Справа № 204/2874/21
Провадження № 1-в/204/459/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , лікуючого лікаря ОСОБА_7 , особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2018 року, відносно ОСОБА_3 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 350 від 05 квітня 2021 року, зазначено про те, що в психічному стані наявні омани сприйняття, які хворий категорично заперечує, але за поведінкою не виключає їх наявність. Має місце актуальна параноїдна симптоматика (маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин), наявність напливу думок. Вищевикладене, а також напруженість, тривожність, підозрілість, виражені формальні розлади мислення з відсутністю усвідомлення свого психічного стану, тяжкості скоєного, не сформованість терапевтичних настанов, свідчить про збереження хворим особливої небезпеки для оточуючих. За своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 в судовому засідання підтримав висновок лікарів-психіатрів. Просив заяву задовольнити.
В судовому засіданні лікуючий лікар ОСОБА_7 пояснила, що за час пребування в закладі в психічному стані пацієнта клінічна картина захворювання характеризувалась галюцинаторно-параноїдною симптоматикою у вигляді вербальних псевдогалюцинацій імперативного, коментую чого змісту. Були наявні маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин до родичів. Спостерігались афективні порушення у вигляді напруженості, злісності, дратівливості, грубості. Був знижений настрій. Мали місце дисимулятивні тенденції, намагався приховати свої маячні переживання, формальні розлади мислення. Були порушені критичні, прогностичні, адаптаційні здібності. Категорично заперечує наявність оманів сприйняття. Наявна актуальна параноїдна симптоматика, напливи думок у голові. Вважає, що «мати щось отруйне підсипала в їжу, погано відносилась, … рідні робили мені все зле, …. постійно були конфлікти». Повідомляв, що люди з якими він спілкувався «витягували з нього енергію, тому відчував занепад сил». Стверджував, що оточуючі, у тому числі і рідні, знали його думки, слідкували за ним через комп`ютер, прослуховували через веб-камеру. Про скоєне говорив з легкістю, повідомляв, що «батько протягом життя палив, кашляв, чим мене дуже дратував, а бабуся потрапила під гарячу руку». Себе вважає психічно здоровою людиною, необхідності лікування не визнає. Бесіди з пацієнтом вона проводить кожного дня під час ранкового обходу. З психологом пацієнт також спілкується. Ствердження пацієнта щодо спілкування з нею, як з лікуючим лікарем проходять дуже рідко спростовуються щоденниковими записами, які наявні в історії хвороби. ОСОБА_3 страждає на шизофренію параноїдна форма, дане захворювання не можливо вилікувати, а лише можливо дійти до ремісії, однак у пацієнта на даний час не наступила ремісія та будь-яких інших покращень також не має. Ствердження пацієнта щодо бажання проходити лікування є оманливими, оскільки це викликано проявами його захворювання. Зазначила, що пацієнту призначено лікування, яке він отримує в ін`єкційній формі та в таблетованій формі. Просила задовольнити заяву.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просила продовжити застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.
Адвокат ОСОБА_5 суду пояснив, що він вважає, що ОСОБА_3 вже тривалий час перебуває на лікуванні в даній установі, та вже можливе переведення його на більш м`якіший режим лікування, оскільки ОСОБА_3 усвідомлює, що вчинив погано, погоджується на подальше лікування. Зазначив, що прийом лікувальної терапії можливо і в психіатричній лікарні з посиленим наглядом. Він не почув об`єктивної та доведеної необхідності продовження лікування в даному закладі. Також в судовому засіданні не було доведено і наявності суспільної небезпеки ОСОБА_3 для суспільства. Просив відмовити в задоволенні заяви.
