Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 283/250/18
Провадження № 1-кп/935/28/21
ВИРОК
Іменем України

22 лютого 2021 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представників потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження №0000687 від 21.08.2017 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Діброва Малинського р-ну Житомирської області, українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , освіта середня, неодруженого, утриманців не має, депутатом та інвалідом не являється, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

20.08.2017 близько 22 год. 00 хв. водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Овруч-Малин-Кочерів зі сторони м.Малина Житомирської області у напрямку с.Діброва Малинського р-ну Житомирської області разом із пасажиром ОСОБА_10 . Рухаючись по вказаній автодорозі, перебуваючи поблизу с.Пиріжки Малинського р-ну Житомирської області ОСОБА_4 проявив неуважність, не впорався з керуванням транспортним засобом та виїхав на зустрічну смугу руху, по якій у зустрічному напрямку рухався мопед марки «ALPHA GT» без державного номерного знаку під керуванням ОСОБА_6 , де допустив зіткнення із вказаним транспортним засобом.

Безпосередньо причиною створення аварійної обстановки та виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є порушення водієм автомобіля «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вимог п.п. 2.9а, 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, а саме; п.2.9а- водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п.10.1- перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.11.3- на дорогах із двохстороннім рухом, які мають по одній смузі руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

В результаті ДТП водій мопеда марки «ALPHA GT» без державного номерного знаку ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, відкритого перелому обох кісток лівого передпліччя з дефектом ліктьової кістки, закритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки, закритих переломів 6,7,8 ребер зліва, які по своїй категорії відносяться до тяжкого ступеню важкості, що є небезпечним для життя в момент їх спричинення. У результаті ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням , які по своїй категорії відносяться до середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я. В результаті даної ДТП мопед «ALPHA GT» без державного номерного знаку зазнав механічних пошкоджень, чим його власнику ОСОБА_6 було заподіяно майнової шкоди на загальну суму 7440 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину в інкримінованому йому злочину визнав, цивільні позови визнав частково, показав, що 20.08.2017 рухався за кермом автомобіля «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_1 , в напрямку с.Діброва Малинського р-ну, має 17 років водійського стажу. Перед тим, як сісти за кермо автомобіля вживав алкогольні напої разом із пасажиром його автомобіля потерпілим у даному провадженні ОСОБА_10 . Випили близько 500 г. горілки. Рухався зі швидкістю 60 км/год. на дальньому світлі фар, опадів не було. Мопед рухався у зустрічному напрямку. В автомобілі раптово пропало світло. ДТП сталось поблизу с.Пиріжки Малинського р-ну Житомирської області близько 22 год. Після ДТП його направили каретою «Швидкої допомоги» до лікарні.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що 20.08.2017 о 21 год. 30 хв. їхав зі сторони с.Ліна Колона Малинського р-ну у напрямку м.Малин мопедом зі швидкістю 60 км/год., рухаючись по своїй смузі, ближче до обочини з ближнім світлом фар. Обвинувачений виїхав на його смугу руху з увімкненим дальнім світлом фар, який його засліпив. ДТП сталось внаслідок порушення обвинуваченим, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, Правил дорожнього руху, удар прийшовся у ліву сторону. В результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження, переніс 11 операцій, йому встановлено першу групу інвалідності. Цивільний позов просить задовольнити частково.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що являється матір`ю потерпілого ОСОБА_12 . 20.08.2017 близько 23 год. 00 хв. їй подзвонили з лікарні та повідомили, що її син знаходиться у них. Син розповідав, що керував мопедом, що належить батькові, коли на зустрічну смугу виїхав автомобіль та сталось ДТП. На момент ДТП син навчався у ліцеї, отримував стипендію, проте відрахований з вересня 2018. Обвинувачений шкоду не відшкодував, не вибачався, не допомагав, разом з тим син потребує ще декілька операцій. Наполягає на мірі покарання у виді позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, просить розгляд кримінального провадження проводити без його участі, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

Судом, у порядку ст. 358 КПК України, досліджені докази:

