печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року у справі № 757/10979/21-к, в рамках кримінального провадження № 0002433 від 23.07.2020 року,-
В С Т А Н О В И В :
У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року у справі № 757/10979/21-к, в рамках кримінального провадження №0002433 від 23.07.2020 року, за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що арешт накладено необґрунтовано та незаконно, за відсутності обґрунтованої підозри, тому підлягає скасуванню.
В судове засідання представник заявника не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без участі заявника, просить клопотання задовольнити.
Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового розгляду повідомлялися належним чином.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступних висновків.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002433 від 23.07.2020 року здійснюється Печерським УП ГУ НП у м. Києві.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року у справі № 757/10979/21-к задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури № 6 ОСОБА_5 про арешт майна від 03.03.2021 року про накладення арешту на майно та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 000 згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлову будівля літ. «А», загальною площею 843,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і належить на праві власності ОСОБА_4 ; об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 000 згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлову будівля літ. «Л» (гаражі № НОМЕР_1 ) загальною площею 128,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 і належить на праві власності ПрАТ «Марс».
Накладення арешту обґрунтовано необхідністю збереження зазначених об`єктів нерухомого майна як таких, що містять на собі сліди кримінального правопорушення, кваліфікованого слідчим за ч. 4 ст. 190 КК України.
Звертаючись з клопотанням про скасування арешту майна, заявник ОСОБА_4 просить скасувати арешт, накладений на об`єкти нерухомого майна ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року у справі № 757/10979/21-к.

Наявними в матеріалах клопотання доказами підтверджується, що заявник ОСОБА_4 є власником об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі літ. «А», загальною площею 843,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, вказаний об`єкт нерухомого майна був набутий у власність ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.2016 року. Відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується держава реєстрація права власності будівлі за ОСОБА_4 , реєстраційний номер об`єкту 000.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заяваN 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, SeriesAN 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав контрактної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73 SeriesAN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, SeriesAN 98).
Статтею 170 КПК України заборонено застосування арешту майна, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Метою накладення арешту, як вбачається з ухвали про арешт майна, є подальше збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з викладеного, версія органу досудового розслідування, що майно, на яке накладено арешт відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0002433 від 23.07.2020 року, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а також спростована наданими заявником доказами в обґрунтування скасування арешту майна.

Виходячи з викладеного, враховуючи зміст фабули кримінального правопорушення, відсутні підстави вважати, що існує правова підстава для арешту нежитлової будівлі літ. «А», загальною площею 843,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлової будівля літ. «Л» (гаражі № НОМЕР_1 ) загальною площею 128,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, оскільки, слідчим суддею встановлено, що арешт накладено без достатніх на те підстав, оскільки органом досудового розслідування не надано належних доказів, які б свідчили про наявність підстав для виправдування такого ступеню обмеження прав ОСОБА_4 .
За таких обставин, керуючись ст.ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання - задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року у справі № 757/10979/21-к, у кримінальному провадженні №0002433 від 23.07.2020 року на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 000 згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлову будівля літ. «А», загальною площею 843,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 19, та об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 000 згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлову будівля літ. «Л» (гаражі № НОМЕР_1 ) загальною площею 128,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 101.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1