Особа, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_3 , в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, зазначив, що він розуміє, що вчинив погано, вбивши батька, щодо бабусі то вона просто попала під гарячу руку. Погоджується з подальшим лікуванням у лікаря-психіатра. З лікуючим лікарем він спілкується не часто, лише інколи. Коли вона приходе на ранковий обхід то завжди запитує загальні питання в нього. З лікарем психологом він взагалі спілкується лише раз в рік. Він вже тривалий час не чує жодних голосів, став себе краще почувати. Просив відмовити в задоволені заяви та перевести його поближче до домівки, оскільки там він може більше спілкуватись з рідними.
Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу і перевіривши матеріали справи, дослідивши історію хвороби, щоденникові записи, суд вважає, що заява представника ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу медичного характеру. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом до психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Згідно ч. 1 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до п. п. 18, 19 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 статтею 95 КК України, зокрема, введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців. Це правило поширюється і на випадки надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. За змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону N 1489-ІІІ зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.
Згідно п. 2 Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України 31 серпня 2017 року за № 992 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.11.2017 року за № 1408/31276 ПЗМХ за рішенням суду застосовуються до осіб, які скоїли суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України (далі - СНД), для надання їм психіатричної допомоги з метою інтеграції їх в суспільство та запобігання вчиненню ними повторних СНД.
При вирішенні питання, щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, суд врахував висновок комісії лікарів психіатрів згідно якого, за між комісійний період був напружений, тривожний, підозрілий, але розлади сприйняття категорично заперечував, за поведінкою не виключав їх наявність (спостерігались моменти, коли хворий під час розмови нібито «виключався, застигав» на декілька хвилин, на звернення до нього не реагував, а потім із зусиллям повертався, погляд фіксував в одну точку набіто о чогось прислуховувався). Емоційно був холодний, сплощений. На запитання відповідав стисло, неохоче. Продовжували зберігатись актуальні маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин. Неохоче, після численних уточнень повідомляв, що під час спілкування з рідними та знайомими відчував, як вони витягували з нього енергію, після чого себе погано почував «тому й обмежив контакти до мінімуму». Стверджував, що рідні знали його думки, спілкувалися з ним через комп`ютер, «записували через веб-камеру, прослуховували». Розповідав, що мати підсипала до їжі щось отруйне, бо «смак їжі змінювався». Заявляв, що мати до нього погано відносилась, сміялась над ним. Про скоєне повідомляв, що батько «протягом життя палив, не хотів кидати цю погану звичку, кашляв, чим мене дуже дратував, а бабуся вже потім потрапила під гарячу руку». Вважав себе психічно здоровим. Усвідомлення тяжкості скоєного не мав. Терапевтичні настанови були відсутні.
Окрім цього, в судовому засіданні були досліджені щоденникові записи нагляду за пацієнтом ОСОБА_3 : запис від 02 жовтня 2020 року: «Скарги не висловлює. Контакт з пацієнтом формального характеру. Емоційно сплощений. Маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин зберігають актуальність та емоційнц забарвленість. Повідомляє, що при спілкуванні з людьми відчував, як вони витягували з нього енергію, після чого погано себе почував. Стверджує, що оточуючі знали його думки, слідкували за ним через комп`ютер, «записували через веб-камеру, прослуховували». Розповідає, що мати підсипала до їжі щось отруйне, бо «смак їжі змінювався». Заявляє, що мати до нього погано відносилась, сміялась над ним. Про скоєне каже холодно та байдуже. Критика до свого хворобливого стану відсутня, вважає себе психічно здоровим»; від 09 