Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

13 квітня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0000097 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 31 січня 2019 року) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Сирдар`я Сирдаріїнського району Ташкентської області Республіки Узбекистан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей або осіб похилого віку не має, військового пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_4 покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, та призначити мінімальне покарання, яке передбачене в Особливій частині КК України.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і призначено йому міру покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, у строк покарання у виді позбавлення волі, зарахувано строк попереднього ув`язнення з 31 січня 2019 року, з розрахунку один день позбавлення волі за один день утримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного для обвинуваченого покарання, тяжкості кримінального правопорушення та його особі, внаслідок суворості. Вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі оцінив особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має позитивні характеристики, військовий пенсіонер, самостійно виховував дочку. Також не повністю враховано те, що обвинувачений повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, не заперечував проти продовження строку тримання під вартою, а в судових дебатах обвинувачений взагалі відмовився себе захищати та повністю визнав цивільний позов. Крім того захисник не погоджується із обтяжуючою покарання обставиною, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки воно не підтверджено жодними документальними даними.

За вироком суду, 28 січня 2019 року, приблизно о 17.00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі за місцем проживання ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 разом з останнім розпивали на кухні спиртні напої. Під час розпиття спиртного між ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_9 виник побутовий конфлікт, у зв`язку з бажанням ОСОБА_10 залишити квартиру. Даний конфлікт, обтяжений вживанням алкоголю, викликав у ОСОБА_10 раптову агресію, в ході якої він, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, взявши зі столу кухонний ніж, яким умисно наніс ОСОБА_9 дванадцять ударів в різні ділянки тіла, вісім з яких непроникаючого характеру та чотири досить виражених за силою удари проникаючого характеру в ділянку грудей та живота, заподіявши колото-різані рани з ушкодженням серця, печінки, сальника, що призвело до вираженої внутрішньої і зовнішньої кровотечі, масивної крововтрати та спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу за наведених в ній підстав, пояснення прокурора та потерпілої, які просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, відповідно відмовивши у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні, зазначеного у вироку кримінального правопорушення, ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.115 КК України є вірною та в поданій апеляційній скарзі не оспорюється.

Беручи до уваги, що в апеляційній скарзі порушується питання про необгрунтованість вироку внаслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів керуючись ст.404 КПК України не наводить доводи на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні поставленого йому у вину злочину та його кваліфікації.

У ході призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд першої інстанції, як убачається з вироку, врахував характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України - є особливо тяжким злочином, було враховано особу обвинуваченого, який з показань допитаних в судовому засіданні свідків характеризується задовільно, разом з тим, такого, що зловживав алкогольними напоями, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства та визнав за необхідне призначити покарання за скоєний злочин ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.

У роз`ясненнях, зазначених у п.п.1,2 Пленуму Верховного Суду України постанови №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07 лютого 2003 року, звертається увага судів на необхідності суворого додержання вимог законодавства, що передбачає відповідальність за злочини проти життя та здоров`я особи та вказує, що у справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди. При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України, суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Про існування будь-яких інших фактичних обставин справи чи даних, окрім тих, які врахував суд при постановленні вироку, підтверджених доказами, які б слугували підставами для зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання за вчинений злочин, ні обвинувачений ОСОБА_4 , ні захисник в апеляційній скарзі не вказали, а також не навели їх і під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника також не може бути задоволена, оскільки висновки суду першої інстанції сторона захисту у ході апеляційного розгляду на вирок не спростувала.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції ухваленим у відповідності до вимог ст.ст. 370, 374 КПК України і підстав для внесення змін у нього або для його скасування не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0000097 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 31 січня 2019 року) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою з моменту отримання копії даного рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3