-витяг з ЄРДР, номер к/п 0000687, правова кваліфікація ч.1 ст.286 КК України;

-витяг з ЄРДР, номер к/п 0000687, правова кваліфікація ч.2 ст.286 КК України;

-постанова про зміну правової кваліфікації від 21.12.2017;

-рапорт інспектора Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області від 21.08.2017, згідно якого 20.08.2017 отримано заяву та зареєстровано ЄО за №3152 від 20.08.2017, як порушення правил дорожнього руху;

-протокол огляду місця ДТП від 20.08.2017, яким зафіксовано стан та вид дорожнього покриття, положення транспортних засобів на місці пригоди, наявність уламків транспортних засобів на проїзній частині, під час якого вилучено автомобіль ВАЗ2101, д/н НОМЕР_1 , та мопед марки «ALPHA GT»;

-схема наслідків ДТП;

-ілюстративна таблиця за фактом ДТП;

-повідомлення головного лікаря Малинського міськрайонного ТМО Житомирської області №992 від 07.09.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_6 був тверезий;

-повідомлення головного лікаря Малинського міськрайонного ТМО Житомирської області №993 від 07.09.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_4 перебував у стані сп`яніння 1,79 проміллє;

-повідомлення головного лікаря Малинського міськрайонного ТМО Житомирської області №994 від 07.09.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння 2,22 проміллє;

-висновок експерта №201 від 29.09.2017, відповідно якого у ОСОБА_4 згідно записів мед.карти тілесних ушкоджень не виявлено. Діагноз «забій грудної клітки, м`яких тканин обличчя» згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.95 р.п.4.6 до уваги не приймався;

-висновок експерта №216 від 21.10.2017, відповідно до якого у ОСОБА_10 згідно записів медичної карти малися тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, які по своїй категорії відносяться до середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я, могли виникнути від дії твердого тупого предмета з значною силою прикладання, можливо за обставин та в термін, вказані у фабулі постанови, тобто внаслідок ДТП;

-висновок експерта №270 від 21.12.2017, відповідно до якого у ОСОБА_6 згідно записів медичної документації малися тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, відкритого перелому обох кісток лівого передпліччя з дефектом ліктьової кістки, закритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки, закритих переломів 6,7,8 ребер зліва, які по своїй категорії відносяться до тяжкого ступеню важкості, що є небезпечним для життя в момент їх спричинення, могли виникнути від дії тупих предметів із значною силою прикладання, можливо за обставин та в термін, вказаних у фабулі постанови, тобто внаслідок ДТП;

-поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5931729;

-посвідчення водія НОМЕР_3 від 19.04.2008 на ім`я ОСОБА_4 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ-21011, 1976 р.в., номер шасі НОМЕР_4 , власник- ОСОБА_13 ;

-постанова слідчого від 07.01.2018 про визнання речовими доказами автомобіля ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , та мопеда марки «ALPHA GT»;

-висновок експерта №3/786 від 29.09.2017 з ілюстративною таблицею, згідно якого на момент ДТП робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина, зовнішнє світлове обладнання автомобіля ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , знаходилась в технічно працездатному стані. В процесі дослідження автомобіля ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , не встановлено будь-яких характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитись у прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної ДТП;

-висновок експерта №3/787 від 29.09.2017 з ілюстративною таблицею, згідно якого на момент ДТП гальмівна система, рульове керування, ходова частина мопеда марки «ALPHA GT» знаходилась в технічно працездатному стані. В процесі дослідження мопеда марки «ALPHA GT», не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитись у прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної ДТП;

-висновок експерта №3/788 від 02.10.2017, згідно якого первинний контакт досліджуваних транспортних засобів відбувся між передньою лівою кутовою частиною (переднє ліве крило, переднє ліве колесо, панель передка в лівій кутовій частині)наданого на дослідження автомобіля ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , та передньою частиною (переднє колесо, передня вилка в лівій частині, паливний бак) скутера «ALPHA GT». Кут між повздовжньою віссю ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , та повздовжньою віссю мопеда марки «ALPHA GT», в момент їх первинного контактування складає близько 170 +/- 5 градусів, при загальному русі транспортного засобу у зустрічно-перехресних напрямках. Відповісти на питання щодо місця проїзної частини, в якому відбулось зіткнення транспортних засобів, експерт не зміг, оскільки на момент проведення експертизи експерту не було надано протокол огляду місця ДТП та схему до нього;

-протокол проведення слідчого експерименту від 09.11.2017 за участю потерпілого ОСОБА_6 , під час якого встановлено вихідні дані для проведення відповідних експертиз;

-висновок експерта №3/1120 від 28.11.2017, згідно якого місце наїзду автомобіля ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , на мопед «ALPHA GT» знаходиться на смузі руху в напрямку м.Малин в межах зафіксованого осипу уламків автомобіля та мопеда (позиція №8 на схемі), більш точніше вказати місце наїзду не представляється можливим. У даній дорожній обстановці водію ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , необхідно було діяти відповідно до вимог п.1.10 «Дорожні умови», «Дорожня обстановка», 10.1,11.3,12.2 та 31.4.3 (в) Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці водію мопеда «ALPHA GT» необхідно було діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. Водій мопеда мопед «ALPHA GT» з моменту виникнення небезпеки для руху, своїми односторонніми діями , не мав технічної можливості уникнути пригоди. З технічної точки зору , при заданих вихідних даних в причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки й виникненням даної ДТП є виїзд автомобіля ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , на смугу руху мопеда «ALPHA GT» , на відстані , на якій водій останнього своїми односторонніми діями не має технічної можливості уникнути даної ДТП;

- звіт №67/17 про оцінку колісного транспортного засобу мопеда «ALPHA GT», згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику мопеда складає 7440 грн;

-вимога на судимість ОСОБА_4 раніше не судимий;

-довідка-характеристика на ОСОБА_4 , надана за місцем проживання, характеризується посередньо;

-довідки №682 від 30.10.2019, №571 від 08.08.2019, видані виконкомом Дібровської сільської ради Малинського р-ну Житомирської області, згідно яких на утриманні ОСОБА_4 знаходиться мати ОСОБА_14 , яка потребує стороннього догляду.

-довідки ЛКК №223 від 09.04.2019, , згідно якої ОСОБА_14 потребує стороннього догляду довічно.

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими і, аналізуючи їх зміст, приходить до наступних висновків.

Показання обвинуваченого та потерпілих суд вважає логічними, послідовними, такими що не суперечать один одному, в цілому та окремих деталях відтворюючи дійсні обставини справи.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_4 вимог п.2.9 «а» ПДР України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.11.3 ПДР України на дорогах із двохстороннім рухом, які мають по одній смузі руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Зазначене дозволяє суду дійти висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 та тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , та кваліфікувати його дії за ч.2 ст.286 КК України.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжких злочинів, що характеризується необережною формою вини.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) («Бакланов проти Росії» від 09.06.2005; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007), виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який кримінальний закон відносить до тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, має зареєстроване та постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, збитки потерпілим відшкодував частково, не одружений, проживає з матір`ю, яка потребує стороннього догляду, думку потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , які наполягають на суворому покаранні.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно висновку досудової доповіді Радомишльського районного відділу з питань пробації щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , останній має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, середній рівень небезпеки для суспільства та низький рівень ризику шкоди життю та здоров`ю. На думку уповноваженого органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеку для суспільства.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
За роз`ясненнями, що містяться в п.п. 20,21 постанови ПВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, і вважає, що його виправлення, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання не можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті Кримінального Закону. Виходячи з обставин вчинення злочину суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк з врахуванням вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та наслідками ДТП, а саме, встановлення потерпілому інвалідності першої групи .
Щодо заявлених потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 цивільних позовів суд вважає зазначити наступне.

Питання заявлених потерпілими цивільних позовів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України., з урахуванням положень ст.91 КПК України, згідно якої вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає доказуванню.

Потерпілі в ході судового розгляду цивільні позови підтримали у повному обсязі, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.1-3 Т.3), зазначивши при цьому, що обвинувачений частково відшкодував завдану шкоду у розмірі 38000 грн.

