Справа № 752/4374/21
Провадження № 1-кс/752/3114/21
У Х В А Л А

14 квітня 2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання подане слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах кримінального провадження №0000263 від 06.02.2021 року, подане в порядку глави 18 Кримінального процесуального кодексу України,

встановив:

слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 за погодженням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах кримінального провадження №0000263 від 06.02.2021 року.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , наказом начальника ГУНП в Черкаській області від 06.01.2021 № 13 призначений на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області та був відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. 3 ст. 18 КК України, примітки 1 до ст. 364 КК України службовою особою правоохоронного органу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію»

№ 580-VIII від 02.07.2015 (далі Закон), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 7 Закону під час виконання своїх завдань поліцейський зобов`язаний забезпечувати дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

У разі виявлення таких дій кожен поліцейський зобов`язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов`язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності.

У разі виявлення таких дій поліцейський зобов`язаний повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування відповідних кримінальних правопорушень, вчинених поліцейськими.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону поліцейський зобов`язаний письмово повідомити свого керівника, а той зобов`язаний повідомити прокурора про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили.

Під час досудового розслідування встановлено, що 05.02.2021 року ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували в приміщенні гаражу ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, близько 19 год. 20 хв. до приміщення гаражу на автомобілях прибули працівники відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які повідомили потерпілому ОСОБА_7 , про те, що йому необхідно проїхати з ними до відділку поліції, для дачі пояснень щодо його причетності до вчинення крадіжок та шахрайства на території Городищенського району, на що ОСОБА_7 погодився та поїхав з ними до відділу поліції.

Прибувши близько 19 год. 50 хв. ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , прибули до сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області за адресою: Черкаська область, м. Городище, вул. Миру, 77, де ОСОБА_7 провели до кабінету № 9, де в той час перебував тимчасово виконувач обов`язків начальника сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_13 та ОСОБА_4 .

У приміщенні кабінету № 9 вказаного відділу поліції було проведено усне опитування ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_13 та ОСОБА_4 тривалістю близько 10 хвилин, щодо можливої причетності ОСОБА_7 до вчинення крадіжок та шахрайств на території Городищенського району Черкаської області. Під час спілкування ОСОБА_7 , свою причетність до вчинених злочинів заперечив, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти до кабінету № 10 для відібрання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідних пояснень.

Під час перебування у вказаному кабінеті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , продовжували усне опитування опитувати ОСОБА_7 , щодо можливої причетності до злочинів та з інших питань.

Близько 20 год. 20 хв., до відділу поліції прибули ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які зайшли до кабінету № 9, де перебували ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , де від останніх дізналися, щодо перебування ОСОБА_7 , у приміщенні кабінету № 10, та відмови останнього визнати вину в злочинах, до вчинення яких працівники сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області вважали останнього причетним. Після цього ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , приміщення сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області покинули.

Під час перебування біля кабінету № 10 у ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , виник злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння сильного фізичного болю шляхом нанесення побоїв, мучення та вчинення інших насильницьких дій з метою примусити ОСОБА_16 надати визначальні покази щодо його причетності до вчинення майнових злочинів на території Городищенського району Черкаській області, що суперечили його волі.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зайшли до кабінету № 10 вказаного відділу поліції та в присутності ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , поцікавились чи дійсно ОСОБА_7 не визнає себе винним у вчинені майнових злочинів й після надання ОСОБА_7 , ствердної відповіді ОСОБА_14 декілька разів вдарив його в обличчя, від чого останній впав.

За вказаних обставин вбачаючи протиправність дій ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у безпідставному застосування заходів фізичного впливу, діючи у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» та підзаконних нормативно-правових актів ОСОБА_11 , з кабінету № 10 одразу вийшов та о 21 год. 01 хв. здійснив вихідний виклик тривалістю 1 хв. 6 сек. із свого мобільного телефону керівнику т.в.о. начальника сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_13 , під час якого поінформував про факт протиправних дій ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , щодо ОСОБА_7 , та поставив його до відома, що залишає приміщення відділу поліції.

В цей час ОСОБА_14 та ОСОБА_15 продовжували наносити удари ОСОБА_7 , у зв`язку з чим ОСОБА_12 , приміщення кабінету № 10 покинув та пішов до чергової частини, де про факт протиправних дій щодо ОСОБА_7 , нікого не повідомляв.

