Справа № 495/5614/21
№ провадження 1-кс/495/1866/2021
УХВАЛА
про задоволення клопотання про скасування арешту майна

"06" серпня 2021 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
заявника в інтересах власника майна ОСОБА_3 - захисника ОСОБА_4 ,
прокурора Білгород - Дністровської окружної прокуратури - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна фізичної особи підприємця ОСОБА_6 , про скасування арешту майна,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції заявника.
29 липня 2021 року до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна фізичної особи підприємця ОСОБА_6 про скасування арешту майна, просить суд скасувати накладений 28.07.2021 року ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_7 у справі

№ 495/5614/21 арешт на майно, а саме: водну надувну гірку та басейн до неї, металевий фільтр (насос) чорного кольору, металева драбина, палатка з металевим кріпленням, які опечатано биркою із зазначенням вмісту та печаткою Білгород-Дністровського РВП та поміщено до спеціального боксу на території Білгород-Дністровського РВП, кабель, який поміщено до сейф-пакету № INZ 4022823, електричний пластиковий лічильник білого кольору, який поміщено до сейф-пакету № INZ 4022823, насос, який поміщено до сейф-пакету № INZ 4022820, резиновий шланг, зв`язаний мотузкою та скріплений биркою із зазначенням вмісту, а також копії документів, а саме: паспорта прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, паспорта прив`язки ТС, правил розміщення та експлуатації, виписки з ЄДРЮО ФОПГФ, довідки про реєстрацію місця проживання, паспорта гр. ОСОБА_3 , кваліфікаційного сертифікату, схеми розміщення, ескізу, які вилучені під час огляду місця події, а саме ділянки пляжу Чорного моря в смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області; зобов`язати слідчого негайно повернути вказане майно у повному обсязі особі, у якої воно було вилучено, а саме ОСОБА_3 ; копію ухвали про скасування арешту негайно після його оголошення вручити слідчому, прокурору, а у разі їх відсутності не пізніше наступного робочого дня надіслати цим особам.

Обґрунтовуючи вказане клопотання заявник зазначає, що вказана ухвала порушує права та законні інтереси фізичної особи підприємця ОСОБА_3 як власника зазначеного майна, є незаконною та підлягає скасуванню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вважає, що слідчим суддею порушено загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, порушено вимоги процесуального закону щодо накладення арешту, а саме:
Частиною шостою статті 132 КПК України визначено, що до клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

При цьому вказана норма вимагає від слідчого та прокурора надання до слідчого судді саме оригіналу витягу, а не його копію.

Згідно пунктів 1, 2, 4 розділу 4 «Надання відомостей з Реєстру» Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 30.06.2020 № 298, відомості з Реєстру надаються у вигляді витягу в порядку, встановленому КПК України, за формою згідно з додатком 6 до цього Положення.

Витяг з Реєстру - згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування.

Реєстратори самостійно формують (отримують) витяг з Реєстру в межах унесеної інформації та посвідчують його своїм підписом.

Відповідно до положень спеціального нормативно-правового акту у сфері діловодства органів державної влади, до яких відноситься і органи прокуратури та поліції, а саме Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5:

- оригінал службового документа - примірник службового документа, що має оригінальний підпис посадової (службової) особи установи (пункт 2 розділу

I. «Загальні положення»);

- датою документа є відповідно дата його підписання, затвердження, прийняття, реєстрації або складення (для актів), засідання колегіального органу (для протоколів). Усі реквізити на документі, пов`язані з його проходженням і виконанням, датуються і підписуються (пункти 1, 2 підрозділу 4. «Датування управлінських документів» розділу II. «Документування управлінської інформації»);

- підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ (повної - якщо документ надрукований не на бланку, скороченої - на документі, надрукованому на бланку), особистого підпису, ініціалів (ініціала імені) і прізвища. При створенні документів підписується один примірник документа, який є оригіналом (пункти 1, 3 підрозділу 7 «Підписання управлінських документів» розділу II. «Документування управлінської інформації»).

Згідно вимог Національного стандарту України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, дія якого поширюється на організаційно-розпорядчі документи - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності органів державної влади України:

- готуючи та оформлюючи документи, використовують такі реквізити: «23 підпис» (пункт 4.1);

- документи, що їх складають в організації, повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва організації (07), назва виду документа (10) (не зазначають на листах), дата (11), реєстраційний індекс документа (12), заголовок до тексту документа (19), текст документа (21), підпис (23) (пункт 4.4).

- дата документа - це дата його підписання, затвердження, прийняття, зареєстрування, яку оформлюють цифровим способом (пункт 5.11);

- підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ (повної, якщо документ надруковано не на бланку, скороченої - на документі, надрукованому на бланку), особистого підпису, ініціалу(-ів) і прізвища (пункт 5.23).

В додатках до клопотання міститься незасвідчена копія документу з назвою «Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань», номер кримінального провадження № 0000801, дата реєстрації провадження 15.07.2021, на 1 (одному) аркуші, на якому міститься текст «Підпис реєстратора ОСОБА_8 » без наявності підпису слідчого ОСОБА_8 або іншої службової особи.

Таким чином витяг з ЄРДР в матеріалах клопотання відсутній.

В інших долучених до клопотання незасвідчених в установленому порядку копіях документів відсутні належні та допустимі докази реєстрації кримінального провадження за вказаним фактом, заява потерпілого ОСОБА_9 про скоєння відносно нього кримінального правопорушення відсутня, повідомлення фізичних або юридичних осіб про скоєння кримінального правопорушення також не має.

Відтак слідчий та прокурор не довели, що органом досудового розслідування станом на теперішній час проводиться розслідування у кримінальному провадженні, що кримінальне провадження зареєстровано у ЄРДР, та що у сторони обвинувачення є повноваження щодо звернення до слідчого судді для застосування заходів забезпечення такого провадження.

