В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004656 від 06.08.2020 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-20.09.2000 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 140 КК України до 3-х років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
-12.04.2001 Золотоніським районним судом Черкаської області за ч. 2, 3 ст. 140, ст. 42 КК України до 3-х років позбавлення волі;
-08.08.2006 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 06.04.2012 постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області умовно-достроково на невідбутий строк терміном 1 рік 3 місяці 26 днів;
-31.07.2014 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;
-19.12.2014 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 роки 1 місяць позбавлення волі;
-15.12.2014 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
-06.04.2020 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області від за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-08.09.2003 року вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

-13.11.2007 року вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

-16.05.2011 року вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

-28.07.2014 року вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнився у жовтні 2017 року умовно -достроково на 2 місяці 19 днів;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що 06.08.2020, о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 разом із раніше знайомим ОСОБА_6 , знаходячись неподалік будинку №16 по вул. Попудренка в м. Києві побачили припаркований автомобіль марки Форд Фокус н.з. НОМЕР_1 та припускаючи, що в салоні автомобіля можуть зберігатися цінні речі та маючи при собі пристрій для зчитування коду автомобільної сигналізації, у ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , виник спільний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна з салону вищевказаного автомобіля.

Дочекавшись коли потерпілий ОСОБА_4 відійде від автомобіля, ОСОБА_5 , використовуючи пристрій для зчитування коду автомобільних сигналізацій, вимкнув сигналізацію автомобіля марки Форд Фокус н.з. НОМЕР_1 , та через пасажирські двері проник до салону автомобіля марки Форд Фокус н.з. НОМЕР_1 , що є сховищем, звідки, діючи таємно, спільно із ОСОБА_6 , викрали речі, належні ОСОБА_4 , а саме: 20 упаковок лікарського засобу під назвою «Евкабал», дві упаковки лікарського засобу «Еспа-карб» 5 мг., 30 таблеток, 35 упаковок з розчином для ін`єкцій «Еспа - ліпон» 600 мг., 5 упаковок лікарського засобу «Еспа- фоцин». Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , своїми спільними злочинними діями завдали ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 17936 грн. 65 копійок.

Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

Обставини вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст. ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду вину у висунутому обвинуваченні визнав частково, та пояснив, що визнає вчинення крадіжки але з кваліфікацією не погоджується, оскільки він нікуди не проникав, дверцята автомобіля були відчинені, а ОСОБА_6 участі у крадіжці взагалі не приймав та про неї не знав. Щоправда допоміг донести викрадене додому.

Зокрема, ОСОБА_5 показав суду, що 06.08.2020 вони разом з раніше знайомим ОСОБА_6 проходили неподалік вул. Попудренка, де він побачив транспортний засіб марки Форд Фокус. ОСОБА_6 в цей час відійшов їсти, а він зчитав сигнал за допомогою кодграббера, який був при ньому. Потерпілий повернувся, тому він знищив сигнал. Та через деякий час, коли проходив повз вказаний автомобіль перевірив, чи відкритий він, він був відкритий, тому він викрав дві коробки з медичними засобами. З цими коробками він знайшов ОСОБА_6 , який був у дворах та вони вдвох понесли вказані коробки до ОСОБА_5 додому. Що коробки з ліками викрадені він ОСОБА_6 не говорив та він про крадіжку не знав. Підтвердив, що майже одразу їх зупинили Нацгвардійці та відпустили. У подальшому того ж дня по бул. Верховної Ради ОСОБА_9 затримали та останній вказав що ОСОБА_6 та викрадене майно знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду вину у висунутому обвинуваченні не визнав та пояснив, що крадіжку не вчиняв, у Київ приїхав напередодні та зупинився у квартирі, де проживав ОСОБА_5 . Зокрема, 06 серпня 2020 року вони з ОСОБА_5 гуляли по Києву та ОСОБА_5 попросив його почекати доки він зустрінеться зі знайомим у справах. Він зайшов у двір, купив шаурми та через декілька хвилин підійшов ОСОБА_5 з коробками. Де він їх взяв йому невідомо. Він допоміг йому донести вказані коробки до квартири де проживав ОСОБА_5 . Пізніше, ввечері його було затримано за вчинення крадіжки.

