Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 липня 2021 року (ЄРДР №0000002),

В С Т А Н О В И В
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно. Цією ухвалою накладено арешт на майно, яке 18.07.2021 було вилучено в ході проведення особистого обшуку в ОСОБА_7 , та яке добровільно видав ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження №0000002 від 20.03.2021, а саме: 13 купюр номіналом 100 доларів США кожна з наступними серійними номерами: PL 73021705 A; PL 73021707 A; PD 36643551A; LF 79791066 H; LF 79791065 H; LG 90588251 B; MF 17441823 A; LB 70199845 C; PB 84017115 B; LG 61785641 E; РВ 56681776 C; PB 56681757С; МВ 40889473 М; мобільний телефон марки «Нокіа» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , з сім картками № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Нокіа» імей: НОМЕР_5 з сім-карткою с/н: № НОМЕР_6 ; посвідчення серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_10 ; шкіряний гаманець; посвідчення про приписку № НОМЕР_8 , видане на ім`я ОСОБА_11 .
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки є достатньо-ґрунтовні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України, а тому його арешт необхідний з метою збереження речових доказів, надасть можливість проведення щодо них відповідних слідчих дій та буде достатнім заходом забезпечення кримінального провадження.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 оскаржує ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Нокіа» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , з сім картками № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Нокіа» імей: НОМЕР_5 з сім-карткою с/н: № НОМЕР_6 ; посвідчення серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_10 , та вважає її незаконною в цій частині.
Стверджує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що має місце безпідставне вилучення предметів, оскільки не доведено що вони мають силу речових доказів у кримінальному провадженні, а застосований захід забезпечення кримінального провадження суттєво обмежує його права як власника майна, адже він є військовослужбовцем та повинен постійно перебувати на зв`язку зі своїми командуванням і з іншими особами під час виконання службових обов`язків.
Апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, в частині накладення арешту на два мобільні телефони марки «Нокіа» з сім-картками та посвідчення серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_10 ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в цій частині.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, власника вилученого майна ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував доводи апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного висновку.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131, 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане у клопотанні майно, яке визнане у встановленому законом порядку речовими доказами в кримінальному провадженні №0000002.
В ході проведення досудового слідства в даному кримінальному провадженні розслідується подія вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке внесені 29 березня 2021 в ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про накладення арешту на усе вилучене в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_7 та добровільно видане ОСОБА_9 18 липня 2021 року майно, з урахуванням тих обставин, що воно може зберігати сліди вчинення кримінального правопорушення, а відтак існують підстави вважати, що дане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення клопотання старшого слідчого.
Як вважає апеляційний суд, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співмірність втручання у права та свободи власника майна з потребами кримінального провадження.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч.ч.2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч.ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Викладені в клопотанні ОСОБА_7 від 30.07.2021 доводи щодо порушення правил підслідності кримінального провадження, яке розслідується слідчим управлінням ГУНП у Волинській області, в межах якого заявлено клопотання про накладення арешту на майно, з підстав, що апелянт є військовослужбовцем суд знаходить надуманими, такими, що не узгоджуються з вимогами пп.1 п.5 ч.4 ст. 216 КПК України, згідно якої до виключної підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України належить розслідування кримінальних правопорушень, передбачених в числі іншого ст. 369-2 КК України, за умови якщо кримінальне правопорушення вчинено військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, до числа яких, як свідчать матеріали криманального провадження, ОСОБА_7 не належтить.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у справі не вбачається.
Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 липня 2021 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді