ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1906/21 Справа № 199/6710/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровської районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2021 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, має неповну середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні непрацездатних та неповнолітніх осіб, без постійного місця мешкання та реєстрації, раніше судимий:
- 13.10.2020 Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000499,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком Амур-Нижньодніпровської районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання:
-за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;
-за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців;
-за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 покарання - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13.10.2020, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України , - більш суворим за даним вироком, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 08.03.2020, приблизно о 15 год. 00 хв., перебуваючи у лісосмузі поблизу будинку № 3 по вулиці Донецьке Шосе в місті Дніпро, зустрів раніше незнайомих йому неповнолітніх ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В ході бесіди з вказаними неповнолітніми особами, ОСОБА_5 побачив, що ОСОБА_10 має при собі мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8Т», сірого кольору, а ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5 Plus», чорного кольору.
В цей момент, ОСОБА_5 визначив вказані мобільні телефони предметом свого злочинного посягання, внаслідок чого у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману.
08.03.2020, близько о 15 год. 05 хв., ОСОБА_5 , продовжуючи перебувати у вищевказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, користуючись тим, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в силу свого віку та життєвого досвіду не повною мірою здатні оцінити наслідки вчинюваних щодо них дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, звинуватив останніх у крадіжці кущів конопель, які ОСОБА_5 нібито посіяв та вирощував в лісосмузі поблизу будинку АДРЕСА_1 .
У подальшому, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, попросив ОСОБА_11 та ОСОБА_10 заміряти їх взуття для порівняння з відтиском взуття особи, яка нібито залишила його під час крадіжки, з метою виключення причетності неповнолітніх до зазначеної події.
При цьому, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , доки зазначені вище обставини не будуть з`ясовані, передати йому належні неповнолітнім мобільні телефони марки «Xiaomi Redmi Note 8Т», сірого кольору та «Xiaomi Redmi 5 Plus», чорного кольору.
В свою чергу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 будучи в силу свого віку та життєвого досвіду введеними в оману, підкорилися вимогам старшої за віком особи та добровільно передали свої мобільні телефони ОСОБА_5 .
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 , утримуючи при собі мобільні телефони марки «Xiaomi Redmi Note 8Т», сірого кольору, та марки «Xiaomi Redmi 5 Plus», чорного кольору, не маючи наміру повернути зазначене майно їх власникам, попросив ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зачекати на нього, та залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном в подальшому на власний розсуд.
Своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_5 спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду, у розмірі 3640 грн. 59 коп., неповнолітньому потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду, у розмірі 5211 грн. 80 коп.
Умисні дії ОСОБА_5 , що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 26.03.2020, приблизно о 19 год. 30 хв., перебуваючи поблизу будинку №1 по вулиці Братиславська в місті Дніпро, зустрів раніше незнайомих йому неповнолітніх ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В ході бесіди з вказаними неповнолітніми особами, ОСОБА_5 побачив, що ОСОБА_12 має при собі мобільний телефон марки «Samsung A30», темно-синього кольору, а ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Meizu C9», чорного кольору.
В цей момент, ОСОБА_5 визначив вказані мобільні телефони предметом свого злочинного посягання, внаслідок чого у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.
26.03.2020, близько о 19 год. 35 хв., ОСОБА_5 , продовжуючи перебувати у вищевказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, користуючись тим, що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 в силу свого віку та життєвого досвіду не повною мірою здатні оцінити наслідки вчинюваних щодо них дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, звинуватив останніх у крадіжці кущів конопель, які ОСОБА_5 нібито посіяв та вирощував в лісосмузі поблизу будинку АДРЕСА_2 .
У подальшому, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, вказав ОСОБА_13 , що йому необхідно прослідувати з ним до ділянки місцевості, де росли вказані кущі, для порівняння відтиску його низу взуття з відтиском взуття особи, яка нібито залишила його під час крадіжки, з метою виключення причетності неповнолітнього до зазначеної події.
При цьому, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_12 , доки зазначені вище обставини не будуть з`ясовані, передати ОСОБА_13 належний неповнолітньому мобільний телефон марки «Samsung A30», темно-синього кольору.
В свою чергу ОСОБА_12 будучи в силу свого віку та життєвого досвіду введеним в оману, підкорився вимогам старшої за віком особи та добровільно передав свій мобільний телефон ОСОБА_13 .
Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, того ж дня, тобто 26.03.2020, близько о 19 год. 45 хв., ОСОБА_5 пройшов з ОСОБА_13 до лісопосадки, розташованої по вулиці Братиславська в місті Дніпро, де наказав ОСОБА_13 передати йому мобільні телефони марки «Samsung A30», темно-синього кольору, та марки «Meizu C9», чорного кольору, які мав при собі останній.
В свою чергу ОСОБА_13 будучи в силу свого віку та життєвого досвіду введеним в оману, підкорився вимогам старшої за віком особи та добровільно передав вказані мобільні телефони ОСОБА_5 .
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 , утримуючи при собі мобільні телефони марки «Samsung A30», темно-синього кольору, та марки «Meizu C9», чорного кольору, не маючи наміру повернути зазначене майно їх власникам, попросив ОСОБА_13 зачекати на нього та залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном в подальшому на власний розсуд.
Своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_5 спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду, у розмірі 3900 грн. 00 коп., неповнолітньому потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду, у розмірі 1724 грн. 08 коп.
Крім того, ОСОБА_5 , 01.04.2020, приблизно о 15 год. 30 хв., перебуваючи у лісосмузі по вулиці Донецьке Шосе в місті Дніпро, зустрів раніше незнайомих йому малолітніх ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які здійснювали прогулянку на велосипедах.
В ході бесіди з вказаними малолітніми особами, ОСОБА_5 побачив, що ОСОБА_14 має при собі мобільний телефон марки «Huawei Y7», чорного кольору, що належить ОСОБА_16 , а ОСОБА_15 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4х», чорного кольору, та велосипед марки «Stern», жовто-блакитного кольору, що належать ОСОБА_17 ,
В цей момент, ОСОБА_5 визначив вказані речі предметом свого злочинного посягання, внаслідок чого у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.
01.04.2020, близько о 15 год. 35 хв., ОСОБА_5 , продовжуючи перебувати у вищевказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, користуючись тим, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в силу свого віку та життєвого досвіду не повною мірою здатні оцінити наслідки вчинюваних щодо них дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, звинуватив останніх у крадіжці кущів конопель, які ОСОБА_5 нібито посіяв та вирощував в лісосмузі по АДРЕСА_1 .
У подальшому, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, вказав ОСОБА_15 , що йому необхідно прослідувати з ним до ділянки місцевості, де росли вказані кущі, для порівняння відтиску його низу взуття з відтиском взуття особи, яка нібито залишила його під час крадіжки, з метою виключення причетності малолітнього до зазначеної події.
При цьому, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_14 , доки зазначені вище обставини не будуть з`ясовані, передати ОСОБА_15 мобільний телефон марки «Huawei Y7», чорного кольору, який перебував у користуванні неповнолітнього.
В свою чергу ОСОБА_14 будучи в силу свого віку та життєвого досвіду введеним в оману, підкорився вимогам старшої за віком особи та добровільно передав свій мобільний телефон ОСОБА_15 , який останній поклав до своєї сумки, яку повісив на кермо велосипеду.
Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, того ж дня, тобто 01.04.2020, близько о 15 год. 40 хв., ОСОБА_5 пройшов з ОСОБА_18 до лісопосадки, розташованої по вулиці Донецьке Шосе в місті Дніпро, де наказав ОСОБА_15 зняти та передати йому правий кросівок, а також передати йому велосипед «Stern», жовто-блакитного кольору, на якому висіла сумка, в якій знаходились мобільні телефони марки «Huawei Y7», чорного кольору, та «Xiaomi Redmi 4х», чорного кольору.
В свою чергу ОСОБА_18 будучи в силу свого віку та життєвого досвіду введеним в оману, підкорився вимогам старшої за віком особи та добровільно передав вказане майно ОСОБА_5 .
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 , утримуючи при собі велосипед «Stern», жовто-блакитного кольору, на якому висіла сумка, в якій знаходились мобільні телефони марки «Huawei Y7», чорного кольору, та «Xiaomi Redmi 4х», чорного кольору, не маючи наміру повернути зазначене майно їх власникам, попросив ОСОБА_18 зачекати на нього та залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном в подальшому на власний розсуд.
Своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду, у розмірі 2300 грн. 00 коп., потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду, у розмірі 2000 грн. 00 коп. (велосипед «Stern», жовто-блакитного кольору та сумка матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_17 не становлять).