Крім того, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000801 від 15.07.2021 року проводиться за ч. 2 ст. 271 Кримінального кодексу України - порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, установи, організації або громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності, якщо воно спричинило загибель людей або інші тяжкі наслідки.
Стаття 271 «Порушення вимог законодавства про охорону праці» знаходиться у розділі X Кримінального кодексу України «КРИМІНАЛЬНІ ПРАВОПОРУШЕННЯ ПРОТИ БЕЗПЕКИ ВИРОБНИЦТВА».
Відповідно до ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожний має право на належні, безпечні і здорові умови праці.
Реалізація конституційного права громадян на охорону їх життя і здоров`я в процесі трудової діяльності поряд з іншими законодавчими та нормативними актами регулюється Законом від 14 жовтня 1992 р. № 2694-ХІІ «Про охорону праці».
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону праці», охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.
Згідно ч. 1 ст. 6 Закону умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.
Статтею 44 цього Закону визначено, що за порушення законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці, створення перешкод у діяльності посадових осіб органів державного нагляду за охороною праці, а також представників профспілок, їх організацій та об`єднань винні особи притягаються до дисциплінарної, адміністративної, матеріальної, кримінальної відповідальності згідно із законом.
Згідно пункту першого постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 7 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки виробництва» у справах про злочини проти безпеки виробництва судам необхідно підвищити вимогливість до якості досудового слідства з тим, щоб були вжиті всі передбачені законом заходи до всебічного, повного й об`єктивного розслідування всіх обставин справи, встановлення причинного зв`язку між допущеними порушеннями вимог законодавства про охорону праці та наслідками, що настали або могли настати.
У кожній справі належить з`ясовувати обставини, пов`язані із заподіянням завданої злочином шкоди, і в установленому законом порядку вирішувати питання про її відшкодування.
Пунктом восьмим вказаної постанови Пленуму передбачено, що потерпілими від аналізованого злочину можуть бути тільки особи, які мають постійний чи тимчасовий зв`язок з певним підприємством, установою, організацією чи з виробничою діяльністю громадянина-суб`єкта підприємницької діяльності (безпосередньо працюють, прибули у відрядження, на практику, стажування або діяльність яких пов`язана з цим виробництвом тощо).
Особи, які не пов`язані із зазначеним виробництвом, не можуть визнаватися потерпілими від цього злочину (представники контролюючих органів, замовники продукції чи послуг, особи, які випадково опинилися на території підприємства, установи, організації тощо).
Згідно фабули кримінального правопорушення у кримінальному провадженні «15.07.2021 під час купання на резиновій надувній горці, яка розташована біля бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відвідувачів, які перебували на вищевказаній резиновій горці било електричним струмом, що спричинило тілесні ушкодження трьом відвідувачам».
Відомостей про наявність у фізичної особи підприємця ОСОБА_3 найманих працівників та завдання ним тілесних ушкоджень під час провадження ним підприємницької діяльності матеріали справи не містять, такі обставини фактично не мали місце та досудовим розслідуванням зворотне не встановлено.
Оскільки кримінальний закон, а саме стаття 271 «Порушення вимог законодавства про охорону праці» Розділу X «КРИМІНАЛЬНІ ПРАВОПОРУШЕННЯ ПРОТИ БЕЗПЕКИ ВИРОБНИЦТВА» Кримінального кодексу України не передбачає кримінальної відповідальності за завдання тілесних ушкоджень відвідувачам закладу фізичної особи підприємця, у ФОП ОСОБА_3 наймані працівники відсутні, шкоди здоров`ю відповідно неіснуючим працівникам не завдано, то будь-якого кримінального правопорушення (злочину чи кримінального проступку) не скоєно, а відповідно досудове розслідування у кримінальному провадженні за таким фактом (щодо неіснуючого злочину) проводиться незаконно.
Акцентує увагу слідчого судді на таких аспектах: відсутність складу будь-якого кримінального правопорушення; відсутність події кримінального правопорушення; відсутність повноважень у слідчого на звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту; протокол огляду місця події є недопустимим доказом з тих підстав, що в протоколі відсутній підпис другого понятого, відсутністю необхідності накладення арешту; вказує, що вилучене майно не є доказом злочину, так як слідчим порушено порядок визнання майна речовим доказом; слідчим безпідставно визнано речовим доказом майно, яке не має жодного відношення до кримінального правопорушення; саме клопотання слідчого не відповідає вимогам закону; слідчим не доведено необхідності (мети) в застосуванні арешту майна; слідчим суддею порушено гарантоване Конституцією України право на підприємницьку діяльність; не враховано обов`язкових умов накладення арешту, накладенням арешту порушено визначальну засаду законності кримінального провадження.
Крім того, зазначає що слідчим суддею порушено вимоги процесуального закону щодо накладення арешту.
Розгляд клопотання відбувся з порушенням визначеної процедури та права особи на доступ до правосуддя.
Згідно з ст.ст. 7, 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.
Частиною першою статті 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Частиною другою цієї статті визначено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
