Справа № 175/315/20
Провадження № 1-кс/175/526/21
У Х В А Л А
іменем України

27 травня 2021 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Слобожанське клопотання прокурора Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, а також перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000967 від 18.07.2019 року за ч. 1 ст. 289 КК України, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даному матеріалу,
В С Т А Н О В И В:
Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що 17.07.2019 до Дніпровського РВП надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що наприкінці лютого 2019 року невстановлена особа незаконно заволоділа транспортним засобом «Пежо 107» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить заявниці. (ЖЄО 11313)

18.07.2019 року, відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 214 КПК України, відомості про зазначене кримінальне правопорушення, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному № 0000967, за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 289 КК України.

В ході досудового розслідування було допитано потерпілу ОСОБА_4 , яка в ході допиту повідомила, що з травня 2011 року перебувала у шлюбі з гр. ОСОБА_5 . Фактично проживали до 2014 року у м. Москва Російської Федерації. У квітні 2015 року ОСОБА_4 придбала автомобіль марки «ПЕЖО-107» державний номерний знак НОМЕР_1 2014 року випуску, вартістю 400 тисяч гривень в офіційному салоні «ПЕЖО». При покупці автомобіля технічний паспорт був виписаний на ім`я потерпілої. Перед придбанням автомобіля між потерпілою та її чоловіком ОСОБА_5 під час телефонної розмови він повідомив, що збирається їхати на територію України. Надалі потерпіла надіслала офіційне запрошення на 3 місяці, яке напередодні завірила через нотаріуса, для того щоб ОСОБА_5 приїхав на територію України. Також під час розмови потерпіла повідомила своєму чоловіку про те, що збирається придбати автомобіль, після чого ОСОБА_5 перерахував їй кошти на її банківську картку у сумі 2000 тисячі доларів США, зі слів потерпілої її колишній чоловік не вказував на що саме перерахував вказану суму грошей.

Наприкінці квітня 2015 року гр. ОСОБА_5 прибув на територію України, а саме до місця мешкання, де проживала потерпіла. Під час його перебування за місцем мешкання потерпілої він періодично користувався автомобілем «Пежо-107» д.н.з. НОМЕР_1 . Через місяць, а саме наприкінці травня 2015 року між потерпілою та її чоловіком виник конфлікт на фоні неприязних стосунків, під час конфлікту потерпіла сказала, що не хоче з ним спільно проживати та наполягла на тому, щоб він повертався до м. Москви Російської Федерації. Після чого ОСОБА_5 зібрав свої речі, взяв ключі від транспортного засобу та поїхав у невідомому напрямку. У середині автомобіля знаходились технічний паспорт та страховий полюс. Після того як чоловік потерпілої поїхав на вказаному автомобілі, потерпіла ОСОБА_4 свого чоловіка та автомобіль більше не бачила, контактного номеру телефону не має.

У березні 2019 року потерпіла від своєї сестри дізналася, що вказаний автомобіль, який належить потерпілій вона неодноразово бачила у м. Дніпро, а саме на вул. Набережній Перемоги. Після чого потерпіла надала офіційний письмовий запит до сервісного центру, де їй надали відповідь про те, що вказаний автомобіль їй не належить. Також потерпіла повідомила, що будь-яких довіреностей робити будь-які дії вона не надавала. Також в ході досудового розслідування потерпіла надала копію відповіді з Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області у якому викладено, що з 01.01.2014 року по 06.05.2019 року за громадянкою ОСОБА_4 зареєстровано транспортний засіб марки «Peugeot 107» з номерним знаком НОМЕР_1 , 2014 року випуску, VIN - код НОМЕР_2 , дата реєстрації 24.04.2015. 28.03.2019 року вказаний транспортний засіб з іншим номерним знаком перереєстровано на нового власника. Перереєстрацію здійснено на підставі договору купівлі продажу № 3/75 від 23.03.2019 року.

Під час подальшого досудового розслідування здійснено тимчасовий доступ до оригіналу договору комісії № 3/75 від 23.03.2019 року між ОСОБА_4 та ТОВ «АВТОСКАЙ» та оригінал договору купівлі продажу № 3/75 від 23.03.2019 року між ТОВ «АВТОСКАЙ» та ОСОБА_6

02.02.2021 року слідчим Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області транспортний засіб «PEUGEOT-107» 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , VIN- НОМЕР_2 , оголошено у розшук.

22.03.2021 року отримано висновок експерта 19/104-7/7/137 за результатами судової почеркознавчої експертизи, проведеної у кримінальному провадженні №0000967. Згідно якої підпис від імені ОСОБА_4 у договорі комісії 3/75 від 23.03.2019 - виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою. 24.05.2021 року «PEUGEOT-107» 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Станом на 24.05.2021 року, власником транспортного засобу є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор просить накласти арешт на майно, а саме: транспортний засіб «PEUGEOT-107», тип Легковий/хетчбек-В-загальний, державний номерним знаком НОМЕР_3 , 2014 року випуску, VIN - код НОМЕР_2 , фіолетового кольору власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися вищевказаним майном.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів клопотання, а саме з витягу з ЄРДР, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 18.07.2019 р. за №0000967 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, в рамках якого подається клопотання про накладення арешту.

Постановою від 24.05.2021 року транспортний засіб «PEUGEOT-107», державний номерний знак НОМЕР_3 , 2014 року випуску було визнано речовим доказом.

У розумінні положень ст. 131, ч. 2 ст. 170 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, частиною 1 якої визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги до змісту клопотання про накладення арешту на майно та строків його подання до суду визначені ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно п. 1 ч. 2, ч. 3ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання містить відповідне обґрунтування підстав та мети накладення арешту.

Так, метою накладення арешту на майно, є збереження речових доказів, а саме запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження.

Підставою для арешту майна є необхідність збереження речового доказу.
Приймаючи до уваги правову підставу для арешту майна тобто необхідність збереження речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та накласти арешт на транспортний засіб у даному кримінальному провадженню, з метою забезпечення його збереження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 169, 170 - 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб «PEUGEOT-107», тип Легковий/хетчбек-В-загальний, державний номерним знаком НОМЕР_3 , 2014 року випуску, VIN - код НОМЕР_2 , фіолетового кольору власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчужувати, розпоряджатися та користуватися вищевказаним майном.

Виконання ухвали покласти на прокурора Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1