї тисячі шістсот) гривень, після внесення якої ОСОБА_6 , підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені п.п.1-3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду, в межах даного кримінального провадження; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну - невиконання яких, тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У клопотанні сторони захисту відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1