Номер провадження: 11-кп/813/104/21
Номер справи місцевого суду: 507/1292/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілого ОСОБА_13 ,

представника потерпілого ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_16 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 20.10.2017 у кримінальному провадженні №0000575, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2016, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Кожухівка, Васильківського р-ну Київської обл., громадянина України, з незакінченою вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого як особа-підприємець, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили змінений з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з встановленням відповідних обмежень.

Вирішено питання щодо цивільних позовів у справі та стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 стягнуто 1000000 гривень моральної шкоди.

Вироком також вирішене питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком районного суду ОСОБА_10 визнаний винуватим в тому, що 11.09.2016, приблизно о 10.40 годині, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та не маючи при собі посвідчення водія, керуючи автомобілем "Mercedes-Benz S350", д/н НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 128 км/год, тобто з перевищенням максимально допустимої швидкості руху, в умовах необмеженої видимості по сухому асфальтованому покриттю на 320 км + 250 м автодороги "Київ-Одеса" на території Любашівського району Одеської області, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з автомобілем "Toyota Camry", д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_17 , який рухався попереду зі швидкістю 60-70 км/год і який почав здійснювати перестроювання з метою випередження автомобіля "Volkswagen Caddy 1.9 SDI", д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_18 , який рухався зі швидкістю 50-55 км/год. Після Зіткнення автомобіль "Toyota Camry", рухаючись в заносі, зіткнувся із задньою та лівою бічною частиною автомобіля "Volkswagen Caddy 1.9 SDI", а автомобіль "Mercedes-Benz S350" контактував із металевим огородженням-відбійником.

В результаті ДТП водію автомобіля "Toyota Camry" - ОСОБА_17 та пасажиру ОСОБА_19 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які потягнули їх смерть, а пасажиру ОСОБА_20 - тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного суду скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким: ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами; змінити в мотивувальній частині вироку висновки суду про відсутність обтяжуючої покарання обставини перебування ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння, зазначивши обтяжуючою покарання обставиною перебування ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння; виключити з мотивувальної частини вироку доводи про те, що у разі відсутності ДТП, обвинувачений був би притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ПДР; в іншій частині залишити вирок суду без змін.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а саме висновки суду про відсутність у ОСОБА_10 обтяжуючої вини обставини перебування у стані алкогольного сп`яніння не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а саме висновку комісійної судово - медичної експертизи №60. Крім того, прокурор вказує, що вирок суду не може містити припущення про те, що було б, якщо не було ДТП, та висновки суду в цій частині не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки внаслідок безвідповідальних дій ОСОБА_10 , який сів за кермо автомобіля в нетверезому стані, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, грубо порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого сталася ДТП та загинуло дві особи і ще одна отримала тілесні ушкодження. Також прокурор вважає, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, зокрема ст. 75 КК України, а призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, судом не враховано те, що внаслідок грубого порушення ОСОБА_10 Правил дорожнього руху України постраждало три особи, дві з яких загинули, незрозуміло з яких підстав судом не врахована позиція потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , які наполягали на призначенні ОСОБА_10 реальної міри покарання. Також прокурор вказує, що судом не надано оцінки обтяжуючим обставинам, а саме тому, що ОСОБА_10 дозволив собі сісти за кермо автомобіля у нетверезому стані та не маючи посвідчення водія.

Потерпілий ОСОБА_13 також подав апеляційну скаргу, але до початку судового розгляду потерпілий подав заяву про відмову від своєї апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою.

Позиції учасників судового провадження.
Відповідно до вимог діючого кримінального процесуального законодавства у випадках, коли апеляційний суд відповідно до ст. 420 КПК України, ухвалює свій вирок лише до частини обвинувачення, яке має окрему кримінально-правову кваліфікацію, він цим вироком частково скасовує вирок суду першої інстанції з погіршенням становища засудженого, а інші вимоги апеляційних скарг вирішує шляхом постановлення ухвали.

Вимоги заяви про відмову потерпілого ОСОБА_13 від його апеляційної скарги вирішенні шляхом постановлення 06.04.2021 апеляційним судом окремого судового рішення у виді ухвали, якою заяву потерплого ОСОБА_13 задоволено, провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_13 закрито.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги; обвинуваченого, захисника, потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили залишити оскаржений вирок без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та апеляційної скарги, провівши частково повторне дослідження доказів, судові дебати, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Статтею 2 КК України передбачено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 286 КК України сумнівів не викликає та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги в частині призначення покарання ОСОБА_10 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, апеляційний суд вважає обґрунтованими та вирішив їх у окремому процесуальному документі вироку Одеського апеляційного суду відповідно до вимог п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15.05.2006.

