Житомирський апеляційний суд
Справа №290/1296/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула в порядку письмового провадження в приміщенні Житомирського апеляційного суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2020 року про накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и л а:

Начальник сектору дізнання Романівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП ОСОБА_7 звернулася до суду першої інстанції з клопотанням про накладення арешту на автомобіль Mitsubichi Galant реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

В клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що 15.12.2020 близько 23 години в смт. Романів по вул. Путіліна, працівниками СРПП Романівського ВП під час патрулювання було зупинено автомобіль «Mitsubishi Galant» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 житель смт. Романів Житомирської області, де під час перевірки документів виявлено, що номера шасі та кузова вказаного автомобіля не відповідають даним документам серії АТС 049934 2 ге МРВ ДАІ м. Калуш.

В ході проведення 16.12.2020 огляду місця події було встановлено, що у транспортного засобу марки «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , виявлено що реєстраційний документ автомобіля не відповідає VIN коду даного автомобіля, а саме пошкодженні дублюючі номерні таблички транспортного засобу.

У зв`язку з цим, постановою начальника сектору дізнання від 16.12.2020, автомобіль марки «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 , визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів кримінального провадження.

Відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення 16.12.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №l000076 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.290 КК України.

В клопотанні зазначено, що вказаний транспортний засіб і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу можуть бути використані як докази відомостей, що містяться на вказаному транспортному засобі, та не можливість іншими способами довести обставини, які передбачаються довести за допомогою цього засобу, та те, що у даному кримінальному провадженні необхідно провести судові експертизи, а тому у слідства виникла необхідність в накладенні арешту на вказаний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію.

Ухвалою слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2020 року клопотання задоволено.

Накладено арешт на автомобіль Mitsubichi Galant реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , з позбавленням власника та користувача права відчуження, користування та розпорядження ними.

До скасування у встановленому законом порядку арешту на автомобіль Mitsubichi Galant реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишено вказаний транспортний засіб на зберіганні на спеціальному майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Житомирській області (м. Житомир, вул. Слобідська 35).

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування обставин вчиненого кримінального правопорушення, необхідно провести ряд криміналістичних експертиз, а тому з метою запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, можливості відчуження, розпоряджання, використання, вважав за необхідне накласти арешт на вказане майно. Також зазначив, що викладені в клопотанні обставини свідчать про необхідність накладення арешту на автомобіль Mitsubichi Galant реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 17.12.2020 року, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання начальника органу дізнання Романівського ВП Новоград- Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно відмовити.

Вважає, що оскаржувана ухвала є такою, що не відповідає нормам кримінального процесуального законодавства та підлягає скасуванню.

Вказує, що володілець майна - ОСОБА_6 про розгляд вказаного клопотання судом не повідомлявся, в зв`язку з чим був позбавлений права на захист.

Посилається на те, що відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Однак вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу були вилучені та перебували у розпорядженні органу досудового розслідування, а тому володілець майна до розгляду відповідного клопотання жодним чином не міг його змінити, переховати або знищити, тобто перешкодити його арешту.

Зазначив, що слідчим суддею взагалі не зазначено мотивів, відповідно до яких вказане клопотання розглядається без повідомлення володільця майна.

Разом з тим, просить поновити строки до апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 17.12.2020 року.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що власник майна та його представник не були присутніми на розгляді клопотання. Копію оскаржуваної ухвали від 17.12.2020 року ОСОБА_6 було отримано поштою 31.12.2020 року в зв`язку з чим, дана апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня фактичного отримання копії оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, розгляд клопотання прокурора відбувся без виклику особи, на майно якої накладено арешт. Копію оскаржуваної ухвали від 17.12.2020 року ОСОБА_6 було отримано поштою 31.12.2020 року, після чого у встановлений законом строк була подана апеляційна скарга.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущений.

В судове засідання ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_5 не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності. В заяві зазначили, що апеляційні вимоги підтримують, до заяви додали копії висновків судового експерта, згідно якого ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 наданого на дослідження автомобіля Mitsubichi Galant, з прикріпленим реєстраційним знаком НОМЕР_4 , нанесений в заводських умовах та являється первинним. Номерна панель ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_3 наданого на дослідження автомобіля Mitsubichi Galant, з прикріпленим реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 , не замінялась та являється первинною.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, подав до суду заяву про розгляд матеріалів провадження за його відсутності. В заяві зазначив про те, що у зв`язку з тим, що у кримінальному провадженні із вилученим майном проведені необхідні судові експертизи, тому подальша потреба їх забезпечення як речового доказу у даному кримінальному провадженні відпала. Вказав, що проти скасування арешту майна не заперечує.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України - слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

З аналізу матеріалів клопотання колегія суддів встановла, що слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався та прийшов до помилкового висновку про необхідність його задоволення.

