Справа № 136/114/21
Провадження №11-кп/801/442/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 від 28.04.2020, за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 26.01.2021, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясенки, Липовецького району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.
Речові докази суцільні чугунці дверцята від груби з візерунком на дверцятах, двоє чугунних дверцят та карнизи білого кольору з фурнітурою та кріпленнями у кількості двох штук, повернуто власнику (законному володільцеві).
Скасовано арешт майна, накладений ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 04.05.2020 на: суцільні чугунці дверцята від груби з візерунком на дверцятах, двоє чугунних дверцят та карнизи білого кольору з фурнітурою та кріпленнями у кількості двох штук.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 20 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.04.2020 біля 07 год 00 хв, ОСОБА_8 , проходячи повз домогосподарство, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , помітив на території подвір`я дверцята топочні у комплекті з дверцятами піддувальними, дверцята топочні, дверцята піддувальні та два комплекти карнизів, які знаходились біля входу до будинку та належать ОСОБА_9 .
У подальшому, на ґрунті раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), пересвідчившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, шляхом вільного доступу зайшов на територію подвір`я та таємно здійснив крадіжку вище вказаних речей, після чого покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому матеріальної шкоди на суму 1087 грн 65 коп.
Такі умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Прокурор подав на вирок апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, вказавши в резолютивній частині вироку, що ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону №1449-VI від 04.06.2009) до штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. Вказує на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, обговоривши доводи апелянта, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення учасниками судового провадження оскаржений не був, тому в цій частині вирок суду не переглядається.
Зі змісту ст. 370 КПК України вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Доводи прокурора про порушення судом закону про кримінальну відповідальність знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Статтею 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Санкція ч. 1 ст. 185 КК України в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009, яка діяла на час вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення (28.04.2020), за яке його засуджено оскаржуваним вироком, передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.
01.07.2020 набрав чинності Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018, яким внесено зміни до санкції ч. 1 ст. 185 КК України та за вчинення вказаного кримінального правопорушення визначено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Тобто вказаний закон посилює кримінальну відповідальність, а відтак не має зворотної дії в часі.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, вчинене до 01.07.2020, суд першої інстанції мав керуватись законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, а саме редакцією Закону України № 1449-VI від 04.06.2009.
Проте, оскаржуваним вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 26.01.2021 ОСОБА_8 засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, яке ним вчинено 28.04.2020, тобто до дня набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018.
Прийшовши до переконання, що ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді штрафу, суд мав призначити йому таке покарання лише в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Враховуючи, що Липовецьким районним судом Вінницької області неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, вирок, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України, підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 26.01.2021 щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України змінити.

Вказати в резолютивній частині вироку, що ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону №1449-VI від 04.06.2009) до штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.
В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4