Провадження № 1-кп/127/691/20

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 07 лютого 2020 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000139 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Ямпільського району, Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 біля 20:00 год. 06.02.2020, перебуваючи на спортивному майданчику поблизу гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , маючи намір на умисне спричинення тілесних ушкоджень своєму знайомому ОСОБА_5 , на ґрунті попередньо виниклих неприязних відносин, наніс останньому один удар лобною ділянкою власної голови в область лобної частини голови ОСОБА_5 , після чого завдав один удар правою рукою, стиснутою в кулак, в область щелепи.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 264/265 від 12.03.2020, згідно наданих медичних документів, у ОСОБА_5 під час стаціонарного лікування в стоматологічному відділенні з 06 по 19.02.2020 було виявлено тілесне ушкодження: закритий перелом нижньої щелепи в ділянці підборіддя (41,31 зубів) з незначним зміщенням. Вказане тілесне ушкодження у ОСОБА_5 виникло від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в термін, вказаний в постанові про призначення експертизи - 06.02.2020 за ступенем тяжкості належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являється небезпечним для життя в момент спричинення і не супроводжувалось загрозливими для життя явищами, але за своїм характером таке, що потягло за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я. Вказане тілесне ушкодження у ОСОБА_5 , виникло від травматичної дії (удару) в ділянку нижньої щелепи предметом (предметами), групові чи індивідуальні особливості якого (яких) у властивостях тілесного ушкодження не відобразились в характері ушкодження, що за механізмом утворення не виключає можливості виникнення від удару кулаком.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що 06.02.2020 року в нього виник конфлікт з ОСОБА_5 з приводу образи товариша. З потерпілим ОСОБА_5 товариських відносин не підтримував, проте знав його як особу яка проживає з ним у одному гуртожитку. В ході конфлікту з метою з`ясування стосунків, вони пішли на спортивний майданчик. Під час конфлікту на спортивному майданчику він наніс один удар головою ОСОБА_5 в лобну частинну голови, а потім один удар кулаком правої руки в область щелепи з лівого боку. Після вказаного ОСОБА_5 викликали швидку. Повідомив, що його матір домовлялась із батьком потерплого про відшкодування шкоди та сплатила кошти за лікування. Він на даний час з потерпілим не примирився, проте висновки для себе зробив.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 06.02.2020 року з заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся ОСОБА_5 . Згідно вказаної заяви, він просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 студента 3-го курсу ВТК, який 06.02.2020 року близько 20 години, перебуваючи на спортивному стадіоні, що розміщується неподалік гуртожитку ВТК по АДРЕСА_3 після раптово виниклого конфлікту з останнім, умисно наніс йому один удар головою в область лобу, а потім ще умисно наніс один удар кулаком правої руки в область щелепи з лівого боку, що призвело до виникнення в нього різкого болю.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 07.02.2020 року, номер кримінального провадження 0000139, що підтверджується витягом з ЄРДР від 07.02.2020 року.
Згідно висновку експерта №264/265 від 12.03.2020 року, у ОСОБА_5 під час стаціонарного лікування в стоматологічному відділенні з 06 по 19.02.2020 року було виявлено тілесне ушкодження: закритий перелом нижньої щелепи в ділянці підборіддя (41,31 зубів) з незначним зміщенням.
Вказане тілесне ушкодження у ОСОБА_5 виникло від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в термін, вказаний в постанові про призначення експертизи 06.02.2020 року, за ступенем тяжкості належить до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, оскільки не являлось небезпечним для життя в момент спричинення і не супроводжувався загрозливими для життя явищами, але за своїм характером є таким, що потягло за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (п.2.2.1 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 року).
Вказане тілесне ушкодження у ОСОБА_5 , виникло від травматичної дії (удару) в ділянку нижньої щелепи предметом (предметами), групові чи індивідуальні особливості якого (яких) у властивостях тілесного ушкодження не відобразились в характері ушкодження, що за механізмом утворення не виключає можливості виникнення від удару кулаком, як це вказано в матеріалах кримінального провадження ( протокол допиту ОСОБА_5 від 02.03.2020 року).
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
З`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ними не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз вказаних доказів свідчить, що винуватість ОСОБА_4 є доведеною, оскільки підтверджена показаннями обвинуваченого та письмовими доказами у справі, які узгоджуються між собою. Вказані докази суд приймає до уваги як належні та допустимі, та вважає їх достатніми для висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 .
Так, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду всі обставини вчинення кримінального правопорушення, його об`єктивні дії, які підтверджують наявність умислу в його діях на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 . Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав, що дійсно 06.02.2020 року умисно наніс ОСОБА_5 на ґрунті попередньо виниклих неприязних відносин наніс один удар лобною ділянкою власної голови в область лобної частини голови ОСОБА_5 , після чого завдав один удар правою рукою, стиснутою в кулак, в область щелепи.
Вказані показання повністю узгоджуються з іншими письмовими доказами у справі. Повідомлені обвинуваченим обставини щодо способу, часу, місця вчинення кримінального правопорушення, характеру та локалізації ударів, механізму заподіяння тілесних ушкоджень, мотиву вчиненого узгоджуються та відповідають заяві потерпілого і висновку експерта, яким підтверджено отримання потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Таким чином, суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З характеристики наданої Вінницьким технічним коледжем від 06.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_4 за час навчання у коледжі зарекомендував себе як старанний, дисциплінований студент. З повагою ставиться до товаришів і дорослих, тактовний, ввічливий, до зауважень з боку старших ставиться адекватно.
Згідно з довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 06.03.2020 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з 26.10.2015 року по 16.11.2015 року.
З довідки КП ВОНД «Соціотерапія» від 02.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку не перебуває.
Згідно довідки КНП «Ямпільська центральна районна лікарня» від 13.03.2020 року, ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Згідно вимоги про судимість обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив умисне нетяжке кримінальне правопорушення, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, за місцем навчання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, що підтверджено показаннями обвинуваченого в судовому засіданні та відшкодування, завданих потерпілому збитків, що підтверджується заявою потерпілого.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі, оскільки вказане покарання визнано судом достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.
В той же час, суд, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вважає за можливе застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України.
Керуючись ст.ст. 65-67, 122 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: