Провадження №11-кп/801/117/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002351 від 14.07.2017 за апеляційною скаргою прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2020, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Шевченкове, Мангишлакської області, Республіки Казахстан, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючу у відпустці по догляду за дитиною, із вищою освітою, розлучену, українку, громадянку України, раніше не судиму,
визнано невинуватою у зв`язку з не доведенням вчинення інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс у місця позбавлення волі, для свого чоловіка ОСОБА_10 , 1975 року народження, який є засуджений та утримується в приміщенні Вінницької виправної колонії № 86 м. Вінниці, при невстановлених досудовим слідством обставинах, місця, дати та часу, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» незаконно придбала вказаний наркотичний засіб, який зберігала при собі.
У подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут у місця позбавлення волі особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, 14.07.2017 помістила два паперові згортки з наркотичним засобом канабіс до верхньої білизни. Після чого, ОСОБА_7 , зберігаючи наркотичний засіб канабіс при собі, незаконно пронесла їх в приміщення Вінницької виправної колонії № 86, що розташована за адресою: вул. Привокзальна, 26 м. Вінниця, з метою передачі їх ув`язненому ОСОБА_10 під час тривалого побачення.
Однак 14.07.2017 близько 11:00 год, працівниками Вінницької виправної колонії № 86, під час огляду ОСОБА_7 , у верхній білизні було виявлено два паперові згортки з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, які в подальшому в присутності понятих, вилучено.
Згідно висновку експерта № 1635 від 18.07.2017 речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Загальна маса канабісу становить 6,61 г ( у перерахунку на висушену речовину).
Прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити їй покарання у виді 6 років позбавлення волі. Прокурор вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим з огляду на те, що суд допустив вибірковість в оцінці доказів, надавши перевагу показанням свідків сторони захисту та показанням обвинуваченої, не надав належної правової оцінки усім доказам у їх сукупності, а докази сторони обвинувачення відхилив без належного спростування. Посилається на те, що пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 про придбання нею наркотичних засобів для власного вживання суперечать дослідженим у справі доказам. Також прокурор стверджує, що висновки суду про порушення порядку проведення огляду обвинуваченої є помилковими, адже його було проведено відповідно до вимог «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання» перед довгостроковим побаченням з ув`язненим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав частково апеляційну скаргу прокурора у провадженні та просив перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 309 КК України, заперечення обвинуваченої та її захисника щодо апеляційної скарги, які просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши за клопотанням прокурора письмові докази, вислухавши пояснення ОСОБА_7 , провівши судові дебати та надавши обвинуваченій останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
При цьому, положеннями ст. 94 КПК України, встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Отже, при вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту, так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні.
Цих вимог закону, як вважає колегія суддів, суд першої інстанції дотримався.
Як убачається з вироку, в ньому викладено формулювання обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_7 і визнане судом недоведеним, а також підстави виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено ОСОБА_7 обвинувачення, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них і їх сукупності у взаємозв`язку.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що таке рішення суд першої інстанції прийняв, виходячи з Конституції України, загальних засад кримінального провадження та приписів статей 84, 86, 87, 89, 94 КПК.
Так, у ході судового провадження обвинувачена ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого їй злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України не визнала та зазначила про те, що дійсно 14.07.2017 вона прийшла до Вінницької виправної колонії № 86 на побачення зі своїм колишнім чоловіком та вирішила із собою взяти канабіс. Під час її огляду працівниками колонії у неї було виявлено згорток із канабісом.
На підтвердження винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України стороною обвинувачення надано: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002351 від 14.07.2017; рапорт працівників поліції від 14.07.2017; висновок експерта № 1635 від 18.07.2017; копію заяви ОСОБА_7 від 14.07.2017, копія квитанції від 14.07.2017; копія наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» № 2186/5 від 29.12.2014; протокол огляду місця події від 14.07.2017 із фото таблицею до протоколу, висновок амбулаторної судово-наркологічної експертизи № 297 від 28.09.2017.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стали матеріали правоохоронних органів від 14.07.2017, на підставі яких внесені відомості 14.07.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002351 о 15.25 год.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 14.07.2017 огляд розпочато об 11:10 год та закінчено об 11:40 год. У ході вказаного огляду було проведено огляд кімнати відвідувачів, які прибули до Вінницької виправної колонії № 86 та в даній кімнаті на столі оглянуто два паперових згортки в середині яких знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані.
В ході огляду місця події були присутні двоє понятих, слідчий, спеціаліст та обвинувачена ОСОБА_7 , яка повідомила що в двох паперових згортках знаходиться наркотична речовина - канабіс, яку вона принесла до Вінницької виправної колонії № 86 для передачі своєму чоловікові.
Вказані два паперові згортки з речовиною рослинного походження поміщені до спец пакету Національної поліції України Головного слідчого управління за № 4223654.
Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України, яка регламентує порядок огляду вбачається, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Проведення огляду чи обшуку особи цією статтею не передбачено.
Вказаний огляд місця події від 14.07.2017, а саме паперових згортків, які розміщені були на столі був проведений у кімнаті відвідувачів, які прибули на тривалі побачення до засуджених Вінницької виправної колонії № 86, до якої ОСОБА_7 була запрошена працівником правоохоронного органу, так як огляд проводився слідчим СВ ЛВП ВВП ГУНП у Вінницькій області.
Відповідно до пояснень обвинуваченої ОСОБА_7 14.07.2017 було здійснено огляд не лише речей, а її особистий огляд. В ході вказаного огляду працівниками Вінницької виправної колонії № 86 у обвинуваченої ОСОБА_7 з білизни було виявлено два паперові згортки.
Таким чином, з огляду на вимоги ст. 209 КПК України обвинувачена ОСОБА_7 являлась особою, яка фактично була затримана уповноваженою службовою особою, оскільки виявивши у ОСОБА_7 два паперові згортки остання змушена була залишатися поряд із уповноваженою службовою особою в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою, що позбавляло її можливості пересуватись.
Таким чином, з огляду на вимоги ст. 209 КПК України обвинувачена ОСОБА_7 , була особою, яку фактично було затримано та до якої з огляду на ч. 3 ст. 208 КПК України було здійснено особистий обшук.
Відповідно до ст. 209 КПК особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишитися поряд з уповноваженою особою.
Таким чином, обставини конкретної справи свідчать, що ОСОБА_7 фактично була затримана, однак усупереч вимогам ч. 5 ст. 208 вказаного Кодексу протоколу про її затримання не було складено і процесуальних прав не роз`яснено.
Допущене порушення є істотним і за відсутності оформленого відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК протоколу обшуку затриманої особи слугувало для суду першої інстанції безперечною підставою для поставлення під сумнів законності протоколу огляду місця події, на якому вирішальною мірою ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 .
Крім того, з урахуванням установлених процесуальних порушень, факту недодержання конституційних прав і свобод людини суд першої інстанції, керуючись ст. 87 КПК, умотивовано визнав також недопустимими решту доказів сторони обвинувачення, які є похідними від згаданого протоколу огляду місця події.
Наведена позиція суду першої інстанції узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини(рішення від 30.06.2008, 21.04.2011, справи «Гефген проти Німеччини» та «Нечипорук і Йонкало проти України» відповідно). Зокрема, згідно з доктриною цього Суду, якщо джерело доказів є недопустимим, то всі інші фактичні дані, отримані з його допомогою, будуть такими ж.
З огляду на викладене висновок суду першої інстанції про відсутність у справі достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, є обґрунтованим, а рішення про визнання її невинуватою у зв`язку з не доведенням вчинення інкримінованого їй злочину - законним.
Переконливих прийнятних аргументів про протилежне в поданій апеляційній скарзі не міститься, а прохання прокурора про перекваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України є необґрунтованими, адже суперечать приписам ст.ст. 409- 411 КПК України.
Оспорюваний вирок за своїм змістом відповідає ст.ст.373, 374 КПК.
Істотних порушень норм процесуального права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку суду, під час здійснення апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено.
Тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 405, 407 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2020, яким виправдано ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4