КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 750/140/20
Провадження №11-кп/824/897/2021 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 537, 539 КПК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та Державною установою «Чернігівський слідчий ізолятор» і Чернігівським районним судом Чернігівської області апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2020 року,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2020 року клопотання засудженого ОСОБА_6 про приведення вироку Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 року та ухвали Верховного Суду України від 09.10.2001 року у відповідність із законодавством на підставі ч. 1 п. 14 ст. 537, ч. 2 п. 4 ст. 539 КПК України, ст.ст. 8, 55 Конституції України та ст.ст. 6, 13 Європейської конвенції, повернуто заявнику.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК Українисуд може вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, разом з тим, порушені у клопотанні ОСОБА_6 питання не відносяться до кола питань зазначених у цьому пункті, а фактично стосуються законності винесення вироку Чернігівським обласним судом та ухвали Верховного Суду України щодо ОСОБА_6 .

На ухвалу суду першої інстанції засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2020 року та призначити новий розгляд його клопотання в суді першої інстанції.

За доводами апелянта, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що істотно порушує його права, передбачені нормами національного і міжнародного права, оскільки, звернувшись до суду з клопотанням про приведення вироку у відповідність із законодавством, він отримав відмову у доступі до правосуддя, у справедливому розгляду оспорюваних ним обставин та доведенні перед судом переконливості доказів з безпосереднім дослідженням їх в суді.

Засуджений ОСОБА_6 вказує на те, що оспорювані ним обставини не були об`єктивно з`ясовані в судовому розгляді, докази на підтримку обставин не досліджені та не оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

На переконання апелянта, рішення суду першої інстанції є невмотивованим, оскільки наведені в ухвалі суду мотиви, не тільки не пояснюють порушення загальних засад кримінального провадження, а і прямо суперечать цим вимогам, а наведені в ухвалі норми ст.ст. 9, 372, 395, 537, 539 КПК України, на думку апелянта, не дозволяють повертати йому клопотання без проведення справедливого судового розгляду.

Засуджений ОСОБА_6 вказує на те, що в аналогічній ситуації, його клопотання у справі №750/3726/19 в порядку тих самих статтей, в якому так само порушувалось питання законності та обґрунтованості вироку Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 року та ухвали Верховного Суду України від 09.10.2001 року, розглядалось іншим суддею Деснянського районного суду м. Чернігова, шляхом судового розгляду оспорюваних обставин, їх з`ясування та безпосереднього дослідження доказів і лише за результатом судового розгляду була постановлена ухвала від 26.06.2019 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання з тих підстав, що дана процесуальна процедура не передбачає вирішення порушених питань.

Апелянт зазначає, що докази на підтримку свого клопотання, яким порушується питання незаконного складу Чернігівського обласного суду, яким було ухвалено вирок від 01.06.2001 року та Верховного суду, яким було винесено ухвалу від 09.10.2001 року, ним здобуті лише у 2017 році. Оспорювані обставини щодо незаконності складу суддів він намагався оскаржити двічі до 30.12.2019 року, коли він ще раз звернувся з клопотанням щодо цих обставин до Деснянського районного суду м. Чернігова у справі №750/7906-16-к про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та у справі №750/3726/19 про приведення вироку Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 року та ухвали Верховного Суду України від 09.10.2001 року у відповідність із законодавством, однак у вказаних кримінальних провадженнях, оспорюванні ним обставини щодо незаконності складу суду судами були проігноровані.

Засуджений ОСОБА_6 вказує на те, що саме тому він у своєму клопотанні від 30.12.2019 року дослівно зазначив відповіді, наведені в судових рішеннях вищезазначених кримінальних проваджень, щодо оскаржуваних обставин про незаконність складу суду, і саме тому підкреслив, що його звернення до суду в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України є для нього єдиною можливістю звернутися до суду для захисту своїх прав і поновлення справедливості, оскільки повторно звернутися до суду в порядку перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами він не може, а будь-якої іншої процедури звернення до суду з цих підстав нормами КПК України не передбачено.

Також апелянт вказує на те, що саме тому він окремо просив суд надати належну правову оцінку оскаржуваним ним обставинам, навіть якщо ця процесуальна процедура не передбачає вирішення порушених ним питань.

Засуджений ОСОБА_6 вказує на те, що на даний час, попри всі звернення, він не може реалізувати в судах України своє право на отримання належної правової оцінки оскаржуваним обставинам.

На переконання апелянта, відмовляючи йому у справедливому розгляді та наданні належної правової оцінки на підставі того, що зазначена процесуальна процедура не вирішує порушених ним питань, з огляду на відсутність в КПК будь-яких інших процедур, які б він міг реалізувати, є відмовою у судовому захисті та доступі до правосуддя.

За доводами засудженого ОСОБА_6 , недосконалість процесуальних норм та небажання суду керуватися принципом верховенства права, не може бути обґрунтуванням для порушення його основоположних прав, гарантованих нормами Конституції та Конвенції, як законодавства вищої юридичної сили, яке є нормою прямої дії.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу суду, доводи прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно ст. 404 КПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Із матеріалів провадження вбачається, що 08.01.2020 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 , подане останнім в порядку вимог ст. 537, 539 КПК України (а.с.2-11).
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2020 року клопотання повернуто засудженому. Таке рішення суд мотивував тим, що питання, порушені у клопотанні ОСОБА_6 не відносяться до кола питань, що вирішуються в порядку вимог ст. 537 КПК України.
Погодитись з прийнятим рішенням не може колегія суддів, виходячи з наступного.
Порядок вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, врегульований ст. 539 КПК України.
Згідно ч.ч. 3-6 ст. 539 КПК України,таке клопотання розглядається протягом 10 днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно із правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу,з урахуванням положень цього розділу.
У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, прокурор.
За наслідками розгляду клопотання суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Отже, районний суд, повертаючи засудженому клопотання, не дотримався порядку вирішення судами питань, пов`язаних із виконанням вироку та постановив рішення про повернення клопотання, яке процесуальним законом не передбачене.
Тим самим, суд допустив істотне порушення вимог КПК України, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і є підставою, відповідно до ст.412 ч.1 КПК України для його скасування та задоволення в цій частині вимог апеляційної скарги.
Оскільки районний суд не розглядав по суті клопотання засудженого, апеляційний суд, виходячи зі специфіки апеляційного розгляду, позбавлений можливості прийняти рішення по суті клопотання.
Отже, виходячи із загальних засад кримінального провадження,визначених ч.1 п.2 ст.7 КПК України, відповідно до яких під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог, зокрема, цього Кодексу, в тому числі щодо законності рішення (ст.370 КПК України), колегія суддів вважає, що у взаємозв`язку із ч.1,6 ст.9 КПК України клопотання засудженого необхідно направити на розгляд до суду першої інстанції, задовольнивши апеляційну скаргу засудженого.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2020 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_6 про приведення вироку Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 року та ухвали Верховного Суду України від 09.10.2001 року у відповідність із законодавством на підставі ч. 1 п. 14 ст. 537, ч. 2 п. 4 ст. 539 КПК України, повернуто заявнику - скасувати.
Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4