Потерпіла ОСОБА_7 просить стягнути на її користь в якості матеріальної шкоди 15657,20 грн., моральної шкоди 200000 грн., та витрати на правову допомогу 15000 грн., а всього 230657,20 грн. Потерпілий ОСОБА_6 просить стягнути на його користь в якості матеріальної шкоди 7440 грн., зменшивши таким чином розмір заявленої у позовній заяві матеріальної шкоди, моральної шкоди 300000 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 15000; крім того, просить стягнути втрачений дохід, що складає 97828 грн.

ОСОБА_4 цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 визнає частково, зокрема, визнає завдану матеріальну шкоду, що складають витрати на лікування, у розмірі 15657,20 грн., в решті вимоги потерпілої не визнає. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 визнає частково, зокрема, визнає завдану матеріальну шкоду у розмірі 7440 грн., моральну шкоду 50000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн. В інший частині цивільні позови не визнає. Обвинувачений також зазначив, що відшкодував саме потерпілому ОСОБА_6 38 тис. грн., в рахунок матеріальних збитків, витрат на правову допомогу та частково завдану моральну шкоду.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно частини першої статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Потерпіла ОСОБА_7 на підтвердження завданої матеріальної шкоди надала видаткову накладну від 27.11.2017, а також численні ксерокопії квитанцій з аптечних пунктів за придбання медичних препаратів, при цьому суд звертає увагу, що останні частково не читаються, внаслідок неналежного зняття копій - оригінали квитанцій потерпілою стороною у судовому засіданні пред`явлено не було. Разом з тим, в порушення ст.81 ЦПК України, потерпілою та її представниками не було надано суду відповідних призначень лікаря, а отже суд позбавлений можливості встановити наявний розмір понесених потерпілою ОСОБА_7 витрат на лікування сина, тому у цій частині змушений відмовити у задоволенні позовної вимоги.
Як вбачається з ксерокопії квитанцій до прибуткового касового ордеру (а.с.4 Т.3), ОСОБА_7 понесла витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн., підстава договір про надання правової допомоги від 26.02.2018. Вказані витрати належно підтверджені, тому підлягають до задоволення.
Потерпілий ОСОБА_6 визначив розмір завданого йому матеріального збитку у сумі 16041,79 грн., що згідно звіту №67/17 від 22.12.2017 складає вартість відновлювального ремонту. Разом з тим, у судовому засіданні зменшив суму завданих матеріальних збитків та остаточно просив стягнути 7440 грн., що відповідає висновку оцінювача, зазначеному у п.5 вказаного звіту, і саме вказана сума підлягає стягненню з обвинуваченого в рахунок завданої матеріальної шкоди.
Як вбачається з ксерокопії квитанцій до прибуткового касового ордеру (а.с.4 Т.3), ОСОБА_6 поніс витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн., підстава договір про надання правової допомоги від 26.02.2018. Вказані витрати належно підтверджені, тому підлягають до задоволення.
Як вбачається з ксерокопій квитанцій, наданих у судовому засіданні обвинуваченим, останнім вже відшкодовано 38000 грн., в рахунок завданої потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди у сумі 7440 грн., витрат останнього на правову допомогу у сумі 15000 грн., а також частково завданої моральної шкоди на суму 15560 грн.
Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Відповідно до пунктів 1, 11 Положення про медико-соціальну експертизу, пунктів 3, 26, 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінета Міністрів України від 03.12.2009 №1317, Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України №561 від 05.09.2011, встановлення МСЕК тієї чи іншої групи інвалідності внаслідок загального захворювання визначається за критеріями життєдіяльності людини, зокрема, здатністю особи до виконання трудової діяльності. Здатність до трудової діяльності - сукупність фізичних та духовних можливостей людини, яка визначається станом здоров`я, що дозволяє їй займатися різного виду трудовою діяльністю.
Законодавство вирізняє професійну та загальну працездатність. Професійна працездатність передбачає здатність працівника до роботи за конкретним фахом і на певній посаді, тоді як загальна працездатність - це здатність до виконання будь-якої роботи у звичайних умовах праці. Особа, яка зазнала каліцтва та якій встановлено інвалідність, може бути визнана частково працездатною. З метою встановлення в особи здатності до праці МСЕК під час встановлення інвалідності має встановити ступінь професійної (а за її відсутності - загальної) працездатності у відсотках.
Отже, на підставі цих відомостей суд визначає розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу) у відсотках, що підлягає відшкодуванню.
Відповідно до п.11Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії: а) визначають ступінь обмеження життєдіяльності людини, у тому числі стан працездатності, групу, причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати професійної працездатності (у процентах) працівників, які одержали каліцтво чи інше ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням своїх трудових обов`язків; б) встановлюють потребу інвалідів у соціальній допомозі, що була б спрямована на полегшення наслідків погіршення здоров`я (протезування, засоби пересування, робочі пристосування, постійний догляд тощо).
Таким чином, належним і допустимим доказом підтвердження ступеня втрати професійної працездатності (у процентах) для застосування положень ст.1195 ЦК України є відповідний висновок МСЕК з визначенням відсотка втрати працездатності.
Системний аналіз норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що для виникнення у потерпілого права на відшкодування втраченого заробітку (доходу) обов`язковою умовою є факт втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, на відміну від права на відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди, яке не пов`язується із встановленням такого факту.
Враховуючи, що потерпілим та його представниками не надано у судовому засіданні доказів на підтвердження встановлення йому втрати професійної чи загальної працездатності, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування втраченого заробітку.
За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У пунктах 3, 4 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд вважає, що винними діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_7 заподіяна моральна шкода, оскільки остання зазнала душевних страждань та хвилювань за життя та здоров`я сина, якому на час завдання шкоди виповнилось лише вісімнадцять років, було порушено її нормальні життєві зв`язки.
Суд вважає, що винними діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_6 заподіяна моральна шкода, оскільки останній зазнав сильного фізичного болю та душевних страждань, адже потерпілому встановлено 1 групу інвалідності, було порушено його нормальні життєві зв`язки та плани на майбутнє, адже на час завдання шкоди він був 18-річним студентом.
При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь потерпілих, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає положення національного законодавства, про що зазначалось вище, а також ст.41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує глибину та ступінь моральних і фізичних страждань потерпілих, тому суд приходить до висновку, про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 84440 грн., з врахуванням сплаченої в рахунок моральної шкоди на суму 15560 грн. та на користь потерпілої ОСОБА_7 70000 грн.