Отже, зі свідчень обвинувачених випливає, що ОСОБА_5 не заперечується факт викрадання майна, однак він наполягає на тому, що автомобіль був відчинений і проникнення не здійснювалося. Натомість ОСОБА_6 заперечує факт причетності до вказаного кримінального правопорушення.

Окрім часткового визнання вини ОСОБА_5 та невизнання вини ОСОБА_6 , їх вина підтверджується такими доказами, що були досліджені судом.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 06.08.2020, припарковав автомобіль по вул. Попудренка, закрив його та пішов у справах, зайшов за поворот (метрів 150), поклав гроші до кишені і почув сигнал від ключа сигналізації автомобіля, подумав, що щось випадково натиснув та побачив, що автомобіль відчинений по ключах. Він повернувся до автомобіля, ще раз його зачинив і пішов далі по справах, не перевіряючи, чи там щось зникло, коли за годину повернувся до автомобіля, то також не виявив крадіжки. Вже від`їхавши, побачив, що немає коробок позаду. Зрозумів, що це сталося, коли був сигнал автомобіля, подумав, що його обікрали, обійшов територію (подумав, що препарати могли викинути), нічого не знайшовши побачив у дворі патрульних, підійшов до них та запитав, чи не бачили вони нікого з коробками, патрульні сказали телефонувати 102, ОСОБА_4 так і зробив, пізніше по приїзду групи за викликом, заповнив заяву про злочин. Того ж дня йому затефонували та повідомили, що коробки знайшли.

В судовому засіданні судом було оглянуто свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, згідно якого транспортний засіб Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з якого було вчинено крадіжку, належіть дружині потерпілого ОСОБА_10 (а.с. 141).

Також у судовому засіданні потерпілий підтвердив суду, що лікарські засоби у двох коробках належали саме йому та з`ясовано, що перелік вказаних лікарських засобів у заяві та віднайдених унаслідок обшуку житла особи за адресою: АДРЕСА_4 від 06.08.2020, збігається.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який є оперуповноваженим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, показав суду, що 06.08.2020 разом із нацгвардійцями здійснював патрулювання району; 06.08.2020 близько 13.00 побачили ОСОБА_5 по вул. Попудренка разом з ОСОБА_6 , вони несли коробки з лікарськими засобами. Вказані особи були зупинені, та ОСОБА_11 запитав їх про коробки, на що ОСОБА_12 відповів, що йде від Майдану чи ОСОБА_13 від сестри та надав накладні на лікарські засоби. Вони перевірили чи не було заяв про злочин та відпустили їх. Через деякий час від потерпілого надійшло повідомлення про вчинення злочину- крадіжки з автомобіля лікарських засобів та близько 18.00 години того ж дня по бул. Верховної Ради, ОСОБА_5 було затримано, останній одразу вказав на спільника ОСОБА_6 та місце перебування викраденого, що за адресою: АДРЕСА_2 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 дав аналогічні за змістом ОСОБА_11 покази. Зазначив, що після повідомлення про злочин, поїхали на пошуки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , затримали ОСОБА_5 та поїхали на вказану ним адресу, де зберігались викрадені ліки. Також там було затримано й ОСОБА_6 .
Так, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.
Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 06.08.2020 потерпілий ОСОБА_4 звернувся до поліції із заявою про те, що 06.08.2020 невстановлені особи за адресою: АДРЕСА_5 , з автомобіля Форд Фокус викрали лікарські засоби, вартістю 17000 грн (а.с. 76-78).

Відповідно до протоколу обшуку від 06.08.2020 року, складеного слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_15 в присутності понятих та підозрюваного ОСОБА_6 в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , проведено невідкладний обшук, під час якого було виявлено: 20 упаковок лікарського засобу під назвою «Евкабал», буклети в кількості 19 штук лікарського засобу «Еспа-карб»; дві упаковки лікарського засобу «Еспакарб» 5 мг., 30 таблеток, 35 упаковок з розчином для ін`єкцій «Еспа ліпон» 600 мг., 5 упаковок лікарського засобу «Еспа- фоцин»; мобільний телефон марки «Флай» імей1 НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Нокіа» імей якого зазначений не розбірливо; відео реєстратор чорного кольору без маркування; ліхтарик у футлярі марки «Mini Maglite»; зв`язку ключів з написом «SHERIFF»; навушники чорного кольору з наявним маркуванням «Profit»; п`ять рукавичок; закладна до ломбарду №50620269 (а.с. 79-88).

Постановою про визнання та приєднання речових доказів зазначені речі було визнано речовими доказами (а.с. 91-99).

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва було задоволено клопотання старшого слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_6 , з метою вилучення: 20 упаковок лікарського засобу під назвою «Евкабал»; буклеток у кількості 19 штук лікарського засобу «Еспа-карб»; двох накладних на лікарські засоби; двох упаковок лікарського засобу «Еспа карб» 5 мг., 30 таблеток; 35 упаковок з розчином для ін`єкцій «Еспа ліпон» 600 мг; 5 упаковок лікарського засобу «Еспа-фоцин»; мобільного телефону марки «Флай», імей1: НОМЕР_3 ; мобільного телефону марки «Нокіа», імей якого зазначений нерозбірливо; відео-реєстратор, чорного кольору без маркування; ліхтарика у футлярі марки «Mini Maglite»; зв`язки ключів із авто з брелком «Sheriff», навушників, чорного кольору з наявним маркуванням «Profit»; п`ятьох рукавичок; закладної до ломбарду №50620269 (а. с. 89), а також накладено арешт__(а. с. 90).
Відповідно до висновку експерта від 19.10.2020 №СЕ-19/111-20/45651-ТК телекомунікаційний пристрій з написом «SHERIFF» - кодграббер, призначений для перехвату та обробки сигналу з пульта автомобільної сигналізації автовласника, що надає можливість отримання повного доступу до охоронної сигналізації автомобіля. Наданий пристрій «SHERIFF» виготовлений серійним заводським способом; вказаним пристроєм з написом «SHERIFF» можливо відкрити автомобіль марки «ФОРД ФОКУС» д. н. з. НОМЕР_2 , на якому встановлено сигналізацію «SHERIFF» (а. с. 131- 136).

Відповідно до протоколу особистого обшуку особи від 07.08.2020, якому передувало затримання особи 06.08.2020, підозрюваної у вчиненні злочину, на підтвердження чого наявний протокол затримання особи, у ОСОБА_6 було вилучено мобільний телефон «Blackview», іmei: НОМЕР_4 , іmei 2: НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , на який було накладено арешт відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25.08.2020 та який було визнано речовим доказом і приєднано до матеріалів досудового розслідування на підставі відповідної постанови від 07.08.2020 (т. 1 а.с. 100-105).

Відповідно до протоколу особистого обшуку особи від 07.08.2020, якому передувало затримання особи 06.08.2020, підозрюваної у вчиненні злочину, на підтвердження чого наявний протокол затримання особи, у ОСОБА_5 було вилучено мобільний телефон «Орро» іmei: НОМЕР_8 , іmei 2: НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , на який було накладено арешт відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25.08.2020 та який було визнано речовим доказом і приєднано до матеріалів досудового розслідування на підставі відповідної постанови від 07.08.2020 (т. 1 а.с. 120-125).

Таким чином, аналіз вищезазначених доказів, наданих суду стороною обвинувачення, дає підстави суду дійти висновку, що кожний вищезазначений доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб вчинили таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_4 (крадіжку) лікарських засобів, а саме 20 упаковок лікарського засобу під назвою «Евкабал», двох упаковок лікарського засобу «Еспакарб» 5 мг., 30 таблеток, 35 упаковок з розчином для ін`єкцій «Еспа - ліпон» 600 мг., 5 упаковок лікарського засобу «Еспа- фоцин», що були вилучені під час обшуку житла особи, поєднане з проникненням у сховище.

