Справа № 643/5019/21
Провадження № 1-кс/643/1463/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 м.Харків
Слідчий суддя Московського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
власника майна ОСОБА_4 ,
представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Московського районного суду міста Харкова клопотання власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0005995 від 05.11.2019,-

ВСТАНОВИВ:
До Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_4 відповідно до якого останній просить скасувати арешт майна який було накладено 13.11.2019 ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова в рамках кримінального провадження №0005995 від 05.11.2019, а саме на: спортивні штани чорного кольору, носки чорного кольору, кросівки кольорові, ланцюг білого кольору довжиною 40 см.
В обґрунтування клопотання зазначено, що в накладенні арешту відпала потреба у зв`язку із спливом значного часу з моменту накладення арешту на майно. Відсутність подальшої потреби у застосуванні арешту майна обґрунтовується проведенням з арештованим майном всіх необхідних процесуальних дій. Досудове розслідування триває вже більше 16 місяців. За цей час були проведені судово-медичні експертизи, в тому числі молекулярно-генетичні, балістичні, імунологічні, цитологічні, зокрема було встановлено групову належність потерпілого (заявника) та проведено судово-медичну експертизу, досліджено медичну документацію. Окрім цього зазначав, що арештоване майно не відповідає ознакам речових доказів. Оскільки отримані ним тілесні ушкодження документально підтвердженні в рамках досудового розслідування та ніким не заперечується, тому, на думку заявника, під час судового розгляду даної справи суд навряд чи буде досліджувати його особисті речі. Також зазначав, що арештований ланцюг білого кольору довжиною 40 см. має для заявника особливу важливість та цінність, оскільки це подарунок його батька, який помер. Вважав, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення відпала потреба, а подальший арешт майна порушує його права.
В судовому засіданні власник майна потерпілий ОСОБА_4 вимоги клопотання підтримав посилаючись на обставини викладені у клопотанні, просив його задовольнити та скасувати арешт майна.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 вимоги клопотання підтримала просила його задовольнити, оскільки на її думку вилучені речі не мають доказового значення в рамках провадження, а арешт майна порушує права потерпілого, оскільки останній позбавлений можливості ними користуватись. Зазначала, що наразі в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення відпала потреба.
Слідчий ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, оскільки в момент вчинення кримінального правопорушення на потерпілому були одягнені речі, що були вилучені слідчим, які в подальшому визнані речовими доказами, оскільки зберегли на собі сліди вчинення злочину, а саме сліди пострілів, які були здійснені у потерпілого, які в стали об`єктами ряду судових експертиз, з метою встановлення обставин, які розслідуються у кримінальному провадженні. Зазначала, що з метою збереження речових доказів слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене у ОСОБА_4 , особисте майно, яке було задоволене в повному обсязі. Особами, причетними до вчинення даного злочин є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які одразу ж після вчинення злочину 05.11.2019 перетнули державний кордон України та наразі перебувають у міжнародному розшуку, а досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинене. Додала, що випадку встановлення місцезнаходження підозрюваних осіб, при подальшому відновленні досудового розслідування може виникнути необхідність проведенні з вилученими речами слідчих дій та експертиз, а при розгляді кримінального провадження судом, виникне необхідність у досліджені вилучених у потерпілого ОСОБА_4 речових доказів судом. На думку слідчого, повернення речових доказів потерпілому може призвести до їх знищення або переховування, що в подальшому негативно вплине на повноту досудового розслідування та розгляд справи по суті.
Вислухавши думку власника майна та його представника, слідчого, дослідивши матеріали, подані на обґрунтування клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно з ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує повноваження слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні, і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба.
Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР 05.11.2019 за №0005995, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.5 ч.2 ст. 115 КК України, стосовно замаху на умисне вбивство ОСОБА_4 .
Підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потерпілий - ОСОБА_4 .
Як вбачається з ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова (справа №643/18554/19, провадження №1-кс/643/7271/19) 13.11.2019 було задоволено клопотання слідчого Московського ВП ГУ НП в Харківський області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, яке було вилучено 06.11.2019 в ході проведення огляду місця події у приміщенні КНП «ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова» ХМР, розташованого за адресою: м. Харків, пров. Балакірєва, буд. 3-А, а саме на: спортивні штани чорного кольору, носки чорного кольору, кросівки кольорові, ланцюг білого кольору довжиною 40 см., які належать ОСОБА_4 , який на час проведення виїмки вищевказаних речей перебував на стаціонарному лікування в КНП «ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова» ХМР.
Зі змісту ухвали вбачається, що вказаний арешт накладено слідчим суддею за клопотанням слідчого, з метою з метою збереження речових доказів та запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, для накладення арешту відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, окрім іншого, суд повинен встановити правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Оцінюючи висновки зроблені слідчим суддею при вирішенні клопотання слідчого про арешт майна на предмет обґрунтованості та законності, слідчий суддя враховує, що правова підстава для арешту майна полягала у вчиненні відносно потерпілого умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.5 ч.2 ст. 115 КК України, за фактом стосовно замаху на умисне вбивство ОСОБА_4 .

Оскільки вилучене у потерпілого майно це речі, які були одягнені на ньому в момент вчинення злочину, який супроводжувався пострілами з вогнепальної зброї по потерпілому, то наявні достатні підстави вважати, що майно є речовими доказами, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна могло в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Та водночас, застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 16 КПК України зазначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 6 ст.22 КПК України - кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Слідчий суддя вислухавши доводи сторін та дослідивши надані ними докази приходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання відсутні, оскільки, вилучене особисте майно потерпілого відповідає режиму речових доказів визначеному ст.98 КПК України, тобто арешт накладено обґрунтовано, відповідна постанова слідчого щодо визнання вищевказаного майна речовими доказами є чинною та не скасована, водночас, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення відпала потреба, оскільки на теперішній час здійснюється досудове розслідування, вилучене майно було об`єктом проведених експертиз, та в подальшому з цим майном можуть бути проведені інші (повторні) експертизи та слідчі дії. Окрім цього, слід зазначити, що відповідно до ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Тому, в даному випадку слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, оскільки є ризик того, що повернення майна призведе до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, а тому клопотання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 2, 7, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0005995 від 05.11.2019 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 29.03.2021 о 11 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1