Справа № 308/8240/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000181, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №0000181, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у якому просить:

1. Накласти арешт на транспортний засіб марки «ЗИЛ- MM3» моделі «554М СПГ» номерний знак НОМЕР_1 , який наразі перебуває на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: Ужгородський район, село Оноківці, вулиця Головна №55;

2. Заборонити використання та розпоряджання транспортним засобом марки «ЗИЛ- MM3» моделі «554М СПГ» номерний знак НОМЕР_1 та визначити місце його зберігання за адресою: Ужгородський район, село Оноківці, вулиця Головна, 55;

3. Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та заборонити використання та розпоряджання ним, а також визначити місце зберігання при матеріалах кримінального провадження;

4. Накласти арешт на деревину, яка знаходиться на причепі транспортного засобу марки «ЗИЛ- MM3» моделі «554М СПГ» номерний знак НОМЕР_1 в кількості 5 метрів кубічних та визначити місце зберігання за адресою: АДРЕСА_1 ;

5. Накласти арешт на товаро-транспортну накладну серії ЗКА №906109 від 03.03.2021 щодо відпуску деревини в кількості 4 метрів кубічних.

Вимоги клопотання мотивовані тим, що на місці події водієм транспортного засобу марки «ЗИЛ- MM3» моделі «554М СПГ» номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_4 було надано працівникам поліції товарно-транспортну накладну серії ЗКА №906109 від 03.03.2021 року, щодо відпуску деревини в кількості 4 метрів кубічних. Поза тим в ході огляду місця події було проведено попередній замір кількості деревини, тому згідно замірів та використання математичних формул встановлено, що на автомобілі марки «ЗИЛ- MM3» моделі «554М СПГ» номерний знак НОМЕР_4 перебуває близько 5 метрів кубічних деревини, що є невідповідністю в товарно-транспортній накладній, яка була пред`явлена водієм працівникам поліції. 21 червня 2021 року в ході проведення огляду місця події транспортний засіб марки «ЗИЛ- MM3» моделі «554М СПГ» номерний знак НОМЕР_4 водієм разом з деревиною в об`ємі приблизно 5 метрів кубічних, було вилучено, а в подальшому транспортний засіб поміщено на спец майданчик тимчасового тримання транспортних засобів відділу поліції №1, Ужгородського РУТІ за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55 Ужгородського району, так як останній є тимчасово вилученим майном, також в ході огляду було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вважаються предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, його перебування на зберіганні у третіх осіб створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України. При цьому слід врахувати, що перебування вказаного автомобіля на зберіганні у власника або особи, яка користується даним автомобілем у зв`язку з їхньою заінтересованістю, що може виразитися у пошкодженні, перетворенні, псуванні, приховуванні згаданого вище майна, може вплинути повноту та достовірність проведеної експертизи, оскільки на даний час на автомобілі знаходяться сліди вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду заяву, у якій просив розглянути клопотання без його участі, зазначив також, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання належним чином повідомлений.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Слідчим суддею зі змісту доданого до клопотання витягу ЄРДР встановлено, що Сектором дізнання відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000181, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 слідує, що 21.06.2021 року до чергової частини відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від працівників ГРПП, що під час зупинки транспортного засобу марки «ЗИЛ 554» д.н.з. НОМЕР_1 в селі Велика Добронь під керуванням ОСОБА_4 , який пред`явив товарно-транспортну накладну з ймовірними ознаками підробки.

З доданої до матеріалів клопотання копії протоколу огляду місця події від 21.06.2021 встановлено, що 21 червня 2021 року в ході проведення огляду місця події транспортний засіб марки «ЗИЛ- MM3» моделі «554М СПГ» номерний знак НОМЕР_1 разом з деревиною в об`ємі приблизно 5 метрів кубічних було вилучено, також в ході огляду було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Виходячи з аналізу положення ч. 1 ст. 98 КПК України слідує, що лише після того, як слідчий, прокурор встановить належність певних матеріальних об`єктів до кримінального провадження (вони були знаряддям вчинення злочину, зберегли або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій), він складає вмотивовану постанову про визнання їх та приєднання до кримінального провадження як речових доказів.

22 червня 2021 року постановою старшого дізнавача СД ВП №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , яка здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, транспортний засіб марки «ЗИЛММЗ» моделі «554М СПГ» номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , товарно-транспортну накладну ЗКА №906109 від 03.03.2021 щодо відпуску деревини в кількості 4 метрів кубічних, деревину об`ємом приблизно 5 метрів кубічних визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000181.

Зі змісту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 встановлено, що самоскид марки «ЗИЛ-ММЗ» моделі 554М СПГ, номер шасі НОМЕР_5 , синього кольору, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_6 .

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Внесене прокурором в межах кримінального провадження №0000181 від 22.06.2021 клопотання про накладення арешту на майно відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та подано у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив збереження речових доказів у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Прокурором у поданому клопотання доведено існування обставин, які підтверджують, що незастосування заходу забезпечення у виді накладення арешту на вилучений під час проведення огляду місця події транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію до нього та вилучену деревину, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що в свою чергу може зашкодити виконанню завдань кримінального провадження визначених ст. 2 КПК України.

Зокрема, вилучений транспортний засіб може бути знаряддям вчинення злочину та міг зберегти на собі сліди злочину, вилучена деревина відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим дізнавачем постановою визнано такий автомобіль разом із переміщуваною деревиною та свідоцтво про реєстрацію до траснпортного засобу речовими доказами у кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, для повного та всебічного розслідування даного провадження слідчому необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, в тому числі призначити необхідні експертизи, а тому з метою збереження інформації, необхідно накласти арешт на вилучене під час огляду місця події майно.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників вилученого майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що даних про настання особливих негативних наслідків для осіб від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт під час судового розгляду не отримано.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею враховані правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, з первинною кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково, прокурором доведено підстави для застосування арешту майна з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, однак, слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість вимог клопотання щодо визначення місця зберігання речових доказів, оскільки вирішення питання про визначення місця зберігання арештованого майна виходить за межі повноважень слідчого судді.

Так, речові докази відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК є процесуальним джерелом доказів у кримінальному провадженні. При цьому їх зберігання є однією з гарантій реалізації завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК, та умовою дотримання прав осіб, права котрих було обмежено, у тому числі й майнові, щодо речей чи майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні і на яке ухвалою слідчого судді уже накладено арешт.

Чинний кримінальний процесуальний закон у ст. 100 чітко передбачає порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію. Зокрема, у ч. 2 цієї статті регламентовано, що зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження. Так, забезпечення схоронності тимчасово вилученого майна врегульовано у п. 27 вказаного Порядку, де зазначено, що схоронність такого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно. При цьому за п. 28 Порядку речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у КПК, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною розпоряджання та користування на транспортний засіб марки «ЗИЛ- MM3» моделі «554М СПГ» номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Накласти арешт на деревину, яка знаходиться в причепі транспортного засобу марки «ЗИЛ- MM3» моделі «554М СПГ» номерний знак НОМЕР_1 об`ємом 5 метрів кубічних.

Накласти арешт на товарно-транспортну накладну серії ЗКА №906109 від 03.03.2021 щодо відпуску деревини в кількості 4 метрів кубічних.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1