Доводи апеляційної скарги про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_10 обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає обґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до мотивувальної частини вироку відсутні обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме керування в стані алкогольного сп`яніння, оскільки, суд зазначив, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи ОСОБА_10 № 60, вбачається, що кров обвинуваченого не досліджувалась, в зв`язку з чим немає можливості встановити стан і ступінь алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд не погоджується з зазначеними висновками районного суду.

Пунктом 13 частини 1 статті 67 КК України передбачено, що при призначені покарання обставинами, які його обтяжують визнається, серед іншого, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.

Стан алкогольного сп`яніння психічний стан людини, який виникає внаслідок вживання алкогольних напоїв (алкогольної інтоксикації), що призводить до фізіологічних, психічних, вегетативних і неврологічних розладів.

Згідно з оскарженим вироком, районним судом встановлено, що ОСОБА_10 перед виїздом вжив алкогольні напої.

Також факт вживання алкогольних напоїв обвинуваченим підтверджено висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_10 №60, в якому зазначено, що за результатами токсикологічного дослідження № 3696 від 12.09.2016 у сечі у ОСОБА_10 був виявлений етиловий спирт в концентрації 1,11%0, що свідчить про факт вживання ОСОБА_10 алкоголю. Оскільки кров не досліджувалась, то немає можливості встановити стан і ступінь алкогольного сп`яніння (т. 1 а. с. 237-246).

Вказаний доказ районний суд визнав належним та допустимим.

Крім цього, відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000054 від 11.09.2016, а також висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000054 від 11.09.2016 встановлено, що в сечі ОСОБА_10 виявлено етанол в концентрації 1,11%0, заключний діагноз алкогольне сп`яніння (т. 1 а. с. 249-250, 251).

Згідно з аудіозаписом судового засідання районного суду від 06.10.2017, потерпіла ОСОБА_18 в суді першої інстанції надала показання, в яких зазначила, що вона розмовляла з обвинуваченим ОСОБА_10 коли їхали на освідування, він сидів і мовчав. Також потерпіла зазначила, що вона не може стверджувати про те, що ОСОБА_10 був дуже п`яним. Крім цього потерпіла вказала, що коли вона підійшла до автомобіля, яким керував ОСОБА_10 , то побачила в салоні пляшки, але з-під чого були ті пляшки, з-під води чи пива, вона стверджувати не може.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, передбачено, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 03.12.2019, справа №571/1436/15-к, провадження № 51-1922км19, зазначено, що встановлення судом факту перебування особи в момент вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, у стані алкогольного чи іншого сп`яніння можливо шляхом дослідження всієї сукупності доказів у справі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки районним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 перед виїздом вжив алкогольні напої, що підтверджується висновком експерта №60 за результатами токсикологічного дослідження № 3696 від 12.09.2016, згідно якого в сечі у ОСОБА_10 був виявлений етиловий спирт в концентрації 1,11%0, а також актом медичного огляду та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000054 від 11.09.2016, згідно яких встановлено заключний діагноз ОСОБА_10 алкогольне сп`яніння, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_10 обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, є помилковим, а тому апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу прокурора в цій частині, оскільки доводи, викладені в ній знайшли підтвердження доказами у справі, а тому вирок суду підлягає зміні.

Із мотивувальної частини вироку необхідно виключити вказівку суду першої інстанції про невизнання обставиною, що обтяжує покарання факт вживання обвинуваченим алкогольних напоїв та доповнити мотивувальну частину вказівкою про те, що обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність виключити з мотивувальної частини оскарженого вироку висновок про те, що «У разі відсутності ДТП обвинувачений був би притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ПДР», апеляційний суд визнає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки такі висновки суду першої інстанції не впливають на правильність висновків суду щодо винуватості обвинуваченого та на мотиви та підстави ухвалення апеляційним судом свого вироку, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 370 КПК України .

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_16 задовольнити частково.

Вирок Любашівського районного суду Одеської області від 20.10.2017 у кримінальному провадженні №0000575, внесеному до ЄРДР 11.09.2016, відносно ОСОБА_10 , засудженого за ч. 3 ст. 286 КК України, - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку суду першої інстанції про невизнання обставиною, що обтяжує покарання факт вживання обвинуваченим алкогольних напоїв.

Доповнити мотивувальну частину вказівкою про те, що обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили і підлягає виконанню негайно після його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4