Так з клопотання слідчого про накладення арешту на майно вбачається, що в провадженні органу дізнання перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 16 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 Кримінального кодексу України.

При цьому в клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що 15 грудня 2020 року близько 23 години в смт. Романів Житомирської області по вул. Путіліна працівниками СРПП Романівського ВП під час патрулювання було зупинено автомобіль Mitsubichi Galant реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , та під час перевірки документів виявлено, що номер шасі та кузова вказаного автомобіля не відповідають даним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Вказані обставини внесені і в ЄРДР як обставини вчинення можливого кримінального правопорушення.

При цьому в подальшому в клопотанні зазначено вже інші обставини можливого кримінального правопорушення. Так дізнавач далі по тексту клопотання зазначає, що в ході проведення 16.12.2020 року місця події встановлено, що у транспортного засобу Mitsubichi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , виявлено, що реєстраційний документ автомобіля не відповідає VIN коду даного автомобіля, а саме пошкодженні дублюючі номерні таблички транспортного засобу.

Тобто в протоколі огляду автомобіля йдеться про інші обставини, ніж зазначені в ЄРДР. При цьому перевірити та усунути вказані розбіжності не з додатних до клопотання матеріалів не представляється за можливе, оскільки не дивлячись на те, що в ході огляду здійснювалося фотографування (так зазначено в протоколі огляду місця події), фото таблиці до протоколу долучено не було.

Таким чином в клопотанні дізнавача зазначено про пошкодження табличок, а в у витягу з реєстру досудових розслідувань зазначається про те, що номера шасі та кузова вказаного автомобіля не відповідають даним документа серії АТС 049934 ге МРВ ДАІ м.Калуш. Таким чином обставини, об`єктивно встановлені при огляді місяця події, не є тими обставинами, які визначають наявність об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, зазначеного в диспозиції ст. 290 КК України.

Натомість слідчий суддя на зазначені протиріччя в клопотанні дізнавача та доданих до нього матеріалів уваги не звернув, не встановив, а розглянув клопотання слідчого без участі дізнавача, прокурора, власника майна, особи, в якої майно вилучалося та його представника, які могли б надати свої пояснення та усунути вказані протиріччя. Тому в даному випадку помилково без врахування розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження задовольнив клопотання дізнавача без встановлення даних про обґрунтованість підозри саме за тих обставин, які було внесено в ЄРДР, та передчасно наклав арешт на автомобіль з свідоцтвом про його реєстрацію.

Ці обставини, а також пояснення прокурора в його письмовій заяві до апеляційного суду про не підтвердження даних, зазначених в ЄРДР висновками експертів, в свою чергу додатково підтверджують висновки апеляційного суду про те, що на час розгляду клопотання з самого клопотання і доданих до нього документів неможливо було однозначно встановити правові підстави для накладення арешту на автомобіль та обмежити таким чином право законного володільця на користування зазначеним майном, з огляду на положення ст.173 КПК України щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Таким чином колегія суддів вважає, що ухвала про задоволення клопотання дізначава про накладення арешту на автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію постановлена слідчим суддею на припущеннях без надання органом досудового розслідування належних та допустимих доказів обгрунтованості такого клопотання та без наявності достатніх правових підстав для арешту.

Будь-яких інших підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, для арешту зазначеного вище майна, клопотання та додані до нього матеріали не містять, а сама ухвала слідчого судді практично не містить обґрунтувань та мотивів прийнятого рішення.

Таким чином, підстав обмежувати власника, а також його володільця в їх праві власності, користуванні чи володінні автомобілем та його реєстраційними документами колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, і вбачаються підстави у відповідності до положень ст. 407 КПК України для її задоволення та скасування ухвали слідчого судді та постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль, вказаний в клопотанні дізнавача, та свідоцтво про його реєстрацію. При цьому вилучені автомобіль та документи підлягають поверненню особі, в якої їх було вилучено ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.404, 406, 407,422 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 17.12.2020 року про накладення арешту на автомобіль Mitsubichi Galant реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання начальника сектору дізнання Романівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП ОСОБА_7 про накладання арешту на автомобіль Mitsubichi Galant реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належні ОСОБА_8 , вилучені у ОСОБА_6 , відмовити.

Автомобіль Mitsubihi Galant реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 повернути особі, в якої їх було вилучено ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: