Єдиний унікальний номер судової справи № 201/2751/21
Номер провадження № 1-кс/201/892/2021
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, клопотання слідчого СВ відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0001892, внесеного 16 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0001892.

З клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що Соборним відділенням поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області) розслідується кримінальне провадження, внесене 16 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001892 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 інкримінується спричиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , тобто умисних тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

25 листопада 2020 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

25 листопада 2020 року повідомлення про підозру вручене матері підозрюваного ОСОБА_7

07 січня 2021 року досудове розслідування по даному кримінальному провадженню зупинене та підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

07 січня 2021 року досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинене.

25 січня 2021 року досудове розслідування відновлене.

25 січня 2021 року досудове розслідування зупинене та підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

05 лютого 2021 року досудове розслідування відновлене.

05 лютого 2020 року ОСОБА_5 отримав повідомлення про підозру від 04 лютого 2021 року.

08 лютого 2021 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишено без розгляду.

08 лютого 2021 року досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинене.

23 лютого 2021 року досудове розслідування відновлене.

23 лютого 2021 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Прокурор та слідчий, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду вказаного клопотання, про що свідчить наявна в матеріалах клопотання телефонограма з викликом останніх у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Ураховуючи неприбуття сторін у судове засідання для розгляду клопотання, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Отже, за таких обставин, слідчий суддя, з урахуванням положень ст. 22, 26 КПК України, перейшов до розгляду клопотання у відсутність осіб, що не з`явилися, і дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, які, на думку сторони кримінального провадження, доводять обставини, викладені у клопотанні, та зіставивши доводи клопотання з вимогами кримінального процесуального закону, приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Як регламентовано ст. ст. 131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як передбачено ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра, щодо вчинення кримінального правопорушення, такого ступеня тяжкості, що є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового слідства виправдовують такий ступень втручання у права і свободи, про який ідеться у клопотанні та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно зі ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 4 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням наведеного та відповідно до вимог кримінального процесуального закону обов`язок доведення обставин, викладених у поданому клопотанні, покладений на прокурора, який у судове засідання не з`явився.

Отже, при вирішенні аналізованого питання Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ рекомендує слідчим суддям керуватись тим, що неявка слідчого або прокурора є фактично невиконанням цими суб`єктами обов`язку довести обставини, передбачені ч. 4 ст. 194 КПК. Це, у свою чергу, позбавляє слідчого суддю можливості повно та всебічно з`ясувати сукупність обставин, із якими закон пов`язує вирішення питання про надання дозволу на затримання певної особи з метою приводу, а отже, є підставою для відмови у задоволенні клопотання. У разі неявки прокурора в судове засідання слідчим суддям доцільно відмовляти у задоволенні такого клопотання ще й з огляду на те, що однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін (ст. 22 КПК), яка передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити особисту явку та подання доказів.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи зазначені положення закону, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, зважаючи, що прокурор не з`явився в судове засідання, а отже, не підтримав подане клопотання та не довів обставин, визначених у ч. 1 ст. 194 КПК України, що, у свою чергу, є підставою для відмови в задоволенні такого клопотання.

Крім того, в доданих до клопотання матеріалах відсутні відомості про звернення органу досудового розслідування до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, в доданих до клопотання матеріалах відсутні докази того, що ОСОБА_5 оголошений у міжнародний розшук, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України позбавляє слідчого суддю можливості розглянути таке клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 за відсутності останнього, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні вказаного клопотання.

Окремо, слідчий суддя не може залишити поза увагою, що в доданих матеріалах наявні два повідомлення про підозру від 25 листопада 2020 року, яке вручене матері підозрюваного ОСОБА_7 та від 04 лютого 2021 року, яке вручене особисто ОСОБА_5 05 лютого 2021 року, які за своїм текстом та викладом обставин інкримінованого останньому кримінального правопорушення є ідентичними.

Натомість, виходячи із змісту положень кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 277, 279 КПК України, слідує, що законодавець передбачає складання лише повідомлення про підозру, повідомлення про нову підозру або повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, і, у свою чергу, не передбачає можливість складання двох або більше однакових за змістом та викладом обставин злочину повідомлень про підозру із зазначенням різних дат їх складання.

Більш того, повідомлення про підозру від 04 лютого 2021 року було складено 04 лютого 2021, тобто у час, коли досудове розслідування у даному кримінальному провадженню було зупинене, що підтверджується наявними в доданих до клопотання матеріалах постановою про зупинення досудового розслідування та оголошення ОСОБА_5 у розшук від 25 січня 2021 року та постановою про відновлення досудового розслідування від 05 лютого 2021 року, що є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Отже, приймаючи до уваги вищенаведене, необґрунтованість поданого клопотання та недоведеність застосування даного запобіжного заходу, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

На підстави викладеного, керуючись ст. ст. 22, 176 - 178, 183, 187 - 190, 193 - 194, 309 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0001892, внесеного 16 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1