Після залишення кабінетів ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , поліцейські ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вдарили ОСОБА_7 , металевим стільцем чорного кольору, від чого останній зламався та продовжили наносити йому удари кулаками і ногами, з різною періодичністю й локалізацією близько 2 годин, спричиняючи ОСОБА_7 тілесних ушкодження.

Зокрема, під час ударів в голову ОСОБА_14 , здійснив травматичне видалення чотирьох передніх, верхніх зубів та перелом щелепи ОСОБА_7 , а ОСОБА_15 повідомивши ОСОБА_7 , що при нанесенні ударів з використанням пляшки з водою чи шланги мінімізується можливість формування гематом чи синців взяв прозору поліетиленову пляшку з водою ємністю 2 літри та наніс ОСОБА_7 , близько 5-6 ударів по голові.

Після цього ОСОБА_15 зайшов до приміщення чергової частини та викрутивши шлангу від вогнегасника та з метою отримання визнавальних показів від ОСОБА_7 у приміщенні кабінету № 10 почав наносити удари шлангом по голові та тулубу, після чого вивій ОСОБА_7 , до міжкабінетного коридору (кабінетів № 9 та № 10) й продовжив наносити останньому тілесні ушкодження шлангом від вогнегасника.

В наслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , надав погодився надати викривальні покази щодо себе, за фактом вчинення майнових злочинів на території обслуговування після чого нанесення тілесних ушкоджень останньому було припинено та одягнуто кайданки.

Близько 22 години ОСОБА_14 та ОСОБА_15 залишили приміщення сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, а ОСОБА_12 завів ОСОБА_7 , до приміщення кабінету № 10, де зняв кайданки та відібрав пояснення з викривальними показами щодо вчинення ним шахрайства, що є предметом досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000111 від 03.02.2021, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В подальшому ОСОБА_7 , підкоряючись наказу ОСОБА_12 , перебувати на території сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області за адресою: Черкаська область, м. Городище, вул. Миру, 77, у його супроводі пройшов до внутрішнього двору де витер обличчя снігом від кровопотьоків та в подальшому виконуючи вказівку ОСОБА_12 , знаходився у коридорі між кабінетами № 9 та № 10 не маючи можливості залишити вказаний відділ поліції до прибуття ОСОБА_13 . З огляду на заподіяні йому тілесні ушкодження, побоюючись за своє життя та здоров`я, потерпілий виконав наказ ОСОБА_12 та перебував там до приїзду ОСОБА_13 , що відповідно до ст. 209 КПК України, є моментом затримання особи.

Приблизно о 24 год., 05.03.2021 до відділу поліції прибув ОСОБА_4 з ОСОБА_13 , яким ОСОБА_7 повідомив про факт катування та позбавлення волі підлеглими ОСОБА_13 , а саме ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , та те, що на виконання наказу ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_7 був змушений залишатися поряд з ОСОБА_12 , до прибуття ОСОБА_13 .

Таким чином ОСОБА_4 , був поінформованим про вчинення поліцейськими ОСОБА_15 та ОСОБА_14 тяжкого злочину у вигляді катування за попередньою змовою групою осіб щодо потерпілого ОСОБА_7 , відповідальність за що передбачено ч. 2 ст. 127 КК України.

Після цього ОСОБА_4 , заздалегідь не обіцяючи приховати даний особливо тяжкий злочин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки, з метою приховування тяжкого злочину щодо ОСОБА_7 бажаючи перешкодити правоохоронним органам розкрити злочин та притягнути винних осіб до кримінальної відповідальності, про вчинення злочину ОСОБА_15 та ОСОБА_14 щодо ОСОБА_7 уповноважені правоохоронні органи у встановленому порядку не повідомив.
Окрім цього ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного до кінця, діючи умисно, з метою приховування слідів вчинення злочину щодо ОСОБА_7 , по прибуттю на робоче місце 06.02.2021 близько 08 години 00 хвилин, знаходячись у приміщення коридору між кабінетами № 9 та № 10 зірвав білі жалюзі зі слідами бурого кольору та сховав їх біля воріт, під стіною та дерев`яними дошками у внутрішній ділянці двору СПД № 1 ВП № 2 ГУНП в Черкаській області за адресою: вул. Миру, 74, м. Городище, Черкаська область, звідки останні були вилучені при проведені обшуку в ніч з 06 на 07 лютого 2021 року уповноваженими особами ТУ ДБР у м. Києві.

