Дата документу 06.04.2021 Справа № 937/491/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/156/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/491/21 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_8 , погоджене прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, обіймаю чого посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу протидії злочинам у сфері обігу товарів акцизної групи управління оперативно-розшукової діяльності ГУ ДФС у Запорізькій області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без використання електронних засобів контролю із забороною цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто до 24 березня 2021 року включно.

Згідно зі змістом судового рішення, 24 січня 2021 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_8 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню, внесеному 28.10.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000781, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що Першим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000781 від 28.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом в.о. начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі за текстом ГУ ДФС у Запорізькій області) № 73-о від 13.07.2020 капітана податкової міліції ОСОБА_7 призначено на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу протидії злочинам у сфері обігу товарів акцизної групи управління оперативно-розшукової діяльності Головного управління ДФС у Запорізькій області.

ОСОБА_7 , займаючи посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу протидії злочинам у сфері обігу товарів акцизної групи управління оперативно-розшукової діяльності Головного управління ДФС у Запорізькій області, будучи працівником органу державної влади, є службовою особою правоохоронного органу, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 2 Положення про ДФС України, покладено обов`язки керуватися тільки законами, діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_7 в силу виконання своїх безпосередніх службових обов`язків у жовтні місяці 2020 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, стало відомо про те, що ОСОБА_9 здійснює підприємницьку діяльність пов`язану торгівлею алкогольними напоями та тютюновими виробами в торгівельному кіоску, розташованому на « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 .

З цього часу, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на вимагання та одержання для себе неправомірної вигоди від ОСОБА_9 , за невчинення дій в інтересах останнього з використанням свого службового становища, щодо не притягнення ОСОБА_9 до адміністративної та кримінальної відповідальності та здійснення останнім подальшої безперешкодної підприємницької діяльності без будь-якого тиску та обмежень з боку співробітників ГУ ДФС у Запорізькій області, шляхом невиконання ним, ОСОБА_7 , свого обов`язку, як працівника податкової міліції по дотриманню вимог нормативно-правових актів, що належать до сфери діяльності податкової міліції щодо виявлення кримінальних та інших правопорушень у сфері оподаткування.

Так, у жовтні місяці 2020 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим ОСОБА_7 , перебуваючи біля торгівельного кіоску, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність з продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів ОСОБА_9 , розташованому на «Центральному ринку» по АДРЕСА_2 , зустрівся з ОСОБА_9 та повідомив останньому, що для продовження безперешкодного здійснення торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами ОСОБА_9 необхідно буде надавати ОСОБА_7 щомісячно грошові кошти. При цьому, ОСОБА_9 зауважив, що він вже тривалий час займається підприємницькою діяльністю та жодних проблем із законодавством у нього не було, однак ОСОБА_7 запевнив останнього, що він будучи працівником правоохоронного органу ГУ ДФС у Запорізькій області, зможе організувати перешкоди при здійсненні будь-якої підприємницької діяльності. Крім цього, ОСОБА_7 зазначив, що у разі відмови ОСОБА_9 надавати грошові кошти останнього буде притягнуто до адміністративної та кримінальної відповідальності, буде конфіскований весь товар, який належить ОСОБА_9 , що позбавить останнього можливості здійснювати подальшу підприємницьку діяльність. Після чого, ОСОБА_7 повідомив, що зв`яжеться з ОСОБА_9 пізніше та повідомить вичерпні інструкції щодо уникнення вказаних вище негативних наслідків. Тобто, своїми діями ОСОБА_7 висунув вимогу про надання йому неправомірної вигоди з боку ОСОБА_9 .

У подальшому, 23.10.2020, приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди, поєднаної з вимаганням, під час телефонної розмови з ОСОБА_9 , наполіг на необхідності особистої зустрічі, на що останній погодився. Далі, приблизно об 16 год. 30 хв., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , під час особистої бесіди ОСОБА_7 повторно висунув вимогу ОСОБА_9 про необхідність передачі йому щомісячно починаючи з листопада місяця 2020 року грошових коштів в сумі 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень для подальшого безперешкодного здійснення ОСОБА_9 підприємницької діяльності з продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів та не притягнення останнього до адміністративної та кримінальної відповідальності.

ОСОБА_9 , усвідомлюючи владні повноваження та службове становище ОСОБА_7 , розуміючи, що у разі невиконання протиправних вимог ОСОБА_7 , для його підприємницької діяльності, у зв`язку з конфіскацією товару та притягнення ОСОБА_9 до адміністративної та кримінальної відповідальності, можуть настати негативні наслідки, не бажаючи їх настання, будучи поставленим у безвихідь, змушений був погодитися на протиправні вимоги ОСОБА_7 , щодо передачі останньому неправомірної вигоди.

Тобто розуміючи наслідки для себе ОСОБА_9 погодився надати вказану грошову суму, оскільки, ОСОБА_7 створив такі умови, за яких ОСОБА_9 був вимушений надати неправомірну вигоду із метою запобігання шкідливим наслідкам для своїх прав та законних інтересів, а саме притягнення його до кримінальної відповідальності.

В свою чергу, громадянин ОСОБА_9 , розуміючи незаконність зазначених вимог ОСОБА_7 та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально-караним діянням, не бажаючи настання негативних наслідків для себе у вигляді притягнення до кримінальної відповідальності та з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_7 з приводу вимагання ним неправомірної вигоди, 28.10.2020 звернувся до працівників правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення злочину.

Після чого ОСОБА_7 21.11.2020 приблизно о 06 год. 00 хв., діючи всупереч своїх службових обов`язків, вимог ст.ст.22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», з корисливих мотивів, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди, під час особистої зустрічі на території автомобільної парковки, розташованої неподалік ДК «Жовтень» по вул. Михайла Грушевського, буд. 20/1, Мелітополь, Запорізька область знову висунув вимогу ОСОБА_9 щодо надання йому неправомірної вигоди у сумі 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень для подальшого безперешкодного здійснення ОСОБА_9 підприємницької діяльності з продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів та не притягнення останнього до адміністративної та кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_9 , що вищевказані грошові кошти останньому необхідно надати не пізніше 15 год. 00 хв. 21.11.2020.

21.11.2020, приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди під час телефонної розмови з ОСОБА_9 , наполіг на необхідності особистої зустрічі, на що останній погодився. Після чого, ОСОБА_7 на автомобілі «ВАЗ 21150», д.н.з. НОМЕР_1 прибув по місцю мешкання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_4 , та одержав від ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень у якості неправомірної вигоди за подальше безперешкодне здійснення ОСОБА_9 підприємницької діяльності, пов`язаної з реалізацією підакцизних товарів, та не притягнення останнього до адміністративної та кримінальної відповідальності.

Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на протиправне збагачення, ОСОБА_7 22.01.2021 приблизно о 14 год. 30 хв., діючи всупереч своїх службових обов`язків, вимог ст.ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», з корисливих мотивів, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди, під час особистої зустрічі перебуваючи в автомобілі «ВАЗ 21150», д.н.з. НОМЕР_1 неподалік від місця мешкання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_4 знову висунув вимогу ОСОБА_9 щодо надання йому неправомірної вигоди у сумі 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень для подальшого безперешкодного здійснення ОСОБА_9 підприємницької діяльності з продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів та не притягнення останнього до адміністративної та кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_9 , що вищевказані грошові кошти останньому необхідно надати не пізніше 23.01.2021.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на протиправне збагачення, ОСОБА_7 , 23.01.2021 о 13 годині 03 хвилин, під час телефонної розмови з ОСОБА_9 , наполіг на необхідності особистої зустрічі, на що останній погодився. Після чого, ОСОБА_7 на автомобілі «ВАЗ 21150», д.н.з. НОМЕР_1 прибув по місцю мешкання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_4 . В подальшому 23.01.2020 приблизно о 13 год. 15 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у автомобілі «ВАЗ 21150», д.н.з. НОМЕР_1 неподалік від буд. АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на отримання неправомірної вигоди, будучи службовою особою, одержав від ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень у якості неправомірної вигоди за подальше безперешкодне здійснення ОСОБА_9 підприємницької діяльності, пов`язаної з реалізацією підакцизних товарів, та не притягнення останнього до адміністративної та кримінальної відповідальності.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначила, що аналізуючи обставини справи, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, приходить до висновку, що в даній конкретній справі дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_7 може бути цілодобовий домашній арешт із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування скарги зазначає, що слідчим суддею безпідставно та без вивчення і оцінки всіх ризиків, на які вказано стороною обвинувачення, відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор вважає, що з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження є найбільш доцільним обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_7 під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 24.01.2021 та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з можливістю внесення застави у сумі 218900 грн.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного, який заперечував проти задоволення скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У відповідності до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

За вимогами ст.110, ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів ухвала слідчого судді в цілому відповідає вищезгаданим вимогам.

Згідно ст.135 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення; 2) потреби досудового розслідування виправдовують ступінь втручання у права і свободи особи; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у справах «К.Г. проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому тлумачення поняття «обґрунтованість» буде залежати від усіх обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з необхідністю на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства».

Колегія суддів вважає, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого злочину.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканість.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних заходів.

Слідчий суддя погодився із обґрунтованістю підозри та з існуванням ризиків, передбачених п.1, п.2, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, про які зазначено у клопотанні сторони обвинувачення.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, відомостей про його особу, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, місце роботи, має стійкі соціальні зв`язки, на утриманні має двох дітей, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може забезпечити дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування.

На час звернення до слідчого судді, сторона обвинувачення у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 не довела обставини, які безперечно виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів повністю погоджується і вважає їх обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Апеляційний суд вважає, що перелічені обставини, які були встановлені під час досудового розслідування та дослідженні слідчим суддею свідчать про безпідставність тверджень прокурора про незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, оскільки суддя врахував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обмеження свободи особи, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду, прокурор зазначив, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні направлено до суду для судового розгляду, а тому прокурор не підтримав свою апеляційну скаргу.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що рішення слідчого суді є законним та обґрунтованим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3