ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1194/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/288/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріалів кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 11 червня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Заліщицького відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_10 задоволено. Накладено арешт на нежитлове приміщення в АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 .

Вказане рішення слідчий суддя мотивував тим, що в даному випадку є підстави для накладення арешту, оскільки згідно вимог ст.170 Кримінального процесуального кодексу України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно являється предметом вчинення злочину, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 11 червня 2021 року. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_8 не було здійснено будь-якого самовільного будівництва приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також не було вчинено самовільного захоплення земельної ділянки за кадастровим номером 0:02:002:0461, оскільки вказана земельна ділянка була надана ОСОБА_8 в оренду, а тому спірне майно не має і не може мати ознак речового доказу. Зазначає, що ОСОБА_8 , відповідно до чинного КПК України, підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України не оголошувалася. Звертає увагу суду на те, що санкція ч.3 ст. 197-1 КК України не передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, таким чином, всупереч п.3 ч.2 ст. 170 КПК України, слідчим суддею неправомірно накладено арешт на майно ОСОБА_8 .

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що ухвала слідчого судді про арешт майна винесена без участі ОСОБА_8 та отримана 23 червня 2021 року в приміщенні слідчого відділу Чортківського РВП ГУНП у Тернопільській області.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, який вважає оскаржену ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Щодо клопотання апелянта щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 11 червня 2021 року, то воно є обґрунтованим, а тому цей строк слід поновити, як пропущений з поважних причин. Так, ухвала слідчого судді про арешт майна винесена без участі власника майна і виконана 23 червня 2021 року, що підтверджується доданим до апеляційної скарги протоколом.

Що стосується доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що розгляд даного клопотання проведено з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, оскільки подане слідчим клопотання не відповідає вимогам кримінального процесуального закону щодо його змісту, а тому воно не може бути предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вирішуючи по суті клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя не взяв до уваги, що воно не відповідає вищезазначеним вимогам закону.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

В даному випадку, клопотання слідчого містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно процесуального закону, з яких не вбачається за можливе встановити, чи відповідає предмет арешту критеріям речового доказу, які визначені ст.98 КПК України, чи являється він об`єктом кримінально караних дій за ч.3 ст.197-1 КК України, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні слідчого наведено лише мета арешту майна згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України (збереження речового доказу), однак жодних конкретних обставин щодо події злочину не вказано і жодним чином не обґрунтовано як арешт уже збудованого і зареєстрованого у встановленому порядку нерухомого майна має сприяти реалізації завдань кримінального провадження, яке розслідується за фактом самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Більше того, до клопотання слідчого додано договір оренди землі від 23 грудня 2020 року, згідно якого ОСОБА_8 є законним орендарем земельної ділянки. При цьому, в клопотанні слідчого стверджується не про самовільне зайняття вказаної земельної ділянки, а про порушення умов договору її оренди.

Також, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, про що зазначено в ч. 11 ст. 170 КПК.

Доказів існування обставин, про які йдеться в ч. 11 ст. 170 КПК, текст клопотання слідчого та матеріали справи не містять. В доданому до клопотання слідчого протоколі огляду від 13 травня 2021 року вказано, що на час огляду будівельні роботи в даному місці не ведуться.

Таким чином, у клопотання прокурора про арешт майна не обґрунтовано і до нього не додано доказів, які би підтверджували самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво.

Враховуючи вище наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, оскільки в ньому не наведено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, на що слідчий суддя не звернув уваги та в порушення вимог ч. 3 ст. 172 КПК України дійшов до необґрунтованого висновку про необхідність його задоволення.

Так, згідно ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи вказані вимоги закону та встановлені в ході апеляційного розгляду обставини колегія суддів приходить до переконання, що клопотання про арешт майна ОСОБА_8 підлягає поверненню прокурору з визначенням відповідного строку для усунення виявлених недоліків.

Беручи до уваги вищенаведене, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_8 - адвокату ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково та ухвалу слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 11 червня 2021 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Заліщицького відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_10 про арешт нежитлового приміщення в АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_8 повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, а саме приведення його у відповідність з вимогами ст.171 КПК України.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді