Справа № 502/351/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2021 м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження,

внесене 28.04.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000292 відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кілія Одеської області, громадянки України, заміжньої, з вищою освітою, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

-15.06.2017 р. Кілійським районним судом Одеської області з урахуванням ухвали Одеського апеляційного суду від 18.06.2020 р. за ч. 3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.04.2017 р. до обіднього часу (більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено), ОСОБА_10 маючи умисел на незаконне придбання наркотичних засобів, прибула до м. Ізмаїл Одеської області, де у невстановленої особи ромської національності біля автостанції, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , придбала особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого відповідно до Списку № 1 Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 /з наступними змінами та доповненнями/ заборонено опій ацетильований, вага якого по сухому залишку становить 0,09 г. В подальшому ОСОБА_10 зазначений наркотичний засіб зберігала при собі та на громадському транспорті в той же день перевезла до свого житла за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігала без мети збуту для власного вживання до 19-ї години 27.04.2017 р., коли вказаний наркотичний засіб в ході проведення обшуку було виявлено та вилучено співробітниками поліції.

Своїми діями ОСОБА_10 вчинила незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

В ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_10 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала частково та відмовилась від дачі показань.

Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченою, її вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами:
-Даними з показань допитаного в ході судового розгляду свідка ОСОБА_11 про те, що він приймав участь в якості понятого під час обшуку, проведеного у вечірній час в квартирі по АДРЕСА_4 . В ході обшуку співробітники поліції зайшли до кімнати, де обвинувачена здійснила спробу вилити вміст шприца на свій одяг, але співробітники поліції вилучили у неї вказаний шприц. Вона повідомила їм, що придбала вказаний шприц в м. Ізмаїлі у жінки ромської національності. В ході обшуку було знайдено ще декілька шприців, які містили рідину червоного кольору, відрізано та вилучено шматок тканини, на яку обвинуваченою було вилито вміст шприца. Вилучені предмети після цього було запаковано. Під час обшуку в якості понятого був присутній ще один хлопець. В ході проведення обшуку обвинувачена повідомила, що придбала вказаний шприц для себе.

- Даними з протоколу обшуку, проведеного 27.04.2017 р. з 19:00 по 20:00 на підставі ухвали слідчого судді від 27.04.2017 р. за адресою: квартира АДРЕСА_5 , де в спальній кімнати, серед іншого, було виявлено та вилучено медичні шприци на 20 мл, 2,5 мл та 5 мл з речовиною темно-коричневого кольору, ватний тампон та шматок ганчірки (футболки) просякнутий речовиною коричневого кольору /Т.1, а.к.п. 114-118/.

- Даними з квитанції № 142 про отримання слідчим Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області на зберігання речових доказів: фрагменту вати, фрагменту ганчірки, та трьох медичних шприців, які були упаковані в експертні пакети /Т. 1, а.к.п. 127 /.

- Даними з протоколу проведення слідчого експерименту від 30.01.2018 р. в ході якого ОСОБА_10 в присутності понятих повідомила про те, що: «- 27.04.2017 р. до обіднього часу вона прибула до м. Ізмаїл Одеської області, де у невстановленої особи ромської національності біля автостанції, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , придбала розчин опію в одноразовому шприці. Придбаний наркотичний засіб помістила до своєї сумки та на громадському транспорті перевезла до свого до свого помешкання, де поклала його до кармана своєї кофти. 27.04.2017 р. приблизно о 19:00 до її помешкання прийшли співробітники Кілійського ВП з ухвалою про обшук та ОСОБА_10 в їх присутності та присутності понятих намагалась злити частину розчину опію, який знаходився в медичному шприці в кармані кофти. Частину розчину опію вона злила на покриття підлоги, а частину на карман кофти, який в подальшому був вилучений разом з медичними шприцами, виявленим під час обшуку, в яких знаходилась речовина темно-коричневого кольору. В подальшому ОСОБА_10 наглядно продемонструвала, як перебуваючи в кімнаті вона зі шприцу, яких знаходився в кишені кофти, злила частину розчину опію» /Т. 1, а.к.п. 128-132/.

- Даними з висновку експерта № 1008-Х від 05.12.2017 р., відповідно до яких: «Надані на дослідження залишки речовини темно-коричневого та червоного кольору у одноразовому медичному шприці з калібрувальною шкалою на 20,0 мл та 2,5 мл, а також нашарування речовини темно-коричневого кольору на фрагменті вати та на фрагменті ганчірки, містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований. Маса опію ацетильованого по сухому залишку становить: 0,008, 0,003, г, 0,026 г, 0,053 г відповідно» /Т. 1, а.к.п. 121-125/.

Оцінюючи згідно положень ст. 94 КПК України наведені у мотивувальній частині вироку суду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом, оскільки беззаперечно підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Окремо суд зауважує на те, що ним на виконання приписів ч. 6 ст. 22 КПК України було створено необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Прокурором в ході судового розгляду вживались заходи, спрямовані на надання суду для дослідження в порядку ст. 357 КПК України речових доказів, виходячи з закріпленого у ст. 23 КПК України принципу безпосередності дослідження доказів.

Проте, як було повідомлено прокурором в ході судового розгляду, під час перевірки на стадії судового розгляду кримінального провадження кімнати збереження речових доказів Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, було встановлено, що відповідний речовий доказ відсутній, що стало можливим внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків відповідними посадовими особами Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.

Разом з тим, в суду немає підстав ставити під сумнів сам факт існування відповідних речових доказів на момент проведення досудового розслідування та висунення ОСОБА_10 обвинувачення, адже відповідні речові докази після виявлення та вилучення їх в ході обшуку в помешканні обвинуваченої, що підтвердив допитаний в ході судового розгляду свідок, були об`єктами експертного дослідження, в ході якого попереджений про кримінальну відповідальність експерт після безпосереднього дослідження направлених на адресу експертної установи пакетів з вилученими речовими доказами надав вищенаведений висновок.

Крім цього, після складання експертом висновку, відповідні речові докази були передані до кімнати зберігання речових доказів Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, що вбачається з відповідної постанови слідчого та квитанції.

Разом з тим, суд не погоджується з правовою кваліфікацією пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення з наступних підстав.

На момент складання обвинувального акта яким сформульовано висунуте ОСОБА_10 обвинувачення, 31.01.2018 р., ч. 2 ст. 309 КК України було викладено в наступній редакції: «ті самі дії, вчиненні повторно, або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах караються позбавленням волі на строк від двох до п`яти років».

Проте, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який станом на момент ухвалення вироку набрав законної сили, - ч. 2 ст. 309 КК України діє в такій редакції «ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років».

Таким чином, для кваліфікації дій суб`єкта кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України на даний час необхідно встановити наявність в його діях не просто визначеної ст. 32 КК України повторності вчинення кримінального правопорушення, склад якого передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а доведення факту вчинення обвинуваченою нового злочину протягом року після засудження за цією ж статтею КК України, що у випадку ОСОБА_10 обвинуваченням не доведено, адже за ч. 3 ст. 309 КК України за попередній злочин вона засуджена вже після вчинення нового злочину.

Враховуючи, що в даному випадку з 01.07.2020 р. фактично відбулось пом`якшення закону про кримінальну відповідальність в зв`язку з набранням чинності новою редакцією ч. 2 ст. 309 КК України, суд зобов`язаний застосувати положення ч. 1 ст. 5 КК України щодо зворотної дії у часі закону про кримінальну відповідальність, що пом`якшує відповідальність особи, та кваліфікує дії ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 309 КК України, а можливості визнати повторність злочинів обставиною, що обтяжує покарання суд позбавлений, оскільки у висунутому обвинуваченні вона такою не зазначена.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує:
Відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Крім цього, суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, дані, що характеризують особу обвинуваченої, зокрема, її негативну характеристику.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що обвинуваченій має бути призначене покарання у виді обмеження волі в середній межі, визначеній санкцією ч. 1 ст. 309 КК України та з застосуванням положень ч.ч. 1, 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком з покаранням, призначеним за попереднім вироком, оскільки вказане кримінальне правопорушення обвинувачена вчинила до постановлення попереднього вироку.

У зв`язку з ухваленням обвинувального вироку на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченої слід стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити їй покарання: 2 роки обмеження волі.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України шляхом часткового складання покарання у виді 5 років позбавлення волі, призначеного попереднім вироком, з покаранням, призначеним за даним вироком, остаточне покарання ОСОБА_10 призначити у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ст. 100 КПК України після набрання вироком законної сили речові докази згідно квитанції № 142 знищити.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , - на користь держави 1855,50 гривень документально підтверджених витрат на залучення експерта.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати частково відбуте ОСОБА_10 за попереднім вироком покарання у виді позбавлення волі, починаючи з 18.06.2020 р. /Т. 1, а.к.п. 226-227/.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1