Номер провадження: 11-кп/813/1658/21
Номер справи місцевого суду: 521/5607/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000008, внесеному до ЄРДР 06.01.2021 року, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22 серпня 2021 року.

Рішення суду мотивоване тяжкістю вчиненого злочину та суспільним інтересом у забезпечені швидкого, ефективного та об`єктивного кримінального провадження щодо злочину, з урахуванням і інших обставини, передбачених ст. 177, 178 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій стверджує про те, що оскаржена ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями норм процесуального права, та посилається на такі обставини:

- до клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурором не додано жодного доказу обґрунтованого обвинувачення;

- висновки ухвали не відповідають фактичним обставинам справи;

- судом було відхилено клопотання захисника про ознайомлення із матеріалами справи;

- клопотання про продовження строку тримання під вартою подано менше ніж за 10 днів до закінчення дії попередньої ухвали.

За таких обставин, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу та відмовити у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні захисник підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту, посилаючись на її безпідставність.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді у Малиновському районному суді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження № 0000008, внесене до ЄРДР 06.01.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 194 КПК слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про не правильне тлумачення судом першої інстанції приписів ч. 3,4 ст. 331 КПК України, апеляційний суд зазначає, що із системного аналізу ст. ст. 177, 178, 194, 196, 199 КПК, в яких терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синоніми (при цьому обрання є первинною стадією під час застосування запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинною, що наступає за певних умов, до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою).Такий висновок ґрунтується на логічному способі тлумачення змісту закону, зокрема такого його виду як з`ясування обсягу і змісту наступного правового явища (як похідного від попереднього), залежно від змісту і обсягу правового явища, що є підґрунтям до його виникнення.

Доводи сторони захисту щодо порушення прокурором строку для подання клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 199 КПК України, п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, є хибними та такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, стаття 199 КПК України, яка регламентує порядок продовження строку тримання під вартою, покладає на слідчого, прокурора певні обов`язки, у тому числі, подати клопотання про продовження строку тримання під вартою до суду не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 1 ст. 199 КПК України).

Відповідно до п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановити такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження. Під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу (ч. 3 - 4 ст. 331 КПК України).Дана норма є імперативною.

Таким чином, ч. 1 ст. 199 КПК України та п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України встановлює строк на звернення з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, носить виключно процедурний (організаційно-забезпечувальний) характер і ч. 5 ст. 199 КПК України не пов`язує обов`язок суду відмовити у продовженні строку тримання під вартою у зв`язку з його недотриманням.

Такі висновки повністю узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 263/15845/2019 від 08 квітня 2020 року.

Крім того, посилання захисника на те, що прокурором були порушені вимоги ч. 2 ст. 184 КПК України в частині надання клопотання захиснику пізніше ніж за три години до початку розгляду такого клопотання, апеляційний суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 184 КПК України визначено, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що прокурор, звертаючись до суду з письмовим клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мав надати копію такого клопотання за три години до початку його розгляду по суті.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що 23.06.2021 року копія клопотання про продовження строку тримання під вартою було вручено обвинуваченому ОСОБА_8 , а адвокат отримав копію клопотання 24.06.2021 року, при цьому обов`язку вручення захиснику копію клопотання за три годи не передбачено.

Що стосується посилань захисника, що до клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурором не додано жодного доказу обґрунтованого обвинувачення, апеляційний суд зазначає наступне.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, не входять до вказаного переліку та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України, встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно існування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватим, а також враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, апеляційний суд вважає доведеним ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не прийнято, існує ризик того, що останній може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, апеляційний суд вважає, що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу на свідків в зазначеному кримінальному провадженні.

Отже, на даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні, які не зменшилися, відсутні дані про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора або з`явились якісь нові обставини, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з під варти.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання стосовно продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Суд також врахував положення ч. 4 ст. 183 КПК України, обставини вчиненого кримінального правопорушення, та те, що вказаний злочин спричинив загибель двох людей, тому вважав необхідним не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Враховуючи те, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, за обставин наявності ризиків, передбаченого п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, врахування обставин, передбачених ст. 178 КПК України, Малиновський районний суд м. Одеси обґрунтовано прийшов до переконання, що у даному випадку продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження.

Відповідно до положень п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статями 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000008, внесеному до ЄРДР 06.01.2021 року, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4