Справа № 357/220/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2021 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області кримінальне провадження № 0001320 від 07.12.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фурси, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

захисник адвокат: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 та під час судового провадження надано угоду про визнання винуватості.

Так встановлено, що відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (далі по тексту Перелік), в тому числі і «амфетаміну» включеного до таблиці 2 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме:

використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону);

діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.20 Закону);

використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).

Однак, всупереч положенням статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», 07.12.2020 приблизно о 19.00 год. ОСОБА_3 перебуваючи поблизу будинку № 1 по вул. Ставищанська в м. Біла Церква, Київської області, на бетонному стовпі незаконно придбав знайшов тканинний чохол, в середині якого знаходився пластиковий футляр з поліетиленовими пакетами в кількості 6 штук, наповнені порошкоподібною речовиною білого кольору.

Після цього, ОСОБА_3 поклав вищевказаний тканинний чохол з футляром, в середині якого знаходились поліетиленові пакети в кількості 6 штук, наповнені порошкоподібною речовиною білого кольору, до лівої верхньої нагрудної кишені куртки, в яку був одягнений та залишив при собі незаконно зберігати вказану речовину для власного вживання, без мети збуту.

Того ж дня, 07.12.2020 приблизно о 19 год. 20 хв., перебуваючи поблизу будинку № 37 по вул. Замкова в м. Біла Церква, Київської області ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції для перевірки на предмет зберігання заборонених в обігу речей та в подальшому, під час проведення особистого обшуку у останнього, в лівій верхній нагрудній кишені куртки, в яку він був одягнений, виявлено та вилучено тканинний чохол, в середині якого знаходився пластиковий футляр наповнений поліетиленовими пакетами в кількості 6 штук, в середині яких знаходилась психотропна речовина - «амфетамін», маса амфетаміну в речовинах становить 0,335 г., 0,121 г., маса амфетаміну в нашаруваннях становить 0,0002 г., загальною масою 0,4562 г., який ОСОБА_3 посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме за незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

10.03.2021 під час судового провадження відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 309 КК України, розкаювався та визнав всі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення та від надання показань відмовився. Наполягав на затвердженні укладеної угоди від 10.03.2021.

Прокурор в судовому засіданні, вважала, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 1 ст. 309 КК України у зазначеному діянні. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на один рік та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік та відповідно до ст. 76 КК України покласти обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, обставин, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини та обставин, що обтяжує покарання, які судом не встановлені, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме, що останній у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також має місце реєстрації та місце фактичного проживання, за останнім місцем характеризується позитивно, тобто обвинувачений ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки, а також останній може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке. Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальним проступком. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім цього суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Процесуальні витрати в порядку статей 122, 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Судом установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись статтями 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду від 10.03.2021 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 10.03.2021 покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме: порошкоподібну речовину білого кольору, порошкоподібну речовину блідно-рожевого кольору та нашарування з поверхні предметів пластикової форми, які містять у своєму складі психотропну речовину амфетамін та поміщені до спецпакету № 5493537, який зданий на зберігання за квитанцією № 1289/2020 до камери зберігання речових доказів Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після набрання вироку законної сили знищити.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-20/60848-МРВ від 17.12.2020 у розмірі 1961,40 грн. (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна гривня 40 копійок).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Крім того обвинуваченому роз`яснюються вимоги ст. 376 ч. 3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1