Справа № 357/5077/21
У Х В А Л А

19 травня 2021 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001030 від 17.05.2021 року, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

слідчий СВ Білоцерківського

РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:
Слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 звернулася з клопотанням погодженим прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучені в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 17.05.2021 року грошові кошти.

Клопотання мотивоване тим, що 17 травня 2021 року приблизно о 07 годині 40 хвилин ОСОБА_5 , з метою збагачення за рахунок чужого майна, через відчинену хвіртку зайшла на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 . В подальшому, ОСОБА_5 переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій, таємно від оточуючих, шляхом розбиття вікна, проникла до вказаного будинку, де в спальній кімнаті з підвіконня вчинила крадіжку грошових коштів в сумі 300 грн., та з гаманця, що знаходився на тому ж підвіконні вчинила крадіжку грошових коштів в сумі 66 грн., що належали потерпілій ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 366 гривень.

17.05.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та в ході проведення особистого обшуку в правій боковій кишені куртки виявлено грошові кошти у сумі 366 грн (сім купюр номіналом 50 грн, три купюри номіналом 5 грн та одна купюра номіналом 1 грн), які упаковано в спец. пакет №7145676 та вилучено в якості речового доказу.

Виходячи з того, що при проведенні особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено грошові кошти, які є безпосередньо предметом вчинення вказаного кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно.

В судовому засіданні слідча СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити за викладених у ньому обставин. Зазначила, що арешт необхідно накласти для збереження речових доказів у провадженні.

В судове засідання користувач майна не з`явилася, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином. Клопотань про відкладення розгляду не надходило.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, між іншим, є предметом кримінального правопорушення.

Слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0001030 від 17.05.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

17.05.2021 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в ході проведення особистого обшуку в правій боковій кишені куртки виявлені грошові кошти в сумі 366 гривень (сім купюр номіналом 50 грн, три купюри номіналом 5 грн та одна купюра номіналом 1 грн), які упаковано в спец. пакет №7145676 та вилучено в якості речового доказу.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховання, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення ( вирішенні питання про арешт майна відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя враховує, що обов`язок доведення існування підстав, передбачених статтею 132 КПК України для застосування заходу забезпечення кримінального провадження покладається на прокурора та слідчого, який звертається з відповідним клопотанням.

Однак, слідчий суддя вважає, що внесене слідчим клопотання не відповідає вимогам закону, оскільки не містить достатніх відомостей для необхідності такого арешту.

Зокрема, слід врахувати неприпустимість свавільного втручання суду у здійснення права власності володільця майна, який не має у цьому кримінальному провадженні процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого, цивільного відповідача або юридичної особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином накладення арешту на майно, за відсутністю передбачених для цього підстав, порушує права власників на вільне використання своєї власності, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Крім того, у клопотанні відсутні достатні відомості для висновку про співмірність заходів забезпечення кримінального провадження із межами потреб досудового розслідування у кримінальному провадженні. Висловлені слідчим в судовому засіданні доводи, на думку слідчого судді, не є правовою підставою для арешту майна у кримінальному провадженні, а потреби досудового розслідування можуть бути задоволені у інший, менш обтяжливий для власників спосіб.

З матеріалів клопотання вбачається, що постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 17.05.2021 року вилучені грошові кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001030.

Однак, сам по собі факт наявності постанови про визнання вказаного майна речовим доказом не є ключовим фактором, адже якщо виходити з структурного змісту норми ч. 3 ст. 170 КПК України, то слідує, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 указаного Кодексу, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено необхідність задоволення клопотання про накладення арешту, а в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, втрачено, передано, перереєстровано чи відчужено.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є необґрунтованим та безпідставним, наведені в клопотанні обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання не зазначено та не доведено доданими до клопотання матеріалами наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 170 КПК України. З огляду на це слідчий суддя вважає, що підстави накладення арешту відсутні.

Отже, з урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що в задоволенні клопотання слідчого про накладання арешту на майно слід відмовити.

Керуючись статтями 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001030 від 17.05.2021 року, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддяОСОБА_1