З аналізу вказаного законодавства виходить, що розгляд слідчим суддею клопотання про арешт тимчасово вилученого майна обов`язково здійснюється за участю власника майна та його захисника (за наявності).
Відповідно до ст. 134 КПК України слідчий суддя під час досудового розслідування чи суд під час судового провадження має право за власною ініціативою або за клопотанням слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, його представника здійснити судовий виклик певної особи, якщо слідчий суддя чи суд встановить наявність достатніх підстав вважати, що така особа може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.
Згідно пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Пунктом третім цієї статті Конвенції передбачено право кожного обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
Відмова у здійсненні правосуддя не допускається (ч. 2 ст. 30 КПК України).
Статтею 21 КПК України визначає, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Окрім того, згідно статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з таких підстав, зокрема, умисне або внаслідок недбалості незаконної відмови в доступі до правосуддя (у тому числі незаконна відмова в розгляді по суті позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги тощо) або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків або призвело до порушення правил щодо юрисдикції або складу суду.
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК України).
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Вказаних вимог закону слідчим суддею не дотримано.
Так, 27.07.2021 о 17 год. 00 хв. секретар судового засідання судді ОСОБА_7 за мобільним телефоном повідомила ОСОБА_3 про судове засідання з розгляду клопотання прокурора (повторного) про накладення арешту на його майно, призначене на 28.07.2021 о 8 год. 30 хв.
28.07.2021 о 8 год. 25 хв. представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , який уже приймав участь у судових засіданнях під головуванням слідчого судді ОСОБА_7 у цій справі, з`явився до кабінету судді ОСОБА_7 на другому поверсі приміщення Білгород-Дністровського міськрайонного суду.
Секретар судового засідання повідомила ОСОБА_4 про неможливість розпочати засідання з розгляду клопотання прокурора про арешт майна о 08 год. 30 хв. через низку причин, а саме:
1. Перебування слідчого судді ОСОБА_7 у нарадчій кімнаті з розгляду іншого клопотання про обрання особі запобіжного заходу у іншій кримінальній справі;
2. Тимчасової технічної несправності програмного забезпечення документообігу та (або) звукозапису судових засідань.
Одночасно секретар повідомила адвоката ОСОБА_4 та прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_10 про те, що як тільки вказані обставини будуть усунуті вона одразу ж повідомить обох учасників справи за телефоном про дату та час розгляду клопотання про накладення арешту.
Після чого прокурор ОСОБА_10 покинув приміщення суду, а адвокат ОСОБА_4 залишився у приміщенні суду, в коридорі на другому поверсі, з метою з`ясування дати та часу наступного судового засідання.
О 8 год. 50 хв. адвокат ОСОБА_4 підійшов до кабінету судді ОСОБА_7 та побачив як з залу судового засідання виходить дана суддя та прокурор
ОСОБА_10 . Пройшовши до кабінету судді секретар судового засідання повідомила адвоката про факт проведення судового розгляду клопотання за його відсутності. На запитання чому його не повідомили про час такого розгляду за телефоном та не забезпечили право на участь захисника у судовому засіданні секретар не відповіла.
Вказані обставини свідчать про порушення права особи на доступ до правосуддя та фактично відмову слідчим суддею у правосудді, порушення нею права на захист, засад рівності сторін, їх змагальності у відкритому, публічному процесі.
З огляду на вказані обставини вважає, що ухвала слідчого судді про накладення арешту підлягає скасуванню.
Рух справи у судді
29 липня 2021 року заявник звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному судді, клопотання надійшло 29 липня 2021 року до провадження судді ОСОБА_7
29 липня 2021 року Ухвалою судді ОСОБА_7 був заявлений самовідвід від розгляду клопотання.
29 липня 2021 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого визначення слідчого судді справа розподілена судді ОСОБА_1 .
29 липня 2021 року суддею ОСОБА_1 надана заява про відвід слідчого судді. 29 липня 2021 року вказана заява розподілена судді ОСОБА_11 відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи.
03 серпня 2021 року Ухвалою слідчого судді ОСОБА_11 в задоволені заяви про відвід судді - відмовлено, матеріали клопотання повернуті до розгляду судді ОСОБА_1 та розгляд клопотання призначений на 05 серпня 2021 року.
05 серпня 2021 року вислухані свідки, заявник, прокурор та в справі оголошена перерва до 06 серпня 2021 року.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
05 серпня 2021 року в судовому засіданні задоволено клопотання заявника про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_3 .
У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 вимоги клопотання підтримав з підстав, зазначених у клопотанні та просив його задовольнити.
Прокурор Білгород - Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 з клопотанням про скасування арешту майна не погодився, зазначаючи, що воно є необґрунтованим, слідчим суддею накладений арешт, зазначене у клопотанні майно визнано слідчим речовим доказом по справі, в теперішній час призначена інженерно - технічна експертиза, підстав для скасування арешту не має.
Фактичні обставини справи встановлені судом.
Вислухавши захисника, прокурора, допитавши в якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , дослідивши надане клопотання про скасування арешту майна, судом встановлено.
Так, дійсно 28 липня 2021 року Ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 /вступна та резолютивна частина/, клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно задоволено, накладений арешт на майно, а саме на: водну надувну гірку та басейн до неї, металевий фільтр (насос) чорного кольору, металева драбина, палатка з металевим кріпленням, які опечатано биркою із зазначенням вмісту та печаткою Білгород-Дністровського РВП та поміщено до спеціального боксу на території Білгород-Дністровського РВП, кабель, який поміщено до сейф-пакету № INZ 4022823, електричний пластиковий лічильник білого кольору який поміщено до сейф-пакету № INZ 4022824, насос який поміщено до сейф-пакету № INZ 4022820, резиновий шланг, зав`язаний мотузкою та скріплений биркою із зазначенням вмісту, а також на копії документів, а саме: паспорта прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, паспорта прив`язки ТС, правил розміщення та експлуатації, виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, довідки про реєстрацію місця проживання, паспорта гр. ОСОБА_3 , кваліфікаційного сертифікату, схеми розміщення, ескізу, які вилучені під час огляду місця події, а саме ділянки пляжу Чорного моря в смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області, з позначенням про оголошення повного тексту ухвали 02 серпня 2021 року о 16.55 годині.
Повний текст ухвали складений та проголошений 02 серпня 2021 року та відповідно до якого підставою для накладання арешту слідчим суддею зазначено, що слідчий суддя доходить висновку, що слідчим доведено, що майно, про арешт якого йдеться у клопотанні відповідає критеріям зазначеним ст. 98 КПК України.
Окрім того, наявні обґрунтовані підстави вважати, що таке майно має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки є речовим доказом, слідчим доведена необхідність накладення арешту на майно, зокрема з метою збереження речових доказів та проведення у подальшому відповідних судових експертиз.
Зазначене свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Окрім того, слідчий суддя при прийнятті такого рішення бере до уваги «загальний інтерес суспільства», на який неодноразово наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, так як в матеріалах, доданих до клопотання міститься медична документація, що може свідчити про отримання ушкоджень громадянами внаслідок експлуатації майна.
Разом з тим, слідчий суддя наголошує, що на цьому етапі оцінює лише обставини, що стосуються арешту майна та які мають значення для прийняття рішення стосовно накладення чи не накладення такого арешту, що питання про встановлення вини у вчиненні кримінального правопорушення відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду цього кримінального провадження по суті.
Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, та з метою забезпечення кримінального провадження, а отже слідчий суддя вважає, клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.
Оцінка аргументів сторін. Нормативне обґрунтування, висновки суду.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, зазначив, що не був учасником розгляду клопотання слідчого про арешт майна, не міг надати свої доводи щодо необґрунтованості клопотання слідчого, що позбавило його можливості довести слідчому судді всі обставини справи та надати відповідні докази неправомірності клопотання слідчого.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України).
Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду.
Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.
Суд погоджується з вказаними ствердженнями захисника, оскільки як видно з матеріалів клопотання про арешт майна, оглянутими в ході судового розгляду клопотання захисника, захисник та власник майна щодо якого вирішувалося клопотання про арешт не були присутніми в судовому засіданні та не надавали доводи щодо спростування обставин викладених у клопотанні слідчого та вказані доводи не були досліджені слідчим суддею.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості накладеного арешту, суд приходить до наступного:
В силу ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України), завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтями 7 та 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності.
Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як вже зазначалося раніше, згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Разом з цим, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.
При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.
Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Звертаючись з вказаним клопотанням, слідчий зазначає, що застосування арешту майна необхідне також задля проведення щодо вказаного майна судових експертиз та вказане майно визнано речовим доказом по справі, при цьому до матеріалів клопотання надане пояснення, схема протокол огляду місця події, протокол допиту свідка, рапорти, заява ОСОБА_13 , паспорти прив`язки, постанова про доручення на проведення експертизи безпеки життєдіяльності, допит потерпілого, постанова про визнання речовими доказами по кримінальному провадженню.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В постанові слідчого про визнання майно речовим доказом відсутні жодні об`єктивні дані, які б підтверджували, що зазначене вище нерухоме майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів на які посилається орган досудового розслідування, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане ствердження є передчасним та таким що ґрунтується на припущеннях.