жовтня 2020 року: скарги відсутні. В клінічній картині захворювання зберігаються актуальні маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин на адресу потерпілих, матері та знайомих. Наявні формальні розлади мислення у вигляді паралогічності, різноплановості, емоційна невиразність, одноманітність. Скоєне правопорушення не заперечує, однак каже, що нічого не пам`ятає. Омани сприйняття заперечує, поведінкою не виявляє. У відділенні замкнутий, майже ні з ким не спілкується; від 02 листопада 2020 року: скарги відсутні. Загальний стан задовільний. Доступний формальному мовному контакту. Орієнтований всебічно вірно. Емоційно холодний, сплощений. Мімічні реакції одноманітні. На запитання відповідає стисло, неохоче. Мислення непослідовне, паралогічне. Висловлює маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин. Неохоче, після численних уточнень повідомляє, що під час спілкування з рідними та знайомими відчував, що вони витягували з нього енергію, після чого погано себе почував «тому й обмежив контакти до мінімуму». Стверджує, що оточуючі (рідні) знали його думки, слідкували за ним через комп`ютер, «записували через веб-камеру, прослуховували». Розповідає, що мати підсипала до їжі щось отруйне, бо «смак їжі змінювався». Заявляє, що мати до нього погано відносилась, сміялась над ним. Під час огляду розлади сприйняття заперечує, поведінкою не виявляє. Не заперечує факти з медичної документації про свою агресивну поведінку до членів родини: сварки, бійки з батьком та бабусею, нанесення тілесних ушкоджень своїй матері, але пояснити мотиви своїх вчинків не в змозі. Вважає себе психічно здоровим. Усвідомлення тяжкості скоєного немає; від 09 листопада 2020 року: скарг активно під час огляду не висловлює. Психічний стан колишній. Контакт з хворим носить формальний характер. Мислення паралогічне. На запитання відповідає в плані заданого. Каже про скоєне, холодно та байдуже. Загальне самопочуття задовільне. З хворим проведена індивідуальна психокорекцій на бесіда виховного характеру, спрямована на формування соціально прийнятих норм поведінки; від 23 листопада 2020 року: скарги не виказує. В клінічній картині захворювання зберігаються актуальні маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин на адресу потерпілих, матері та знайомих. Відсутнє усвідомлення свого стану, тяжкості скоєного; від 30 листопада 2020 року: скарги не виказує. Доступний формальному мовному контакту. Орієнтований всебічно вірно. Емоційно холодний, сплощений. Мімічні реакції одноманітні. На запитання відповідає стисло, неохоче. Мислення непослідовне, паралогічне. Висловлює мачні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин. Неохоче, після численних уточнень повідомляє, що під час спілкування з рідними та знайомими відчував, як вони витягували з нього енергію, після чого погано себе почував «тому й обмежив контакти до мінімуму». Стверджує, що оточуючі (рідні) знали його думки, слідкували за ним через комп`ютер, «записували через веб-камеру, прослуховували». Розповідає, що мати підсипала до їжі щось отруйне, бо «смак їжі змінювався». Заявляє. що мати до нього погано відносилася, сміялася над ним. Не заперечує факти з медичної документації про свою агресивну поведінку до членів родини: сварки, бійки з батьком та бабусею, нанесення тілесних ушкоджень своїй матері, але пояснити мотиви своїх вчинків не в змозі. Про скоєне повідомив, що батько «протягом життя палив, не хотів кидати цю погану звичку, кашляв, чим мене дуже дратував…», а «бабуся вже потім потрапила «під гарячу руку». Вважає себе психічно здоровим. Усвідомлення тяжкості скоєного немає; від 14 грудня 2020 року: скарг немає. В клінічній картині захворювання зберігаються актуальні маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин на адресу потерпілих, матері, знайомих. Неохоче повідомляє, що «рідні (мати, батько, бабуся) та знайомі впливали на мене внаслідок чого я ставав роздратованим та агресивним… мати до супу підсипала отруту, постійно змінювався смак їжі… я обмежив контакти зі знайомими та рідними бо від них я відчував поганий вплив…. навіть слідкували за мною через комп`ютер та прослуховували мене». Емоційно невиразний, одноманітний. Скоєне правопорушення не заперечує. Оманів