Справа № 635/2810/21
Провадження № 1-кп/635/904/2021
УХВАЛА

14 червня 2021 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, ?

в с т а н о в и в:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває дане кримінальне провадження.
У судовому засіданні в порядку частини третьої статті 331 КПК України вирішувалось питання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строку тримання під вартою.
Прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 в судовому засіданні вказувала на доцільність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частиною першою статті 177 КПК України, їх вагомість не зменшилась, а разом з тим наявні підстави, що свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам, застосувавши до особи більш м`який запобіжний захід, на які вказують наступні обставини: дані про особи обвинуваченого, який ніде не працює, постійних доходів не мають; тяжкість покарання, яка передбачена санкцією частини першої статі 115 КК України, а саме, позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого ? адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою на домашній арешт, в якому захисником вказане на те, що прокурором недоведена наявність існування ризиків, передбачених частиною першої статті 177 КПК України, тоді як навіть мінімальне їх існування можливо уникнути, застосувавши до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки останній має зареєстроване місце проживання, яким в тому числі володіє на праві спільної сумісної власності, а також на його утриманні перебуває мати похилого віку. Окрім того, потерпілий ОСОБА_6 не має до обвинуваченого претензій ані матеріального, ані морального характеру, вважає, що ОСОБА_4 не мав наміру позбавляти потерпілого життя. Відповідна заява потерпілого ОСОБА_6 була долучена до клопотання про зміну запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника, вказавши, що не мав наміру позбавляли життя ОСОБА_6 .

Суд вислухавши думку учасників судового засідання щодо доцільності продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , а також з приводу клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою на домашній арешт, прийшов до наступного висновку.

У відповідності до частини першої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вимогами частини третьої статті 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, досліджуючи питання про доцільність продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22 січня 2021 року відносно останнього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено в подальшому, і в останнє згідно з ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 квітня 2021 року. Відтак, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 17 червня 2021 року.
Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та реєстрації, міцність соціальних зв`язків, відсутність у обвинуваченого судимостей.
В силу вимог частини четвертої статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відтак, беручи до уваги заяви потерпілого ОСОБА_6 про відсутність у нього претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, та недоведеність прокурором тих обставин, що більш м`який запобіжний захід на сьогоднішній день не зможе запобігти виникненню ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у свою чергу спрямоване на запобігання виникненню визначених вище ризиків, суд прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених статтею 194 КПК України, на даній стадії судового розгляду, є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання покладених на нього обов`язків.
У відповідності до частини першої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до частин першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваного, обвинуваченого залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Як вбачається зі змісту положень параграфу 1 глави 18 КПК України, питання про застосування, зміну або продовження запобіжного заходу, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, судом вирішується виключно на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, обов`язок по доведенню існування ризиків, які дають підстави для застосування чи продовження запобіжного заходу, зокрема у вигляді тримання під вартою, покладається на сторону обвинувачення.
З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим статтею 177 КПК України, а доводи прокурора щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , не спростовують висновків суду про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, суд приходить до висновку про можливість зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній за місцем мешкання.
Керуючись статтями 177, 194, 199, 331, 371-372 КПК України, суд, ?

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого ? адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ? задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_4 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначити два місяці, тобто до 14 серпня 2021 року включно.

Попередити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Обвинуваченого ОСОБА_4 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та звільнити з-під варти.

Доручити відділенню поліції №1 Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_4 за місцем його проживання та передати копію ухвали для виконання відповідному органу поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Відділенню поліції №1 Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області негайно поставити ОСОБА_4 на облік, як особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 16 червня 2021 року

Головуючий суддя - ОСОБА_1