Справа №635/2766/21
Провадження № 1-в/635/363/2021
УХВАЛА

28 квітня 2021 року смт.Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву ОСОБА_4 , засудженого 10.07.2019 вироком Новопсковського районного суду Луганської області за ч.ч.2,3 ст.191 КК України, зміненим ухвалою Луганського апеляційного суду від 04.09.2019, із застосуванням ст.70 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 1 рік,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Харківського районного суду Харківської області із заявою, в якій просить про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 10.07.2019 за ч.ч.2,3 ст.191 КК України, зміненим ухвалою Луганського апеляційного суду від 04.09.2019.
Засуджений в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, у тому числі матеріали особової справи засудженого, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Суду під час розгляду зазначених клопотань слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях, а також наміри засудженого щодо залучення до суспільно корисної праці.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 , засуджений 10.07.2019 вироком Новопсковського районного суду Луганської області за ч.ч.2,3 ст.191 КК України, зміненим ухвалою Луганського апеляційного суду від 04.09.2019, із застосуванням ст.70 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 1 рік.
Початок строку: 30.09.2019 року,кінець строку: 30.09.2022 року.

З характеристики на засудженого убачається, що засуджений ОСОБА_4 , з 30.09.2019 року відбуває покарання у державній установі «Хролівський виправний центр (№140)», прибув за приписом Білокуракинського РС з питань пробації Луганської області.

За власною ініціативою з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати. Працевлаштований в майстерні установи, згідно ст. 60 КВК України. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, робітничу норму та поставленні завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.

За час відбування покарання в установі випадків порушення правил відбування покарання не допускав стягнень не має. За сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався разів. Характеризується позитивно.

У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу, при виконанні робіт із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає.

Відповідно до статті 65 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, відповідно до ст. 66 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення».

За характером врівноважений, цілеспрямований. У відношенні до джених не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених.

Відповідно до статті 59 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує доброзичливі родинні зв`язки рідними шляхом листування, телефонних розмов. Отримує посилки, передачі.

Згідно вироку Новопсковський районного суду Луганської області від 10 липня 2019 року має судові витрати на користь держави у сумі 572 грн, які відшкодував у повному обсязі. Виконавчі листи не надходили.

Стан здоров`я задовільний. На профілактичних обліках не перебуває.

Вину у вчиненому злочині визнає. Міру покарання вважає справедливою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Відповідно до ч. 3ст. 82 КК Українизаміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Станом на 28.04.2021 р. ОСОБА_4 відбув вже 1/2 строку призначеного вироком суду за тяжкий злочин.

За змістомст. 82 КК України умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті;наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.

Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно дост. 82 КК України суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким»передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по сутівнесеного подання. Зокрема, слідретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81,82 КК Україниє:

- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

- участь у суспільно-корисній праці;

- участь у виховних заходах;

- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання.

Згідно з висновком адміністрації колонії, ОСОБА_4 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи наведені вище вимоги законів та встановлені обставини в їх сукупності, із врахуванням особи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі довів, що став на шлях виправлення.

Суд враховує, що задоволення судом клопотання засудженого про застосування щодо нього вимог ст. 82 КК Українимає на меті не остаточно звільнити засудженого від відбування покарання, а передбачає продовження відбування ним більш м`якого виду покарання, продовження процесу виправлення та подальшу можливість доведення свого виправлення.

Що стосується відшкодувань судових витрат за вироком суду, то слід зазначити наступне.

Згідно з вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 10.07.2019 за ч.ч.2,3 ст.191 КК України, зміненим ухвалою Луганського апеляційного суду від 04.09.2019, ОСОБА_4 присуджено до стягнення 572 грн. судових витрат, які сплачені засудженим.
За таких обставин, засуджений ОСОБА_4 заслуговує заміни йому невідбутої частини основного покарання у виді обмеження волі більш м`яким покаранням.

Належними та допустимими доказами підтверджується, що в разі звільнення ОСОБА_4 має намір працевлаштуватися на посаду слюсаря Фермерського господарства «Форвард-2» з посадовим окладом у розмірі п`яти тисячи гривень та проживатиме за місцем роботи.

Засуджений став на шлях виправлення, а тому заслуговує на заміну не відбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а тому суд вважає необхідним замінити ОСОБА_4 невідбуту частину основного покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 5 місяців 2 дні за вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 10.07.2019, зміненим ухвалою Луганського апеляційного суду від 04.09.2019, більш м`яким покаранням у виді виправних робіт на строк 1 рік 5 місяців 2 дні по місцю роботи з відрахуванням із суми заробітку 20 % в дохід держави.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - задовольнити.
Замінити ОСОБА_4 невідбуту частину основного покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 5 місяців 2 дні за вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 10.07.2019, зміненим ухвалою Луганського апеляційного суду від 04.09.2019, більш м`яким покаранням у виді виправних робіт на строк 1 рік 5 місяців 2 дні по місцю роботи з відрахуванням із суми заробітку 20 % в дохід держави.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Повний текст ухвали оголошено 28.04.2021.

Суддя ОСОБА_1