Крім того, ОСОБА_5 , 15.05.2020, приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи по вулиці Зарічна в місті Дніпро, зустрів раніше незнайомих йому ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
В ході бесіди з вказаними особами, ОСОБА_5 побачив, що ОСОБА_19 , має при собі мобільний телефон марки «Iphone 8», червоного кольору, а ОСОБА_20 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S7», чорного кольору.
В цей момент, ОСОБА_5 визначив вказані мобільні телефони предметом свого злочинного посягання, внаслідок чого у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.
15.05.2020, близько о 23 год. 05 хв., ОСОБА_5 , продовжуючи перебувати у вищевказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, користуючись тим, що ОСОБА_19 в силу свого життєвого досвіду не повною мірою здатний оцінити наслідки вчинюваних щодо нього дій, а також тим, що мобільний телефон ОСОБА_20 знаходився у ОСОБА_19 та тимчасовою відсутністю ОСОБА_20 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, звинуватив ОСОБА_19 у крадіжці кущів конопель, які ОСОБА_5 нібито посіяв та вирощував в лісосмузі поблизу вулиці Зарічна в місті Дніпро.
У подальшому, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, вказав ОСОБА_19 , що йому необхідно прослідувати з ним до ділянки місцевості, де росли вказані кущі, для порівняння відтиску його низу взуття з відтиском взуття особи, яка нібито залишила його під час крадіжки, з метою виключення причетності останнього до зазначеної події.
Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, того ж дня, тобто 15.05.2020, близько о 23 год. 10 хв. ОСОБА_5 пройшов з ОСОБА_19 до лісосмуги, розташованої поблизу вулиці Зарічна в місті Дніпро, де наказав ОСОБА_19 передати йому мобільні телефони марки «Iphone 8», червоного кольору, та «Samsung Galaxy S7», чорного кольору.
В свою чергу ОСОБА_19 будучи в силу свого життєвого досвіду введеним в оману, підкорився вимогам ОСОБА_5 та добровільно передав вказані мобільні телефони останньому.
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 , утримуючи при собі мобільні телефони марки «Iphone 8», червоного кольору, та «Samsung Galaxy S7», чорного кольору, не маючи наміру повернути зазначене майно їх власникам, попросив ОСОБА_19 зачекати на нього та залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном в подальшому на власний розсуд.
Своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду у розмірі 7650 грн. 00 коп., та потерпілому ОСОБА_20 матеріальну шкоду у розмірі 2850 грн. 00 коп.
Крім того, ОСОБА_5 , 05.06.2020, приблизно о 13 год. 00 хв., перебуваючи в лісосмузі, розташованій поблизу озера «Московське» по вул. Широкій в м. Дніпро, зустрів раніше незнайомих йому неповнолітніх ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .
В ході бесіди з вказаними особами, ОСОБА_5 побачив, що ОСОБА_21 має при собі мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8», синього кольору, ОСОБА_22 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 6 Pro», чорного кольору та ОСОБА_23 мобільний телефон марки «Meizu M5 Note», золотого кольору.
В цей момент, ОСОБА_5 визначив вказані мобільні телефони предметом свого злочинного посягання, внаслідок чого у останнього раптово виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.
05.06.2020, близько о 13 год. 05 хв., ОСОБА_5 , продовжуючи перебувати у вищевказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, користуючись тим, що ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 в силу свого віку та життєвого досвіду не повною мірою здатні оцінити наслідки вчинюваних щодо них дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, звинуватив останніх у крадіжці кущів конопель, які ОСОБА_5 нібито посіяв та вирощував в лісосмузі, розташованій поблизу озера «Московське» по вул. Широкій в місті Дніпро.
У подальшому, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, вказав ОСОБА_22 , що йому необхідно прослідувати з ним до ділянки місцевості, де росли вказані кущі, для порівняння відтиску його низу взуття з відтиском взуття особи, яка нібито залишила його під час крадіжки, з метою виключення причетності неповнолітнього до зазначеної події.
При цьому, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_21 та ОСОБА_23 , доки зазначені вище обставини не будуть з`ясовані, передати ОСОБА_22 належні неповнолітнім мобільні телефони марки «Xiaomi Redmi Note 8», синього кольору та «Meizu M5 Note», золотого кольору.
