Справа №766/1894/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
представника Державної установи «Північна виправна колонія (№90)»: ОСОБА_4
засудженого: ОСОБА_5
захисника: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, в залі суду м. Херсона клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що ним відбуто 2/3 строку призначеного покарання.
Засуджений ОСОБА_5 та його захисник просили задовольнити клопотання, оскільки за час відбування покарання ОСОБА_5 усвідомив свою провину та наявність заохочень свідчить про його виправлення. Представник Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» (далі по тексту ПВК №90) в судовому засіданні заперечила проти клопотання засудженого, оскільки ОСОБА_5 має стягнення. Прокурор заперечила проти задоволення клопотання, посилаючись на ту обставину, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, про що свідчать стягнення.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані суду матеріали в обґрунтування заявленого подання, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 у ПВК №90 відбуває покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2019 р. за ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України у виді 1 року 07 місяців позбавлення волі. Початок строку: 11.12.2019 р.; кінець строку: 11.07.2021 р.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

ОСОБА_5 фактично відбув 2/3 частини строку покарання, що дає можливість розглянути питання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
У відповідності до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Тобто головною умовою для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що говориться і в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
Так, відповідно до довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_5 , останній за період відбування покарання мав 2 стягнення, які на день розгляду клопотання не погашені, 1 раз заохочувався начальником установи, шляхом оголошення подяки за дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
Згідно наданої характеристики ОСОБА_5 характеризується негативно, притягувався до дисциплінарної відповідальності. На даний час не працевлаштований. На заходи виховного впливу реагує, але не завжди своєчасно, роботи з благоустрою виконує тільки під контролем.
З огляду на викладене, формально можна вважати, що ОСОБА_5 не довів своє виправлення і не може бути звільнений умовно-достроково, оскільки застосування відповідної заохочувальної норми до засудженого є передчасним.
Так, ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчиняючи кожен наступний злочин, маючи не погашену судимість за попередніми вироками. Крім того, ОСОБА_5 був звільнений умовно-достроково та останні інкриміновані протиправні дії вчинив під час іспитового строку за попереднім вироком. Зазначене дає можливість поставити під сумнів виправлення останнього. Слід також звернути увагу на ту обставину, що ПВК №90 жодного разу не зверталась до суду з відповідним поданням про звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання, обґрунтовуючи це тим, що на момент можливого вирішення відповідного питання ОСОБА_5 на шлях виправлення не став.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх даних про те, що ОСОБА_5 своє виправлення довів, а це не дає підстави прийняти рішення про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1