сприйняття не виявляв. У відділенні замкнутий, майже ні з ким не спілкувався. Психічно хворим себе не вважає; від 28 грудня 2020 року: емоційно холодний, сплощений. Мімічні реакції одноманітні. На запитання відповідає стисло. неохоче. Мислення непослідовне, паралогічне. Висловлює маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин. Критичні здібності порушені щодо свого психічного стану та тяжкості скоєного; від 04 січня 2021 року: в клінічній картині захворювання зберігаються маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин на адресу потерпілих, матері та знайомих; від 18 січня 2021 року: доступний формальному мовному контакту. Емоційно холодний, сплощений. На запитання відповідає стисло, неохоче. Мислення непослідовне, паралогічне. Висловлює маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин. Вважає себе психічно здоровим. Усвідомлення тяжкості скоєного немає; від 25 січня 2021 року: зберігаються маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин на адресу потерпілих, матері, знайомих. Наявні формальні розлади мислення у вигляді паралогічності, різноплановості. Емоційно невиразний, одноманітний. Омани сприйняття заперечує, поведінкою не виявляє. У відділенні замкнутий, майже ні з ким не спілкується. Заперечує агресивну, неадекватну поведінку у минулому. Психічно хворим себе не вважає; від 27 січня 2021 року: за докладом медичного персоналу пацієнт ніч не спав. Доступний формальному мовному контакту. До бесіди вступає неохоче. Зовні напружений, тривожний. Маячна фабула колишня. Наявність оманів сприйняття заперечує, поведінкою не виявляє; від 03 лютого 2021 року: за докладом медичного персоналу у пацієнта за поведінкою не можна виключити наявність оманів сприйняття (пацієнт періодично застигає, погляд фіксує в одну точку, нібито до чогось прислуховується), але при бесіді категорично заперечує наявність оманів сприйняття. Маячна симптоматика продовжує зберігати актуальність для пацієнта; від 09 лютого 2021 року: зовні підозрілий, напружений. За докладом медичного персоналу пацієнт під час відвідування туалету застигає над унітазом, потім після миття рук закриває воду, а руки продовжує тримати під краном. На звернену до нього мову реагує не відразу, а через деякий час. Свою поведінку пояснити не може. Наявність оманів сприйняття категорично заперечує; від 16 лютого 2021 року: емоційно холодний, сплощений. На запитання відповідає стисло. неохоче. Висловлює маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин. Вважає себе психічно здоровим. Необхідності в лікуванні не розуміє; від 23 лютого 2021 року: психічний стан нестійкий. Періодично у хворого виникають стани, коли він нібито замирає, застигає; від 02 березня 2021 року: наявність оманів сприйняття заперечує. Зовні підозрілий, напружений. До бесіди вступає неохоче, стисло повідомляє, що «є відчуття, що мене хтось переслідує, пацієнти з моєї палати якось не так дивляться, бажають мені поганого, мені важко зосередитись, спостерігається плутанина думок». Про скоєне повідомляє холодно, без жалю. Критичні здібності порушені щодо свого психічного стану та тяжкості скоєного; від 09 березня 2021 року: емоційно холодний, сплощений. На запитання відповідає неохоче. Мислення непослідовне, паралогічне. Висловлює маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин. Вважає себе психічно здоровим. Усвідомлення тяжкості скоєного немає; від 17 березня 2021 року: емоційно холодний, сплощений. На запитання відповідає стисло, неохоче. Мислення непослідовне, паралогічне. Висловлює маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин. Під час огляду розлади сприйняття заперечує, поведінкою не виявляє. Без критичної оцінки розповідає про агресивну поведінку до членів родини: сварки, бійки з батьком та бабусею, нанесення тілесних ушкоджень своїй матері, пояснити мотиви своїх вчинків не в змозі. Про скоєне жалю не висловлює. вважає себе психічно здоровим; від 31 березня 2021 року: зовні підозрілий, напружений, тривожний. Наявність оманів сприйняття категорично заперечує, але за поведінкою не виключає їх наявність (періодично «застигає» в одній позі, погляд направлений в одну крапку, на звернену мову не реагує деякий час). Має місце актуальна параноїдна симптоматика (маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин), виражені формальні розлади мислення з відсутністю усвідомлення свого психічного стану, тяжкості скоєного, відсутністю терапевтичних настанов; від 02 квітня 2021 року: за докладом медичного персоналу пацієнт звернув увагу на себе тим, що під час відвідування туалету був напружений, тривожний, застигав над унітазом, на звернену мову не реагував, сам собі щось шепотів, погляд фіксував на одну точку. Свою поведінку пояснити не міг. Наявність оманів сприйняття категорично заперечував. При огляді: напружений, насторожений, підозрілий, погляд застиглий, фіксований в одній крапці, до чогось придивляється, прислуховується. У бесіді свої переживання не розкриває, на питання лікаря не відповідає, стереотипно твердить «все добре». Наявність психопатологічної симптоматики заперечує; від 07 квітня 2021 року: зовні залишається напруженим, настороженим. У бесіді неохоче повідомляє про напливи думок, уривки фраз, які голосно звучать в голові. Маячна фабула колишня; від 09 квітня 2021 року: відмічає, що стало спокійніше, «ніби щось відпустило». Наявність оманів сприйняття, напливи думок заперечує. Агресії, суїцидальних тенденцій не виявляє. Параноїдна симптоматика колишня; від 14 квітня 2021 року: за спостереженням медичного персоналу пацієнт ухиляється від прийому ліків (намагався ховати таблетки в руці). На зауваження реагує з роздратованістю, злобністю. При огляді напружений, насторожений, підозрілий, тривожний. Параноїдна симптоматика зберігає актуальність; від 21 квітня 2021 року: контакт з пацієнтом носить формальний характер. Зовні напружений, тривожний. До бесіди вступає неохоче. Емоційно холодний, сплощений, маловиразний. Наявна актуальна параноїдна симптоматика (маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин). Каже, що іноді відчуває напливи думок у голові, зміст яких не розкриває. Про скоєне говорить: «так сталося, бо рідні дуже дратували мене через постійні конфлікти». Себе вважає психічно здоровою людиною, необхідності в лікуванні не визнає; від 05 травня 2021 року: в психічному стані наявна актуальна параноїдна симптоматика (маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин), напливи думок. Наявність оманів сприйняття заперечує. Себе вважає психічно здоровим, тяжкість скоєного не розуміє, несформовані терапевтичні настанови; від 12 травня 2021 року: контакт з пацієнтом носить формальний характер. До бесіди вступає неохоче. Емоційно холодний, сплощений, маловиразний. Мислення непослідовне, паралогічне. Наявна актуальна параноїдна симптоматика (маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин), напливи думок в голові, зміст яких хворий не розкриває. Про скоєне говорить з байдужістю, без усвідомлення тяжкості: «так сталося, бо рідні дуже дратували мене». Себе вважає психічно здоровою людиною. Терапевтичні настанови відсутні; від 26 травня 2021 року: емоційно холодний, сплощений. На запитання відповідає стисло, неохоче. Продовжують зберігати актуальні маячні ідеї впливу, переслідування, отруєння, буденних відносин. Себе вважає психічно здоровим. Не розуміє необхідності лікування.
Підстав не довіряти висновку комісії лікарів-психіатрів та поясненням лікуючого лікаря в судовому засіданні, які є послідовними, та узгоджуються між собою, відповідають щоденниковим записам, у суду немає.
Також, в судовому засіданні захисником не встановлено фактів, які б могли свідчити про невідповідність висновку комісії лікарів-психіатрів фактичному стану здоров`я ОСОБА_3 та який би став підставою для зміни примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи викладене суд вважає, що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_3 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує тримання та відповідного лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Враховуючи викладене суд вважає, що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_3 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує тримання та відповідного лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування примусового заходу медичного характеру, призначеного ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2018 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1