В свою чергу ОСОБА_21 та ОСОБА_23 будучи в силу свого віку та життєвого досвіду введеним в оману, підкорились вимогам старшої за віком особи та добровільно передали свої мобільні телефони ОСОБА_22 .
Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, того ж дня, тобто 05.06.2020, близько о 13 год. 15 хв., ОСОБА_5 , пройшов з ОСОБА_22 до лісосмуги, розташованої поблизу озера «Московське» по вул. Широкій в м. Дніпро, де наказав ОСОБА_22 зняти та передати йому лівий кросівок, а також, передати йому мобільні телефони марки «Xiaomi Redmi Note 8», синього кольору, «Meizu M5 Note», золотого кольору та «Xiaomi Redmi Note 6 Pro», чорного кольору.
В свою чергу ОСОБА_22 будучи в силу свого віку та життєвого досвіду введеним в оману, підкорився вимогам старшої за віком особи та добровільно передав вказане майно ОСОБА_5 .
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 , утримуючи при собі мобільні телефони марки «Xiaomi Redmi Note 8», синього кольору, «Meizu M5 Note», золотого кольору та «Xiaomi Redmi Note 6 Pro», чорного кольору, не маючи наміру повернути зазначене майно їх власникам, попросив ОСОБА_22 зачекати на нього та залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном в подальшому на власний розсуд. Кросівок, який був використаний ОСОБА_5 для введення потерпілого в оману, останній залишив неподалік від місця події.
Своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_5 спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_24 матеріальну шкоду у розмірі 4409 грн. 12 коп., неповнолітньому потерпілому ОСОБА_22 матеріальну шкоду у розмірі 3166 грн. 67 коп. та неповнолітньому потерпілому ОСОБА_23 матеріальну шкоду у розмірі 1650 грн. 00 коп.
Умисні дії ОСОБА_5 , що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Крім того, ОСОБА_5 , 05.05.2020, приблизно о 18 год. 30 хв., перебуваючи в лісосмузі, розташованій поблизу АЗС за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке Шосе, 1к, побачив раніше незнайомих йому неповнолітніх ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .
В ході бесіди з вказаними особами, ОСОБА_5 побачив, що ОСОБА_25 має при собі мобільний телефон марки «Huawei P8 lite 2017 16GB», синього кольору, а ОСОБА_26 мобільний телефон марки «Samsung A30S», чорного кольору.
В цей момент, ОСОБА_5 визначив вказані мобільні телефони предметом свого злочинного посягання, внаслідок чого у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.
05.05.2020, близько о 18 год. 35 хв., ОСОБА_5 , продовжуючи перебувати у вищевказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, користуючись тим, що ОСОБА_25 та ОСОБА_26 в силу свого віку та життєвого досвіду не повною мірою здатні оцінити наслідки вчинюваних щодо них дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, звинуватив останніх у крадіжці кущів конопель, які ОСОБА_5 нібито посіяв та вирощував в лісосмузі, розташованій поблизу АЗС за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке Шосе, 1к.
У подальшому, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, вказав ОСОБА_25 , що йому необхідно прослідувати з ним до ділянки місцевості, де росли вказані кущі, для порівняння відтиску його низу взуття з відтиском взуття особи, яка нібито залишила його під час крадіжки, з метою виключення причетності неповнолітнього до зазначеної події.
При цьому, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_26 , доки зазначені вище обставини не будуть з`ясовані, передати ОСОБА_25 належний неповнолітньому мобільний телефон марки «Samsung A30S», чорного кольору.
В свою чергу ОСОБА_26 будучи в силу свого віку та життєвого досвіду введеним в оману, підкорився вимогам старшої за віком особи та добровільно передав свій мобільний телефон ОСОБА_25 , який останній поклав до рюкзаку, що був при ньому.
Не зупиняючись на досягнутому, того ж дня, тобто 05.05.2020, близько о 18 год. 40 хв., ОСОБА_5 пройшов з ОСОБА_25 до лісопосадки, розташованої поблизу АЗС, за адресою: м.Дніпро, вул. Донецьке Шосе, 1к, де наказав ОСОБА_25 зняти свої кросівки. В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , розуміючи, що його дії є очевидними для ОСОБА_25 , шляхом ривку зірвав рюкзак чорного кольору, в якому знаходились: навушники марки «Air Pods 11», повербанк марки «Xiаomi 20000 mAmp », мобільний телефон марки «Huawei P8 lite 2017 16GB», синього кольору, та мобільний телефон марки «Samsung A30S», чорного кольору, з правого плеча неповнолітнього ОСОБА_25 .
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, та не реагуючи на прохання ОСОБА_27 припинити свої протиправні дії та повернути майно, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, ОСОБА_5 спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_25 матеріальну шкоду, у розмірі 2000 гривень 00 копійок, та неповнолітньому потерпілому ОСОБА_26 , матеріальну шкоду, яка становить 4638 гривень 21 копійок (навушники марки «Air Prods 11», повербанк марки «Xiаomi 20000 mAmp», рюкзак чорного кольору не становлять для потерпілого матеріальної цінності).
Умисні дії ОСОБА_5 , що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) вчинене повторно, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
В апеляції:

-захисник просить змінити вирок в частині визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Захисник вважає, що за епізодом обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення та призвело до неправильної кваліфікації діяння обвинуваченого за більш тяжкою статтею КК України.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник вказує, що судом першої інстанції не було узято до уваги логічні та послідовні показання потерпілого ОСОБА_26 , які були надані 26 січня 2021 року та фактично підтверджують версію захисту. При цьому, під час оцінки показання потерпілих в їх сукупності судом не взято до уваги те, що показання потерпілих протягом судового розгляду змінювались на протилежні без жодного переконливого пояснення, суперечать одне одному та не відповідають визначеним Верховним Судом стандартами достовірності і доказування поза розумним сумнівом. З огляду на це, висновок суду першої інстанції про доведеність правової кваліфікації, заявленої обвинуваченням, є безпідставним та необґрунтованим.

- прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного судом покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців; за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців;за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 13.10.2020, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України , - більш суворим за даним вироком, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що судом не враховано низку обставин, які вказують на необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання, а саме ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за епізодом передбаченим ч.2 ст.186 КК України; корисливий мотив вчинення злочину; вчинення злочинів відносно неповнолітніх та малолітніх потерпілих.
Не надано належної оцінки тому, що обвинувачений під час судового розгляду вину у вчиненому злочині за ч.2 ст.186 КК України не визнав, не розкаявся, не має постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків у суспільстві, раніше судимий, що свідчить про схильність до вчинення корисливих злочинів.
- захисник подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому зазначає, що у скарзі прокурора не наведеного жодного реального обґрунтування необхідності призначення обвинуваченому покарання більшого за мінімальне.
Вказує на те, що корисливий мотив вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень не може бути узятий до уваги, оскільки дана обставина вже входить до суб`єктивної сторони їх складу, а вчинення злочину щодо неповнолітніх осіб не є обтяжуючою обставиною відповідно до ст.67 КК України.
Крім того, прокурором проігноровано наявність ряду обставин, що впливають на пом`якшення покарання обвинуваченому, а саме позитивна характеристика обвинуваченого за місцем проживанням та процесуальна поведінка обвинуваченого, добровільність та повнота наданих ним показань, допомога слідству в установленні обставин вчинення правопорушень свідчать про активне сприяння обвинуваченим розкриттю кримінальних правопорушень, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України є пом`якшувальною обставиною.
Заслухавши сторони кримінального провадження, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, доведеності вини ОСОБА_5 та правильність правової кваліфікації його дій за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.190 КК України в апеляційних скаргах захисника та прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Так, відповідно до положень статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Обґрунтованість судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зазначені у статті 91 КПК України обставини повинні бути підтвердженні показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.
Доводи апеляції захисника обвинуваченого щодо неправильної кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України і необхідності їх перекваліфікації на ч.2 ст. 190 КК України, колегія суддів, вважає безпідставними і необґрунтованими, з огляду на таке.
Чинний Кримінальний Кодекс України визначає шахрайство як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Натомість грабіж відповідно до ст. 186 зазначеного Кодексу - це відкрите викрадення чужого майна. Тобто ці склади злочинів відрізняються за способом їх вчинення.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» (далі - Постанова №10) грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, котра у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення.
Згідно п. 17 Постанови № 10 шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі майна або права на майно. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.
За нведених положень, суд першої інстанції, виходячи з показів потерпілого ОСОБА_27 , дійшов до об`єктивного та законного висновку, що саме у момент незаконного заволодіння рюкзаком, з боку ОСОБА_27 була відсутня будь-яка добровільна передача майна. Потерпілий неодноразово зазначав і чітко вказув на спосіб заволодіння обвинуваченим рюкзаком саме шляхом «ривка», а також на ту обставину, що він разом з потерпілим ОСОБА_26 голосно кричали ОСОБА_5 у наздогін зупинитись та деякий час бігли за ним, що підтверджується і узгоджується з показами ОСОБА_26 .
Ствердження захисника в апеляції, що вчинення обвинуваченим саме грабежу ґрунтується лише на показах потерпілих ОСОБА_26 і ОСОБА_27 , проте судом першої інстанції не взято до уваги протиріччя між їх показами наданими у різний час є безпідставним, оскільки вказані протиріччя судом усунуто шляхом одночасного допиту цих потерпілих.
Під час одночасного допиту потерпілі чітко зазначили, що обидва особисто бачили, як ОСОБА_5 побіг до лісу, вони ж намагаючись його наздогнати бігли за ним, голосно кричали ОСОБА_5 в слід, аби той зупинився і повернув їхнє майно. ОСОБА_5 був у їх полі зору, але врешті вони відстали від нього за браком дихання.
Крім того, підстав при яких би неповнолітні потерпілі ОСОБА_26 і ОСОБА_27 обмовляли ОСОБА_5 судом першої та апеляційної інстанції не встановлено, що підтвердив сам обвинувачений.
Суд першої інстанції мотивував з яких підстав надав перевагу одночасному допиту потерпілих, вказавши на неповнолітній вік потерпілих, їх емоційний стан, що виник внаслідок вчинення відносно них злочину, так і певні хвилювання під час первинного допиту в суді, а також дійшов до об`єктивного і обґрунтованого висновку, що покази потерпілих ОСОБА_26 і ОСОБА_27 зумовлені особистим сприйняттям кожним із них тих моментів, які вони спостерігали, з урахуванням їх різного один до одного місцезнаходження під час вчинення грабежу з подальшою втечею обвинуваченого.
Твердження захисника про добровільність передачі рюкзака потерпілим ОСОБА_27 обвинуваченим об`єктивно не підтверджується будь-якими доказами у кримінальному провадженні та є надуманим.
Як установив суд першої інстанції, потерпілий добровільно не передавав свій рюкзак обвинуваченому, що є обов`язковою ознакою шахрайства.
Оскільки обман за таких обставин не є способом неправомірного вилучення чужого майна, то вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не може утворювати шахрайства.
Отже, судом першої інстанції ретельно перевірені доводи сторони захисту з цього питання. Суд першої інстанції на підставі об`єктивно з`ясованих усіх обставин справи у їх сукупності, дійшов до обґрунтованого висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд, оскільки він в повній мірі відповідає обставинам кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги прокурора з посиланням на м`якість призначеного обвинуваченому покарання судом не є слушними з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За приписами ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог кримінального та процесуального законів щодо призначення покарання.

Згідно вироку, при обранні виду та міри покарання, суд враховував ступінь тяжкості злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів за епізодами за ч.ч.1,2 ст. 190 КК України та до тяжкого злочину за епізодом за ч.2 ст.186 КК України, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованих злочинах визнав частково, не працює, раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не знаходився. До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом віднесено вчинення кримінального правопорушення щодо малолітніх дітей. Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

На підставі наведених обставин, призначене ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.ч.1,2 ст. 190 та ч.2 ст.186 КК України, саме у виді обмеження та позбавлення волі, з урахуванням положень ч.4 ст.70 КК України, є законним, справедливим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Твердження прокурора про те, що обвинувачений вину у вчиненому злочині за ч.2 ст.186 КК України не визнав, не розкаявся, не має постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків у суспільстві, раніше судимий, судом першої інстанції було враховано при призначенні покарання обвинуваченому в сукупності з іншими обставинами, які характеризують обвинуваченого.

Доводи прокурора, що не враховано обвинуваченим вчинено корисливий злочин та відносно малолітніх та неповнолітніх дітей є безпідставними, оскільки вчинення кримінального правопорушення щодо малолітніх дітей судом визнано як обставину, що обтяжує покарання, корисливий мотив вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень не може бути узятий до уваги, оскільки дана обставина вже входить до суб`єктивної сторони їх складу.
При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

За наведеного, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги захисника та прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровської районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2021 року щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186, ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4