Запобіжний захід не обирався.

Арешт на майно не накладався.
Питання речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує у відповідності до ст.100,124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 50, 66, 67, 72, 85, 94, 100, 124, 369-376 КПК України, суд,-
ухвалив:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому основне покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки.
Строк відбування покарання рахувати з дня затримання в порядку приведення вироку до виконання .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 70000 (сімдесят тисяч) грн. завданої моральної шкоди, витрат на правову допомогу у розмірі 15 (п`ятнадцять тисяч) грн.

В решті цивільного позову відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково з врахуванням сплаченої під час судового розгляду суми у розмірі 38 /тридцять вісім тисяч/ грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 84440 (вісімдесят чотири тисячі чотириста сорок) грн. завданої моральної шкоди. В частині стягнення втраченого доходу відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати за проведення:

-судової транспортно-трасологічної експертизи №3/786 від 29.09.2017 у сумі 790 грн. 96 коп.;

-судової транспортно-трасологічної експертизи №3/787 від 29.09.2017 у сумі 790 грн. 96 коп.;

-судової транспортно-трасологічної експертизи №3/788 від 02.10.2017 у сумі 2966 грн. 10 коп.;

-судової експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №3/1120 від 28.11.2017 у сумі 790 грн. 96 коп.;

-автотоварознавчої експертизи звіт№67/17 від 22.12.2017 у сумі 450 грн.

Речові докази по справі: - автомобіль ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , якій знаходиться на зберіганні на штраф-майданчику Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області, повернути власнику;

-мопед «ALPHA GT», без реєстраційного номеру, переданий на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1