Провадження № 1-кп/484/295/21
Справа № 484/1453/21
УХВАЛА
про повернення обвинувального акту
14.06.2021р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 секретар судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042, по обвинуваченню

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серби Кодимського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає 25 червня 2021 року включно.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 строком на 60 днів, без визначення розміру застави, вказуючи, що ризики, які були враховані при застосуванні судом запобіжного заходу станом на теперішній час не відпали і не зменшилися.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 проти продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 заперечувала, надала суду клопотання про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою вказуючи, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки і постійне місце проживання, проживає із співмешканкою та має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований. Крім того, він є учасником бойових дій у складі Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор», від органів досудового слідства не переховувався та прокурор не навів переконливих доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 підтримали клопотання захисника ОСОБА_7 та просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 заперечував.

Вислухавши думку прокурора, думку обвинуваченого та захисників, суд встановив наступне та прийшов до наступного висновку.

Ухвалою суду від 27.04.2021 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів до 25 червня 2021 року включно.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Тримання під вартою, згідно ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з цією статтею необхідність застосування запобіжного заходу, пов`язується з поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, після скоєння злочину, зокрема: намагання переховуватись від органів досудового розслідування та (або) суду; знищення, приховування або спотворення будь-якої речі чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно характеристики, наданої ТОВ «НІККІ» на ОСОБА_5 , останній працював на даному підприємстві на посаді охоронця з червня 2019р. по 18.11.2020р., зарекомендував себе з позитивної сторони, порушень трудової дисципліни не допускав, був премійований за нейтралізацію правопорушника на охоронюваному об`єкті.

Відповідно до характеристики, наданої ДП «ФРАЙКОР» на ОСОБА_5 , останній воював у Зоні проведення бойових дій у складі Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор» з вересня 2014р. по червень 2018р., нагороджений медалями, відзнаками та Подяками.

Згідно характеристики, наданої ДУП «Правий Сектор» на ОСОБА_5 , останній воював у Зоні проведення бойових дій у складі Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор» з вересня 2014р., урівноважений, ввічливий, порушень дисципліни та правопорушень не допускав.

Разом з тим, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Крім того, постановою слідчого від 08.01.2008 року ОСОБА_5 був оголошений у розшук, у зв`язку із відсутністю за місцем проживання та переховуванням від органів досудового слідства та був затриманий у м. Дніпро лише 20.11.2020 року.

Тобто, ОСОБА_5 був відсутній за місцем свого постійного проживання більше 12 років.

Також, необхідно зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Наявність у ОСОБА_5 співмешканки та неповнолітньої дитини, те що він офіційно працевлаштований та є учасником бойових дій у складі Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор», з огляду на характер, обставини та велику суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачуєтьсясамі по собі не є тими обставинами які виключають існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України та давали б можливість обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Крім того, будь яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 проживає разом із співмешканкою, виховує малолітню дитину та має на утриманні неповнолітню дитину, на момент затримання постійно перебував за місцем свого проживання, наразі захисником обвинуваченого не надано та матеріали справи не містять.
Довідка з місця проживання ОСОБА_5 , характеристика з місця проживання останнього, на які посилається захисник обвинуваченого у своєму клопотанні, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості, суд вважає доведеним той факт, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, ризик незаконного впливу ним з цією метою на свідків кримінального правопорушення, не зникли та продовжують існувати.
Відповідно до ст. 199 КПК України суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися.

Станом на теперішній час обставини, враховані при застосуванні запобіжного заходу відносно обвинуваченого не зникли, а тому подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою є виправданим та зазначеним ризикам неможливо запобігти, застосувавши до обвинуваченого будь-який більш м`який запобіжний захід.

Крім того, на думку суду, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, що йому інкримінуються, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що клопотання захисника ОСОБА_7 про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, задоволенню не підлягає, а клопотання прокурора, щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, таким, що підлягає задоволенню, та вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 12.08.2021р. включно, без визначення розміру застави, відповідно до п. 1, 2 ч.4 ст. 183 КПК України.
Крім того, прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складений відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, дотримані вимоги територіальної підсудності, підстав для закриття кримінального провадження немає.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого, ОСОБА_7 , заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, вказуючи, що він не відповідає вимогам закону, а саме не зазначено анкетні відомості потерпілого.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника заперечував та вважав за можливим призначити справу до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 підтримали клопотання захисника ОСОБА_7 та просили повернути обвинувальний акт прокурору.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування) 9) дату та місце його складення та затвердження. До обвинувального акта додається 1) реєстр матеріалів досудового розслідування 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

З аналізу вищевказаної норми вбачається, що суд має право повернути обвинувальний акт за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Тобто, повернення обвинувального акта прокурору передбачає наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Посилання захисника обвинуваченого, ОСОБА_7 , на те, що в обвинувальному акті не зазначено анкетних даних потерпілого є обґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, потерпілим по вказаному кримінальному провадженню є ОСОБА_9 , що підтверджено прокурором.

Разом з тим, анкетні відомості про ОСОБА_9 , як потерпілого, в обвинувальному акті не вказані.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно ст. 56 КПК під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право: 1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; 2) брати участь у судовому провадженні; 3) брати участь у безпосередній перевірці доказів; 4) підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення; 5) висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді; 7) оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Норми пункту 3 частини 2 статті 291 КПК України мають на меті забезпечення передбачених статтею 56 КПК України прав потерпілого.

Згідно правової позиції Верховного Суду України стосовно питання про повернення обвинувального акту, викладеної у постанові № 5-328кс16 від 24 листопада 2016 року, суду належить встановити, чи має таке недотримання вимог кримінального процесуального закону наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження, щодо забезпечення права на справедливий суд.

Враховуючи, що в обвинувальному акті, в порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, не вказано анкетні відомості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), таке недотримання прокурором вимог кримінального процесуального закону при складанні та направленні до суду обвинувального акта істотно порушує права учасників кримінального провадження, в тому числі потерпілого і обвинуваченого, щодо забезпечення права на справедливий суд та свідчить про наявність недоліків, які перешкоджають призначеню справи до судового розгляду.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого підлягає задоволенню, а обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 183 291, 293, 314, 315, 369-372 КПК України суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про заміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжитиобвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 12.08.2021р. включно.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000042, по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України, повернути прокурору.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3