Справа №766/8819/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

представника лікарні ОСОБА_5

особи, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції заяву КНП «Херсонського обласного закладу з надання психіатричної допомоги» ХОР про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2021 року відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпиталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом.

Директор КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР звернувся до суду із заявою про припинення застосованих відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру. В своїй заяві посилається на те, що термін дії примусових заходів медичного характеру спливає 24.06.2021 р., а відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Херсонської обласної психіатричної лікарні №96 від 24.05.2021 р. за формою 104/о ОСОБА_6 потребує припинення застосування примусових заходів медичного характеру.

В судовому засіданні представник лікарні просила задовольнити клопотання, при цьому зазначила, що ОСОБА_6 не видужав, потребує подальшого лікування та приймання медичних препаратів постійно, самостійно він їх примати не зможе, родичів він не має, заклад планує лікувати його в подальшому на добровільній підставі. Також зазначила, що КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» буде ліквідований найближчим часом, коштів на лікування хворих вони не мають.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви, вказуючи, що особа не видужала, потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру не відпала, після винесення попередньої ухвали суду, якою були змінені примусові заходи до психіатричного відділення із звичайним наглядом пройшов незначний час.

Захисник ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в судовому засіданні просили заяву про припинення примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, дослідивши заяву та проаналізувавши наведені у неї доводи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

За змістом статті 95 КК України та статті 19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів - психіатрів.

Відповідно до статті 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року примусові заходи медичного характеру припиняються у зв`язку з одужанням або зміною психічного стану особи настільки, якщо це виключає очевидну небезпечність для нього та для інших осіб.

У висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 96 від 24.05.2021 року зазначено, що ОСОБА_6 страждає на розумову відсталість у ступені помірно вираженої розумової відсталості (імбецільність), психопат подібний дефект, стан компенсації. Виявляє ознаки розумової відсталості, відсутні агресивні тенденції, поведінка носить впорядкований характер. Потребує подальшого приймання нейролептиків, раціональної психотерапії, трудотерапії. З анамнезу психічної хвороби: ОСОБА_6 з 25 річного віку зловживав спиртними напоями. У 1989 року вбив співмешканку, застосовувались примусові заходи медичного характеру, після припинення цих заходів у 1999 році скоїв вбивство сусідки. За даними патопсихологічного дослідження: олигофреничний патопсихологичний комплекс. Без динаміки. З 1989 року по 1996 рік застосовувались примусові заходи медичного характеру у УПЛСН, з 30.06.1999 року по 27.09.2006 рік перебував у УПЛСН, з 27.09.2006 року знаходився у ХОЗНПД, відділенні з посиленим наглядом 27.09.2006 року. Не були сформовані розуміння свого стану та тяжкості скоєного. На тлі лікування стан покращився та рішенням суду примусові заходи медичного характеру були змінені на госпіталізацію у відділення зі звичайним наглядом. Комісією лікарів було рекомендовано припинити примусові заходи медичного характеру.

Висновок комісії лікарів психіатрів не має для суду наперед встановленої сили і підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, відомостями та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, порушеного у заяві керівника закладу з надання психіатричної допомоги.

В судовому засіданні лікарем було підтверджено, що ОСОБА_6 для забезпечення стабільного стану його психічного здоров`я потребує постійного приймання медичних препаратів, самостійно він приймати їх не зможе, лише під контролем лікарів, чи осіб, які б могли забезпечити нагляд за ним та прийняття ліків.

Під час судового засідання ОСОБА_6 підтвердив, що власного житла він не має, родичів які б могли забезпечити нагляд за ним та прийняття ліків також.

За таких обставин, вказаний висновок комісії лікарів не доводить, що особа видужала або внаслідок змін її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру, а також, що психічний стан на час звернення із заявою до суду змінився на такий, що не становить очевидної небезпеки для неї або інших осіб.

При вирішенні цього клопотання, суд також враховує, що ОСОБА_6 було вчинене суспільно небезпечне діяння, яке підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст. 101 КК України (в ред.1960), до нього застосовувались примусові заходи медичного характеру, але після припинення, у 1999 році він знову вчинив аналогічне суспільно небезпечне діяння, направлене проти життя людини, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його дій і його особи в цілому.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 перебуває на примусовому лікуванні в закладах охорони здоров`я з 30.06.1999 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2021 року змінені раніш застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпиталізації до психіатричного відділення із звичайним наглядом.

Зі встановлених обставин не вбачається, що за незначний проміжок перебування його на лікуванні у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом із 22.04.2021 року стан здоров`я ОСОБА_6 настільки змінився, що останній не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих.

Вбачається, що стан компенсації на час надання висновку комісії лікарів від 24.05.2021 року тривав невеликий проміжок часу, з пояснень лікаря вбачається, що його вдалося досягти завдяки постійному медикаментозному лікуванню, яке надається ОСОБА_6 саме у психіатричному медичному закладі.

В судовому засіданні було встановлено та підтверджено безпосередньо лікарем, що ОСОБА_6 не готовий до свідомого підтримуючого лікування та життя самостійно, до того ж працювати для необхідності забезпечення самостійного проживання та придбання ліків він не зможе у зв`язку зі станом здоров`я та встановленням йому інвалідності ІІ групи. При цьому лікарем було підтверджено відсутність у ОСОБА_6 налагоджених родинних та соціальних зв`язків, які б сприяли дотриманню ним підтримуючого лікування.

З огляду на зазначені обставини, а також те, що хвороба ОСОБА_6 носить хронічний характер, зважаючи на вчинення ним кримінально- суспільно небезпечних діянь, направлених проти життя людини, суд вважає, що не була досягнута мета застосування примусових заходів медичного характеру на час звернення до суду із заявою про їх припинення.

Посилання представника лікарні на відсутність коштів на лікування хворих також не може бути підставою для припинення примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу, ст. 95 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви КНП «Херсонського обласного закладу з надання психіатричної допомоги» ХОР про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді госпиталізації до психіатричного закладу (відділення) із звичайним наглядом- відмовити

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів, з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяОСОБА_1