Суд не погоджується з ствердженнями прокурора наданими в судовому засіданні, що накладання арешту на майно необхідне для проведення інженерно - технічної експертизи, оскільки матеріали справи на час її розгляду слідчим суддею такою постанови слідчого не містять.
Слід зазначити, що слідчим не доведено, що власник майна, на яке слідчий просить накласти арешт, ухиляється від проведення необхідних експертиз, намагається здійснити відчуження належного йому майна, або іншим чином буде заважати проведенню експертизи.
На підставі вищенаведеного слідчий суддя вважає, що слідчим не доведена необхідність арешту вказаного майна та наявність щодо нього будь-яких ризиків, у тому числі ризиків його відчуження власником або перешкоджання щодо проведення експертизи.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП]). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994, та «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).
При вирішенні питання щодо арешту майна слідчий суддя зобов`язаний враховувати наслідки які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Вказане майно є власністю фізичної особи підприємця ОСОБА_6 .
Враховуючи все вищевикладене, слідчий суддя вважає, що слідчим не доведена необхідність арешту вказаного майна та наявність щодо нього будь-яких ризиків, у тому числі ризиків його відчуження власником або перешкоджання щодо проведення експертизи, виходячи з того, що арешт не повинен призводити до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, виходячи з правової підстави для накладення арешту, застосовуючи принцип розумності та співрозмірності обмеження права власності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання захисника слід задовольнити та скасувати арешт майна.
Всім іншим доводам захисника, які стосуються саме дій судді при розгляді клопотання слідчого про накладання арешту на майно, судом не надається оцінка, оскільки надання оцінки діям іншого слідчого судді при розгляді справи не входить до повноважень судді першої інстанції.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 94, 132, 173, 174, КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна фізичної особи підприємця ОСОБА_6 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.07.2021 у справі № 495/5614/21 (провадження 1-кс/495/1849/2021) на майно, а саме на: водну надувну гірку та басейн до неї, металевий фільтр (насос) чорного кольору, металева драбина, палатка з металевим кріпленням, які опечатано биркою із зазначенням вмісту та печаткою Білгород-Дністровського РВП та поміщено до спеціального боксу на території Білгород-Дністровського РВП, кабель, який поміщено до сейф-пакету № INZ 4022823, електричний пластиковий лічильник білого кольору який поміщено до сейф-пакету № INZ 4022824, насос який поміщено до сейф-пакету № INZ 4022820, резиновий шланг, зав`язаний мотузкою та скріплений биркою із зазначенням вмісту, а також на копії документів, а саме: паспорта прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, паспорта прив`язки ТС, правил розміщення та експлуатації, виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, довідки про реєстрацію місця проживання, паспорта гр. ОСОБА_3 , кваліфікаційного сертифікату, схеми розміщення, ескізу, зобов`язавши слідчого повернути: водну надувну гірку та басейн до неї, металевий фільтр (насос) чорного кольору, металеву драбину, палатку з металевим кріпленням, які опечатано биркою із зазначенням вмісту та печаткою Білгород-Дністровського РВП та поміщено до спеціального боксу на території Білгород-Дністровського РВП, кабель, який поміщено до сейф-пакету № INZ 4022823, електричний пластиковий лічильник білого кольору який поміщено до сейф-пакету № INZ 4022824, насос який поміщено до сейф-пакету № INZ 4022820, резиновий шланг, зав`язаний мотузкою та скріплений биркою із зазначенням вмісту, а також копії документів, а саме: паспорта прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, паспорта прив`язки ТС, правил розміщення та експлуатації, виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, довідки про реєстрацію місця проживання, паспорта гр. ОСОБА_3 , кваліфікаційного сертифікату, схеми розміщення, ескізу, власнику майна ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: