Справа № 524/9307/19
Провадження № 1-кп/524/98/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002997 від 04.09.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України, студента 1 курсу Регіонального центру професійної технічної освіти №1 м. Кременчука, не одруженого, військовозобов`язаного, із не повною загальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03.09.2019 року, точного часу органами досудового розслідування та судом не встановлено, ОСОБА_7 , виходячи із корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на території спортивного стадіону «Новатор» , який розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Володимира Великого, буд. 36, шляхом вільного доступу, таємно для оточуючих викрав із «барсетки-бананки» , яка знаходилась поруч із речами неповнолітнього ОСОБА_11 на узбіччі стадіону, мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 6» Black, 3 GB RAM 32 GB ROM із сім карткою мобільного зв`язку «Київстар», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1096/Кр від 28.11.2019 року , станом на 03.09.2019 року становить 2825 грн. , який належить потерпілій ОСОБА_9 , чим завдав останній матеріальну шкоду на вищевказану суму. З місця вчинення кримінального правопорушення зник , викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_7 на початку судового розгляду справи свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково, але під час судових дебатів свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю і пояснив, що у вересні 2019 року, приблизно о 16 год. 00 хв. , точної дати він не пам,ятає , йшов додому , і біля футбольного поля «Новатор», на стежці, знайшов мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 6», чорного кольору із сім-картою, який він взяв, поклав у кишеню шортів і приніс додому. Потім він пішов до ломбарду, де витягнув та викинув сім-картку, та здав мобільний телефон в ломбард. За мобільний телефон у ломбарді він отримав 800 грн. Він попросив невідомих людей здати мобільний телефон у ломбард, оскільки він неповнолітній. Кошти, які отримав від здачі телефону в ломбард він витратив на власні потреби.Після здачі телефону в ломбард він повернувся на футбольне поле де знайшов телефон і там до нього зверталися хлопці, які шукали мобільний телефон, він їм сказав , що телефону ніякого не бачив. Матеріальна шкода потерпілій відшкодована повністю, а саме його мати повернула гроші потерпілій. Стежка, де він знайшов мобільний телефон, знаходиться на відстані приблизно 3 метри від футбольного поля. Футбольне поле огороджене парканом і він знайшов мобільний телефон саме за парканом , на стежці. На футбольному полі грали хлопці в футбол і їх речі були складені на полі, а мобільний телефон він знайшов поза полем. Він вважає, що оскільки він знайшов мобільний телефон, то його дії не є крадіжкою. Коли він знайшов мобільний телефон, перші думки у нього були продати його, щоб отримати кошти для власних потреб. Його мати не знала нічого з приводу того, що він знайшов мобільний телефон, а дізналася лише тоді, коли його почали викликати в поліцію. До речей ОСОБА_11 того дня він не підходив. Він розкаюється в тому, що не повернув телефон ОСОБА_11 , а здав його в ломбард.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що іі син ОСОБА_7 не вийшов із під її контролю , так як слухається її, завжди тримає її в курсі свого місцезнаходження, ніколи не запізнюється додому. що може охарактеризувати свого сина лише з позитивної сторони. Він їй завжди допомагає по господарству , прибирає, виконує всі її побажання. Для неї був шок, коли їй зателефонували із поліції і викликали до відділу поліції. До того, як її викликали в поліцію, вона взагалі нічого не знала з приводу події. Вона вважає, що поведінка її сина , це свого роду протест пов`язаний із тим, що вона не спитавши сина перевела його до вечірньої школи. Гроші вона своєму сину не дає, оскільки вона мало заробляє і в неї коштів не вистачає. Коли її син перебуває на вулиці , вона намагається контролювати його в телефонному режимі. Її середньомісячний заробіток складає 4000-5000 грн.
Представник служби у справах дітей Автозаводської районної державної адміністрації Полтавської області у судове засідання не з`явився , надав у провадження Автозаводського районного суду м. Кременчука заяву в якій просив кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 розглядати без участі представника служби у справах дітей Автозаводської районної державної адміністрації Полтавської області (а.с.88).

Представник сектору ювенальної превенції Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області у судове засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , про що свідчить повідомлення про виклик до суду на аркуші справи 218 , про причини неявки суду не повідомив, заяв в провадження Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому суд приходить до висновку , що представник сектору ювенальної превенції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області без поважних причин не з,явився у судове засідання.

Крім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини його вина у скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується :
- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні пояснила, що 03.09.2019 року її неповнолітній син ОСОБА_12 грав у футбол на території спортивного стадіону «Новатор», який розташований за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, вул. Володимира Великого, буд.36. В нього із собою в сумці «бананці» був мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 6» разом із грошима і ключами від квартири. Сумка «бананка» лежала на краю футбольного поля. Потім коли її сина попрохали показати гру в мобільному телефоні він підійшов до своєї сумочки та виявив відсутність мобільного телефону у сумочці та зателефонував ій із телефона друга . Сумочка сина була зачинена. Вона прийшла на футбольне поле і почала разом із сином шукати мобільний телефон. Вона запитувала у всіх друзів сина, чи ніхто не бачив мобільний телефон, почала телефонувати на нього, але телефон був вже вимкнений, після чого вона викликала поліцію. Приїхала поліція, вона розповіла, що сталося. Наприкінці листопаду 2019 року їй зателефонував слідчий і повідомив, що по справі є можливі підозрювані і прислав на мобільний телефон їй фотокартки осіб, які були схожі на ОСОБА_7 . Друзі сина казали їй, що ОСОБА_7 також був на цьому стадіоні і міг здійснити викрадення мобільного телефону. В грудні 2019 року вони приїхала до Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області де зустріла обвинуваченого та його мати. В поліції обвинувачений ОСОБА_7 зізнався, що він викрав телефон і здав його у ломбард. Матеріальну шкоду на даний час їй відшкодовано, будь-яких претензій до обвинуваченого вона не має. Її син ОСОБА_12 дуже уважний і сором`язливий, а тому вона вважає , що він не міг загубити мобільний телефон. Не наполягає на призначені обвинуваченому суворого покарання, просить призначити покарання на розсуд суду.

-показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні пояснив , що він дату не пам`ятає , у вересні 2019 року із друзями на території спортивного стадіону «Новатор» грав у футбол. Їх речі коли вони грали у футбол лежали біля входу в стадіон. Коли вони закінчили грати у футбол підійшли до своїх речей, його друг ОСОБА_12 не зміг знайти свій мобільний телефон, який лежав у сумці. Вони почали шукати його, але не знайшли. Потім прийшов на стадіон ОСОБА_7 і вони запитували його чи не бачив він мобільний телефон, на що він відповів, що мобільний телефон він не бачив. Вони зібралися і пішли додому. Він особисто не бачив, як ОСОБА_14 клав свій мобільний телефон в сумку. Після зникнення мобільного телефону всі почали телефонувати ОСОБА_7 оскільки подумали , що він викрав цей мобільний телефон. Біля того місця, де він і ОСОБА_12 залишив речі немає стежки. Речі вони залишили безпосередньо на футбольному полі, яке огороджене парканом.
-показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_15 , який у судовому засіданні пояснив, що він точної дати не пам,ятає , на початку вересня 2019 року , він із ОСОБА_12 зустрівся біля під`їзду останнього та вони вдвох пішли на поле, при цьому телефон у ОСОБА_12 в руках був мобільний телефон , він по ньому розмовляв, коли виходив з під`їзду, потім телефон він поклав в барсетку, а барсетку поклав в рюкзак, застебнувши його. Коли прийшли на стадіон, ОСОБА_12 поклав рюкзак біля паркану . Під час гри ОСОБА_12 дивився на телефон, він був на місці. Обвинуваченого ОСОБА_16 знає, так як вони разом ходили в дитячий садок. Під час гри ОСОБА_7 грав з ними, а потім пішов додому. Данила ОСОБА_17 біля їх речей він не бачив, ніяких зауважень йому не робив. Після того як ОСОБА_7 пішов додому, приблизно через 15 хвилин вони виявили зникнення телефону. Особисто він бачив телефон останній раз, коли вони перевдягалися на полі, телефон ОСОБА_11 діставав з барсетки. Телефон був у чохлі червоного кольору. При тому, як ОСОБА_11 діставав телефон, ОСОБА_7 присутній не був. Вони зателефонували ОСОБА_18 , так як він пішов з поля. ОСОБА_7 грав на полі ще до того, як вони з ОСОБА_19 прийшли. ОСОБА_7 не бачив, де вони залишили речі. ОСОБА_11 дивився телефон, коли перевдягався, та поклав його у рюкзак, після чого вони пішли грати. Грали вони близько години, ОСОБА_7 грав близько 40 хвилин, після чого пішов, а вони залишилися на стадіоні. На полі перебувало багато йому невідомих людей, які проходили біля речей ОСОБА_11 . Ці люди проходили повз речі, але не підходили до них. Коли він грав у футбол, він весь час за речами не спостерігав через зайнятість грою. Він постійно грав з ОСОБА_19 , останній не відволікався та не відходив.Він не бачив, щоб ОСОБА_7 проходив повз їх речей. Вважає, що ОСОБА_11 не міг загубити телефон. Відносини з ОСОБА_20 та ОСОБА_19 дружні. Рух ОСОБА_7 , коли він пішов з поля, бачив, повз речей він не проходив, потім повернувся на поле вже після того, як вони виявили зникнення телефону. Вважає, що ОСОБА_21 міг знайти телефон, який викрав хтось інший, але ОСОБА_7 не весь час був у його полі зору, так як він був зайнятий грою у футбол. Телефон ОСОБА_11 був марки «Ксіомі Редмі». В першу чергу вони зателефонували матері ОСОБА_22 , після цього почали опитувати хлопців, які сиділи поруч та зателефонували ОСОБА_23 , який підійшов і повідомив, що телефон він не бачив і не брав. Протягом 10-15 хвилин підійшла мати ОСОБА_24 , після чого всі розійшлися по домівках.
-показаннями свідка ОСОБА_25 , який у судовому засіданні пояснив, що 03.09.2019 року до нього у приміщення ломбарду зайшла жінка, яка заклала телефон «Ксіомі Редмі 6». В залоговому договорі були зазначені усі дані цієї особи. Також у приміщенні був присутній молодий чоловік, близько 15-16 років, але біля вікна, через яке здійснюється обслуговування клієнтів ломбарду, жінка стояла сама. Деталі цієї події він пам`ятає погано . Відеозйомка в ломбарді ведеться, чи вилучалися відеозаписи йому не відомо.
- показаннями свідка ОСОБА_26 , яка у судовому засіданні пояснила, що у 2019 році, приблизно у вересні місяці, точну дату не пам`ятає, у вечірній час доби ОСОБА_21 постукав у її двері, вона йому відчинила та останній запропонував їй піти в ломбард та здати телефон, на що вона відмовилася. Її мати ОСОБА_27 пішла в ломбард з ОСОБА_7 та здала телефон, за що ОСОБА_7 матері не заплатив. В який саме ломбард здали телефон ій невідомо. ОСОБА_7 звернувся до них, так як йому потрібні були документи, а саме паспорт, щоб здати телефон в ломбард. ОСОБА_27 на даний час померла. Їй ОСОБА_27 повідомила, що в ломбарді за мобільний телефон сплатили приблизно 700 гривень. Де ОСОБА_7 взяв цей телефон ій невідомо.
- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні пояснив, що він на початку вересня 2019 року, точної дати та час не пам`ятає, грав на стадіоні біля 26-ї школи міста Кременчука, у футбол з друзями ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_20 , який був на стадіоні, коли вони на нього прийшли. Після того як він прийшов на стадіон він присів біля своїх речей, дістав мобільний телефон та почав грати на ньому. Коли вони прийшли, ОСОБА_7 знаходився у правій частині стадіону, а він речі поклав на землю у лівій частині стадіону. Телефон лежав у великій кишені сумки-«бананки», це був телефон «Xiomi Redmi 6» у металевому чохлі червоного з чорним кольору. ОСОБА_7 знаходився як на полі і грав в футбол, так і сидів на полі. Згодом він закінчив грати на телефоні та поклав його до речей і пішов до друга, який стояв на воротах на іншому кінці футбольного поля. В цей час він помітив ОСОБА_7 , який перебував біля його речей на відстані півтора-два метри. Чи безпосередньо перебував ОСОБА_7 біля його речей він не бачив. Він розвернувся на одну-дві хвилини в іншому напрямку, потім розвернувся до своїх речей і не побачив там ОСОБА_7 , якого взагалі не було на стадіоні. Інші особи до його речей не підходили. Він пішов до своїх речей перевірити наявність мобільного телефону, так як почав підозрювати крадіжку. Підійшов він з хлопцем, з яким грав у футбол, цього хлопця після тих подій він не бачив. Цей хлопець підійшов до нього вже тоді, коли телефону в його речах не було та коли ОСОБА_7 вже на стадіоні не було. Цей хлопець підійшов запитати щось про гру. Перевіривши речі, він виявив відсутність мобільного телефону у сумці-«бананці» та у рюкзаці. Спочатку він намагався самостійно знайти телефон, після чого зателефонував мамі, а потім з друзями шукав телефон на стадіоні. Згодом ОСОБА_7 повернувся на майданчик, та повідомив йому що він не крав його телефон. Про викрадення телефону він спочатку повідомив другу ОСОБА_30 , потім він запитував у друзів чи не бачили вони його телефон, а потім зателефонував мамі, якій він повідомив, що ймовірно у нього викрали телефон та ймовірно це зробив ОСОБА_7 . Чи казав він в поліції що підозрює в крадіжці ОСОБА_7 не пам`ятає. Коли він прийшов на стадіон, телефон був при ньому.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.185 ч.1 КК України підтверджується дослідженими судом доказами, а саме :

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.09.2019 року, із якого вбачається, що 03.09.2019 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_9 зателефонувала сину ОСОБА_11 та виявила зникнення телефону «Ксіомі Редмі 6» (а.с.168 )

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.12.2019 року із якого вбачається, що свідок ОСОБА_25 впізнав ОСОБА_27 як особу, яка 03.09.2019 року отримала грошовий кредит під заставу мобільного телефону (а.с.169-171 )

-довідкою ПТ «Ломбард «Роял Кредит», згідно якої ОСОБА_27 03.09.2019 року здала під заставу телефону «Xiаomi Redmi 6», опис: 72362,69321, отримала грошовий кредит, та додаток до довідки договір фінансового кредиту між ПТ «Ломбард «Роял Кредит» та ОСОБА_27 (а.с.172-173)

-копією чека №6 на мобільний телефон «Xiаomi Redmi 6» який був придбаний 24.02.2019 року за 4639 грн. (а.с.177)

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.12.2019 року із якого вбачається, що свідок ОСОБА_27 за рисами обличчя впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, яка 03.09.2019 року звернулася до неї з проханням допомогти закласти мобільний телефон до ломбарду м.Кременчука (а.с.179-182)

-висновком експерта №1096/Кр від 28.11.2019 року, із якого вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону Xiomi Redmi 6 3/32 Gb Black, бувшого у використанні та в справному стані, станом на 03.09.2019 року, який було придбано 24.02.2019 року, могла становити 2825 грн. (а.с.184-189)

