Справа № 761/4116/19
Провадження №1-кп/761/2105/2021
В И Р О К
іменем України

22 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
розглянувши у судовому засіданні приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000294 від 12 січня 2019 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, непрацюючої, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 вчинила кримінальний проступок за наступних обставин.

Так, 11 січня 2019 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_2 перебувала за адресою: АДРЕСА_3 , а саме у парадному №1, вищевказаного будинку. В цей час у ОСОБА_2 виник злочинний умисел направлений на заволодіння майном малознайомої ОСОБА_4 , шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 11 січня 2019 року, близько 21 години 05, хвилин, перебуваючи в приміщенні парадного №1, будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 діючи умисно, з метою заволодіння майном, повідомила ОСОБА_5 завідомо не правдиву інформацію про необхідність здійснення телефонного дзвінка та отримала від потерпілої мобільний телефон марки «SAMSUNG» модель «SM-A605FZKNSEK», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3600 (три тисячі шістсот) гривень 00 копійок, в чохлі чорного кольору, вартістю 399 (триста дев`яносто дев`ять) гривень 00 копійок, з сім-картками операторів ПРAT «Київстар» та ПРAT «ВФ Україна», які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, а всього майна ОСОБА_6 на суму 3999 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 00 копійок, після чого ОСОБА_2 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 3999 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_2 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України.

Частинами 2,3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрювана беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта долучено письмову заяву підозрюваної ОСОБА_2 , яка складена за участі захисника ОСОБА_7 , в якій ОСОБА_2 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку вона беззаперечно визнає, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаній заяві підозрювана зазначила, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, у цій заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваною, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності.

Окрім того, до обвинувального акту надано письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 , в якій вона зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_2 , в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, заяву потерпілої ОСОБА_4 , в якій вона зазначає, що згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої та потерпілої, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_2 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_2 кримінального проступку та кваліфікує дії обвинуваченої за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

При вирішенні питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_2 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 суд визнає щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення, те, що обвинувачена ОСОБА_2 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має місце реєстрації та постійне місце проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаюється у вчиненому, її поведінку під час та після вчинення кримінально-протиправних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 190 КК України у виді штрафу , оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_2 покарання у виді штрафу в межах, визначених санкцією ч.1 ст. 190 КК України, в редакції Закону від 15.04.2008, яка діяла на момент вчинення злочину.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_2 визнати винною за ч.1 ст. 190 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Речові докази: мобільний телефон марки «SAMSUNG» модель «SM-A605FZKNSEK», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в чохлі чорного кольору, який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 повернути у розпорядження потерпілої.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1