Провадження № 1-кс/522/7439/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2021 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі клопотання слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0003330 від 01.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 361 КК України про накладення арешту на майно.
Учасники процесу:
слідчий - ОСОБА_5
власник майна - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 за погодженням прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження №0003330 від 01.12.2020 року.
У провадженні СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003330 від 01.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України.

01.12.2020 до чергової частини відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області з УПК в Одеській області ДКП НП України надійшли матеріали, щодо неправомірних дій з боку співробітників ТОВ «ХостингХутор», які, з використанням IP-адрес, які належать до пулу та орендованого Хостингом «Хутор» здійснюють розповсюдження шкідливого програмного забезпечення, створюють передумови для здійснення несанкціонованих утручань до облікових записів іноземних громадян та розповсюджують інформацію з обмеженим доступом, що є порушенням ЗУ «Про інформацію».

Разом з тим, в ході проведення комплексу оперативно-технічних заходів встановлено, що власником вказаного хостингу є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного факту, виникла потреба у вилученні ноутбуків, системних блоків персональних комп`ютерів, всіх електронних та цифрових носіїв інформації, документації, мобільних телефонів, планшетів та інших засобів 'зв`язку, сім карт, банківських карткових рахунків, платіжних доручень, грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, які можуть знаходитися за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення подальшого експертного дослідження, вилучення яких можливо використати як доказ під час судового розгляду та у зв`язку із наявною реальною можливістю знищення знарядь та засобів, що несуть в собі ознаки кримінального правопорушення.

Виникла необхідність в проведенні санкціонованого обшуку з метою відшукання та вилучення вищезазначених речей та предметів, які можуть знаходиться за адресою де фактично мешкає ОСОБА_6 , а саме : АДРЕСА_1 .

В зв`язку з чим, 22.07.2021 в період часу з 07 год 25 хв. по 09 год 35 хв., було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: ноутбук в корпусі сірого кольору HP Pro Book 4540S Serial 2CE346063z, адаптер чорного кольору, які поміщені до сейф-пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» №7307532 та опечатано, мобільний телефон «Huawei People net» в корпусі сірого кольору S/NXTМAB МEID A000001AD5DCC з сім картою «Інтертелеком», блокнот-записник червоного кольору з надписом «Didle», які поміщені до сейф-пакету «Національна поліція України» INZ2064115 та опечатано, системний блок в корпусі чорного кольору з надписом «Inovation», поміщено до пакету та опечатано печаткою «слідчий відділ», документ «акт виконаних робіт від 09.07.2019 року», затверджений печаткою « ОСОБА_6 » який поміщено до сейф-пакету «Національна поліція України» FPS5009689 та опечатано.

Вказані вилучені предмети оглянуто, визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Метою накладення арешту згідно п.1 ч.2, ч.11 ст.170 КПК України, є збереження речових доказів, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їх арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, або псування, втрати, знищення, перетворення, передачі, що в свою чергу в подальшому унеможливить прийняття законного, та об`єктивного рішення.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив накласти арешт на вказані у клопотанні квартири потерпілих.
Власник майна заперечив проти накладення арешту, зазначив, що вилучений ноутбук стосунку до кримінального провадження немає.
Дослідивши матеріали додані до клопотання, заслухавши думку сторін, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
У ч. 10 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Крім цього, відповідно до ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1.) збереження речових доказів, 2.) спеціальної конфіскації, 3.) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та 4.) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У своєму клопотанні сторона обвинувачення зазначає підставою для накладення арешту, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, добуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).
Слідчий суддя критично ставиться до тверджень орану досудового розслідування про наявність слідів злочину на вилученому майні, зважаючи на надані пояснення у судовому засіданні. З наданих письмових документів не встановлено, що на вилучених предметів можуть бути відомості, які мають доказове значення для даного провадження. Таким чином з урахуванням вище викладених обставин та практики Європейського суду з прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність залишення клопотання про арешт без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-175, 372, КПК України, слідчий суддя -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0003330 від 01.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, про накладення арешту на майно - залишити без задоволення.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя:
03.08.2021