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є такими, що доповнюють одне одного, є належними , допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст..185 ч.1 КК України доказана. Суд, вважає дії обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ст. 185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення суд оцінює критично, як його бажання пом,якшити відповідальність за скоєне кримінальне правопорушення та тактику захисту, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що саме обвинувачений ОСОБА_7 таємно для оточуючих викрав мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 6» Black, який належить потерпілій ОСОБА_9 , що підтверджується наданими у судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка акцентувала увагу суду на тому , що у грудні 2019 року, коли ій подзвонили із поліціїї і повідомили про те, що знайшли особу , яка викрала її мобільний телефон та ій необхідно з,явитись до відділу поліції , коли вона з,явилась до відділу поліції то побачила там обвинуваченого ОСОБА_7 , який зізнався ій, що він викрав її мобільний телефон та просив вибачення , а мати обвинуваченого ОСОБА_7 відшкодувала ій матеріальну шкоду , також показаннями свідка ОСОБА_31 , який у судовому засіданні пояснив , що на початку вересня 2019 року він грав у футбол на стадіоні "Новатор" , речі залишив біля паркану , в сумці -"бананці" знаходився мобільний телефон і він бачив , що саме обвинувачений ОСОБА_7 знаходився на відстані 1,5 -2 метра від його речей , а потім він відволікся на гру і не бачив , що робив ОСОБА_7 , але в той день ОСОБА_7 йому повідомив , що він мобільний телефон не викрадав і взагалі його не бачив , показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , відносно того , що саме обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до свідка ОСОБА_26 із проханням закласти мобільний телефон, коли вона відмовилась від його пропозиції, він звернувся до її матері ОСОБА_27 , яка погодилась і заклала в ломбард мобільний телефон , який ій надав ОСОБА_7 за що отримала приблизно 700 грн , які вона передала ОСОБА_7 , що також підтвердив свідок ОСОБА_25 , що він в ломбарді разом з ОСОБА_27 бачив обвинуваченого ОСОБА_7 , не вірити показанням потерпілої та свідків суд не знаходить підстав, так як вони підтверджуються дослідженими судом матеріалами кримінального провадження , а саме : протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.12.2019 року свідку ОСОБА_25 ( а.с.169-171 ) , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.12.2019 року із якого вбачається, що свідок ОСОБА_27 за рисами обличчя впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, яка 03.09.2019 року звернулася до неї з проханням допомогти закласти мобільний телефон до ломбарду м.Кременчука (а.с.179-182). Також суд пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 відносно того , що він знайшов мобільний телефон , який належить потерпілій ОСОБА_9 не приймає до уваги , так як вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 18.07.2019 року по справі №761/31918/14-к де зазначено , що на відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна, але як встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 знав про той факт, що викрадений мобільний телефон знаходився у користуванні свідка ОСОБА_31 , тобто обвинувачений ОСОБА_7 мав можливість виявити (ідентифікувати) законного власника майна, також між втратою майна та його знахідкою не пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; так як свідок ОСОБА_31 саме в день крадіжки звертався до обвинуваченого ОСОБА_7 відносно того , не бачив він його мобільний телефон, на що обвинувачений ОСОБА_7 повідомив , що він його не бачив , але він на той час здав його в ломбард.

При ухваленні вироку відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує досудову доповідь органу пробації відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 із якої вбачається, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливо без обмеження або позбавлення волі, низький рівень вчинення ним повторного кримінального правопорушення, крім наведених відомостей про особу неповнолітнього ОСОБА_7 , суд також враховує його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення , умови його життя та виховання.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення за яким обвинувачується ОСОБА_7 відноситься до кримінального проступку, і його вчинено ним у неповнолітньому віці, обставини справи та дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вперше притягається до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем навчання у Кременчуцькому ліцеї №13 «Авіор», має добрий загальний розвиток, його мати намагається приділяти належну увагу вихованню сина, що підтверджується характеристикою директора ОСОБА_32 та класного керівника ОСОБА_33 Кременчуцького ліцею «Авіор» (а.с.207), раніше не притягався до адміністративної відповідальності, умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , який проживає з матір`ю ОСОБА_8 , має задовільні умови для проживання, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов неповнолітнього, складеним оперуповноваженим ВКП Кременчуцького ВП ОСОБА_34 (а.с.215), думку прокурора, яка вважає можливим звільнити неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 на час ухвалення вироку не потребує застосування покарання та його можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відносить його неповнолітній вік, щире розкання після вчинення кримінального проступку , оскільки у судовому засіданні обвинувачений попросив вибачення у неповнолітнього свідка ОСОБА_35 , який користувався мобільним телефоном , який належить його матері , потерпілій ОСОБА_9 , під час судових дебатів вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, повне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому законним представником неповнолітнього обвинуваченого, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався . Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено .
Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст. 105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу обвинуваченого, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру, передбачені п.3 ч.2ст. 105 КК України, у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_8 , яка, як встановлено в судовому засіданні, з урахуванням позитивних даних про неї та її здатності сприятливо впливати на поведінку неповнолітнього сина, має проводити ефективні заходи виховного характеру, необхідні для забезпечення позитивного виховного впливу на нього та постійного контролю за його поведінкою, та підтвердила свою згоду на це в судовому засіданні.
Строк передачі неповнолітнього під нагляд матері, передбачений ст.105 ч.2 п.3 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього строком на один рік. Також звільняючи від покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , суд не визначає його вид і розмір виходячи із існуючої судової практики , яка викладена у п.16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (чч.4 і 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК), «звільнення від відбування покарання» (стст.75, 79, 104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст.. 78 КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст. 373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні) керуючись ст.. 105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Статтею 105 КК України передбачено, що неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру як застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення.
Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Зазначені вимоги також містяться в ст.5 КК України.
Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.1 КК України, яке вчинив неповнолітній обвинувачений, згідно ст.12 ч.2 КК України( в редакції від 22.07.2020 року) , є кримінальним проступком , вчинене ним умисно, а також те, що скоїв він його 03.09.2019р., тобто до ухвалення Закону України про кримінальну відповідальність та набрання ним чинності , суд вважає, що керуватися при вирішенні питання про застосування до обвинуваченого примусових заходів виховного характеру у даному випадку слід ст.105 КК України, яка діє на момент судового розгляду справи , так як положення даної статті передбачають можливість застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього за вчинення ним кримінального проступку . Також немає на час судового розгляду справи і в диспозиціїї статті 497 ч.1 КПК України обмежень щодо застосування при вчиненні вперше кримінального проступку до обвинуваченого примусових заходів виховного характеру.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Суд вважає стягнути з неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ( у разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування витрат - з матері ОСОБА_8 ) на користь держави відповідно до вимог ст. 124 ч.2 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із проведенням по справі судово- товарознавчої експертизи у розмірі 628,04 грн.
Речові докази по справі копії документів на мобільний телефон ««Xiomi Redmi 6», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , які знаходяться на зберіганні при матеріалах кримінального провадження № 0002997 від 04.09.2019 року відповідно до ст.. 100 КПК України зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0002997 від 04.09.2019 року.
Керуючись ст.ст.368,370,371,373,374 КПК України, суд,-

У х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України .
На підставі ст. 105 ч.1 КК України, звільнити ОСОБА_7 від покарання, без визначення його виду і розміру, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру, передбачені вимогами ст.105 ч.2 п.3 КК України, у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Кременчука Полтавської області, строком на один рік.
Строк виконання примусового заходу виховного характеру обраховувати з моменту набрання вироком суду законної сили.
Стягнути з неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ( у разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування витрат - з матері ОСОБА_8 ) на користь держави відповідно до вимог ст. 124 ч.2 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із проведенням по справі судово- товарознавчої експертизи у розмірі 628,04 грн.
Речові докази по справі копії документів на мобільний телефон ««Xiomi Redmi 6», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , які знаходяться на зберіганні при матеріалах кримінального провадження № 0002997 від 04.09.2019 року відповідно до ст.. 100 КПК України зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0002997 від 04.09.2019 року.
Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: