Ухвала
Іменем України

10 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 755/15134/17
провадження № 51-3686ск21

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 квітня 2021 року щодо ОСОБА_5 .

Зміст судових рішень

За вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року

ОСОБА_5 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі ?КК) і виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Київський апеляційний суд ухвалою від 22 квітня 2021 року вирок залишив без зміни.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі прокурор вказує про те, що ухвала апеляційного суду є незаконною і підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Стверджує, що апеляційний суд не перевірив доводів зазначених в апеляційній скарзі прокурора, та належним чином не перевірив відсутності фіксації судових засідань у суді першої інстанції.

Мотиви суду

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Як вбачається з ухвали апеляційного суду, прокурор, який брав участь у суді першої інстанції, оскаржував вирок лише на підставах істотного порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам ? не оскаржував. У зв`язку з тим, що фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація, недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, ніким не оспорювались, вонине були предметом апеляційного розгляду.

На доводи прокурора щодо істотного порушення вимог КПК з приводу відсутності фіксації трьох судових засідань апеляційний суд надав обґрунтовану відповідь, при цьому посилаючись на матеріали даного провадження, в яких містяться журнали цих судових засідань і технічний носій із записом судових засідань від

6, 20 червня 2019 року та від 24 січня 2020 року, в яких учасники судового провадження надавали свої пояснення до виходу судді в нарадчу кімнату.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється. А тому нездійснення фіксації під час оголошення рішення суду першої інстанції у зв`язку з неприбуттям всіх осіб, які беруть участь у провадженні, відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що після виходу з нарадчої кімнати при оголошенні повного тексту судових рішень у кримінальному провадженні

№ 0009704 від 6, 20 червня 2019 року та від 24 січня 2020 року учасники судового провадження в залі судового засідання присутні не були, тому відповідно до

ч. 4 ст. 107 КПК оголошення повного тексту судових рішень за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Повний текст був долучений до матеріалів провадження, про що секретарем судового засідання було складено відповідні журнали, що не суперечить вимогам КПК та не може бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

У зв`язку із цим висновки апеляційного суду про те, що в даному випадку немає істотного порушення вимог КПК, є обґрунтованими.

Крім цього, колегія суддів бере до уваги, що згідно зі сталою судовою практикою Верховного Суду, відповідно до ст. 412 КПК невід`ємною властивістю поняття «істотність порушення вимог кримінального процесуального закону» є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Отже, системно-структурний аналіз зазначених норм КПК свідчить, що для з`ясування питання про те, як неповне фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів вплинуло на законність ухваленого судом рішення, необхідно виходити з «рівня істотності» відхилень від вимог норми кримінального процесуального права.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора ОСОБА_4 і доданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вказаною нормою, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 квітня 2021 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3