У зв`язку з чим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у заздалегідь необіцяному приховуванні тяжкого злочину, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, в рамках кримінального провадження №0000263 від06.02.2021 року.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання у повному обсязі, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання щодо застосування цілодобового домашнього арешту заперечив, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши пояснення прокурора, з`ясувавши думку підозрюваного, захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий судя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у заздалегідь необіцяному приховуванні тяжкого злочину, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Клопотання прокурора обґрунтовується тим, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення і лише застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту може забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків та забезпечити дієвість вказаного кримінального провадження.

При вирішенні даного клопотання слідчий суддя керується тими положеннями Кримінального процесуального кодексу України, якими визначено, що про обґрунтованість підозри можуть свідчити оформлені належним чином протоколи слідчих (розшукових) дій, долучені до матеріалів кримінального провадження предмети та документи, які є речовими доказами, висновки експертів тощо.

Надані матеріали кримінального провадження в їх сукупності, які слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі оцінювати з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, спростовують доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, відповідальність за який передбачено ч. 1 ст. 396 КК України, обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

-Протоколом обшуку проведеного з 06 на 07 лютого 2021 року;

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 07.02.2021;

-Довідкою № 42 щодо спричинених тілесних ушкоджень;

-Протоколом пред`явлення для впізнання ОСОБА_7 від 07.02.2021 ОСОБА_15 ;

-Протоколом пред`явлення для впізнання ОСОБА_7 від 07.02.2021 ОСОБА_14 ;

-Протоколом пред`явлення для впізнання ОСОБА_7 від 07.02.2021 ОСОБА_11

-Протоколом допиту свідка від 07.02.2021 ОСОБА_11 ;

-Протоколом допиту свідка від 07.02.2021 ОСОБА_17 ;

-Протоколом допиту свідка від 07.02.2021 ОСОБА_18 ;

-Протоколом допиту свідка від 07.02.2021 ОСОБА_19 ;

-Протоколом освідування особи від 07.02.2021 ОСОБА_7

-іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.
За приписами ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.
При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.
З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були надані органом досудового розслідування, та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що оголошена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України, не може вважатись не обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування є на даний час досить вагомими, щоб свідчити про причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, що йому інкримінуються.
Щодо застосування заявленого запобіжного заходу саме у виді цілодобового домашнього арешту, та вирішуючи питання про існування передбачених ст. 177 КПК України, ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя, зазначає наступне.
Згідно з ч.2 ст.181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Інкриміноване підозрюваному правопорушення передбачає застосування покарання у виді позбавлення волі, тобто домашній арешт, як запобіжний захід, може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_4 .
Слідчий суддя погоджується із доводами органу досудового розслідування, про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема з високим ступенем ймовірності підозрюваний може ухилятися від явки до органу досудового розслідування та суду, зважаючи на тяжкість вчиненого злочину у якому він підозрюється, незаконно впливати на свідків та оскільки слідчі дії на даний час органом досудового розслідування не проведено у повному обсязі.
Водночас, оцінюючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не вбачає доцільності застосовувати до підозрюваного саме цілодобовий домашній арешт, оскільки встановленим ризикам можна запобігти, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.
До вказаного висновку слідчий суддя приходить, оскільки ОСОБА_4 раніше не судимий, з часу вчинення кримінального правопорушення пройшов певний період часу, протягом якого підозрюваний не допускав неналежної процесуальної поведінки.
За правилами ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків передбачених даною нормою, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби та покладення на ОСОБА_4 обов`язків, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки такі сприятимуть контролю за поведінкою підозрюваного під час строку дії запобіжного заходу.
Відтак, заявлене слідчим клопотання є підставним та підлягає до часткового задоволення.
З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст. ст.177, 178, 182, 183, 184 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
клопотання подане слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 396 КК України запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах кримінального провадження №0000263 від 06.02.2021 року, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 396 КК України, українця, неодруженого, зареєстрованого у встановленому законом порядку та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 22 год. 00 хв по 06 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби;

- прибувати до слідчих Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, прокурора у кримінальному провадженні, слідчого судді та/або суду за першою вимогою та кожним викликом;
- утримуватись від спілкування із потерпілим, свідками та підозрюванми у межах кримінального провадження № 0000263;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування, а саме до 07.06.2021 року включно.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1