Щодо наявності кваліфікуючої ознаки крадіжки - «проникнення у сховище», суд зазначає наступне. Вказане питання було предметом вирішення об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка в постанові 19 листопада 2018 року (справа № 205/5830/16-к, провадження № 51-2436кмо18) акцентувала увагу на тому, що у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06 листопада 2009 року, під сховищем пропонувалося розуміти «певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо».
Відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище - це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.
Тобто до сховища (незалежно від ознаки стаціонарності) мають бути віднесені місця чи ділянки, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, та мають властиві для цього конструктивні ознаки, які забезпечують охорону від доступу до них сторонніх осіб.
За визначенням, передбаченим ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III, автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.
При цьому легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки (п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306).
Одночасно салони та багажні відділення автомобілів, зокрема і легкових, дозволять використовувати їх з урахуванням особливостей конструкції, як для перевезення пасажирів та їх багажу, так і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу.
Таким чином, наявність засобів охорони транспортного засобу, у тому числі і технічних, що обмежують вільний доступ сторонніх осіб до майна, що знаходиться в салоні або багажному відділенні автомобіля, свідчить про наявність ознак сховища, яке є володінням особи.
Під проникненням слід розуміти незаконне вторгнення у сховище будь яким способом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові 18 квітня 2018 року (справа №569/1111/16-к, провадження №13-14кс18) при вирішення питання про наявність чи відсутність ознаки «проникнення» вказала, що як правильно зазначається в постанові ВСУ від 15 листопада 2012 року в справі №5-15кс12в, при здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: 1) факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.
Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.
З огляду на зазначене, з урахуванням конкретних обставин провадження незаконне потрапляння сторонніх осіб до салону та багажного відділення автомобіля шляхом подолання різним способом засобів охорони від вільного доступу, у тому числі технічних, здійснене з метою викрадення майна, що там зберігається, складає ознаку незаконного проникнення до володіння особи - сховища.
Судом враховані показання потерпілого ОСОБА_4 у частині того, що викрадені лікарські засоби знаходилися всередині салону автомобіля, який було зачинено та застосовано засіб охорони від вільного доступу сигналізацію.

Більш того, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував що скористався пристроєм з написом «SHERIFF» для того щоб відкрити автомобіль марки «ФОРД ФОКУС», яким користувався потерпілий.

До показів обвинуваченого, що автомобіль потерпілого виявився відкритим, не через його дії суд ставиться критично.

Отже оцінка зібраних доказів у сукупності з урахуванням наведеного висновку Верховного Суду дозволяє суду ідентифікувати вказаний транспортний засіб саме як сховище. А враховуючи, що лікарські засоби були викрадені саме звідти у суду не виникає сумнівів щодо того, що таємне викрадення лікарських засобів відбулося шляхом проникнення до сховища, тобто транспортного засобу, де їх залишив власник.
Обставини виявлення лікарських засобів, викрадених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 у повному обсязі підтверджуються даними свідчень оперуповноваженого ОСОБА_11 та протоколом обшуку зазначеного житла особи.
Також неспроможними є доводи обвинувачених про непричетність ОСОБА_6 до вказаного злочину.
Так, положеннями ч. 2 ст. 28 КК України встановлено, що злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
При цьому, домовленість про спільне вчинення злочину заздалегідь означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони.
Домовленість на спільне вчинення кримінального правопорушення не обов`язково має відбуватися в усній чи письмовій формі, а визначається і за допомогою конклюдентних дій - поведінки, що свідчить про намір діяти для досягнення спільної злочинної мети.
Як встановлено судом, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають у дружніх відносинах, на момент вчинення злочину, проживали разом у одній квартирі. Згідно показів свідка ОСОБА_11 та самих обвинувачених, вони спільно несли викрадені у потерпілого коробки із ліками, та були зупинені одразу неподалік від вчинення крадіжки. Пояснюючи їх походження оперуповноваженому ОСОБА_11 , ОСОБА_5 у присутності ОСОБА_6 вказував, що йде з ними від сестри. ОСОБА_6 цього не заперечував. Під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , останній одразу повідомив слідчого, про місцезнаходження викрадених ліків. Отже, кожен із обвинувачених з урахуванням обізнаності іншого та за спільним корисливим умислом вчинили крадіжку та діяли узгоджено.
Доводи сторони захисту про визнання протоколу обшуку квартири від 06.08.2020 року недопустимим доказом, суд не сприймає, оскільки відповідно до висновків, що викладені у Постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к, Суд зазначив, що частина 1 статті 87 КПК передбачає, що «Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини».
Вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.
Суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Проте таких підстав суду стороною захисту не було наведено.
Також суд вважає, що розмір, заподіяної шкоди встановлено у відповідності до висновків викладених у постанові від 25 листопада 2019 року (провадження №51-10433кмо18) об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду. Зокрема, імперативність п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК у редакції Закону № 1261-VII щодо призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.
Саме простих арифметичних розрахунків достатньо для визначення розміру збитків, згідно наданих потерпілим квитанцій з аптек (т. 1 а. с. 78). Жодних доказів на спростування заподіяної шкоди стороною захисту не було надано.

Суд кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного окремо, за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки вони своїми умисними діями вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у сховище.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд не вбачає.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного окремо у відповідності ст. 67 КК України обвинувальний акт не містить.

При обранні міри покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд враховує наступні обставини:
-особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання, не працює, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий;
-особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, не працює, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_16 , 2014 року народження.
Визначаючи необхідну міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; їх поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожному окремо, покарання у межах, установлених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження вчиненні нових злочинів, у виді позбавлення волі, зарахувавши в строк відбування покарання попереднє ув`язнення, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Крім того, вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.04.2020 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75, 76 КК України, останнього було звільнено від відбування призначеного покарання на 1 рік.
Ухвалою цього ж суду від 12.11.2020 року, вказаний вирок було приведено у відповідність з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року та постановлено, вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.04.2020 року, за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, в іншій частині залишено без змін.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України до обвинувачених, кожного окремо, суд не вбачає.
Крім того, відповідно до протоколів затримання від 07 серпня 2020 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, були затримані в порядку ст. 208 КПК України 06 серпня 2020 року (а.с. 120-125; 100-104).
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва 20 січня 2021 року, ОСОБА_6 , було звільнено з-під варти, змінено запобіжний захід на домашній арешт в певний період доби.
Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта слід стягнути з обвинувачених в рівних частках.
Арешт, накладений ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року (а.с. 90, 105, 125) підлягає скасуванню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.
Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, та призначити йому покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_5 покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного йому вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.04.2020 року і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання стосовно ОСОБА_5 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту, тобто з 06 серпня 2020 року.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, та призначити йому покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому в період часу з 19 год. 00 хв. по 09 год. 00 хв. наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги.
Строк відбування покарання стосовно ОСОБА_6 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту у зв`язку з виконанням вироку суду.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК зарахувати у строк покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 06 серпня 2020 року по 20 січня 2021 року, включно.

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати на залучення експерта у розмірі 2 615 грн. 20 копійок на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати на залучення експерта у розмірі 2 615 грн. 20 копійок на користь держави.
Арешт, накладений ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року (а.с. 90, 105, 125) на:

-20 упаковок лікарського засобу під назвою «Евкабал»; буклети у кількості 19 штук лікарського засобу «Еспа-карб»; двох накладних на лікарські засоби; двох упаковок лікарського засобу «Еспа карб» 5 мг., 30 таблеток; 35 упаковок із розчином для ін`єкцій «Еспа ліпон» 600 мг; 5 упаковок лікарського засобу «Еспа- фоцин»; мобільного телефону марки «Флай» імей1: НОМЕР_3 ; мобільного телефону марки «Нокіа» імей якого зазначений нерозбірливо; відео-реєстратора, чорного кольору, без маркування; ліхтарика у футлярі марки «Mini Maglite»; зв`язки ключів із авто з брелком «Sheriff», навушників, чорного кольору, із наявним маркуванням «Profit»; п`яти рукавичок; закладної до ломбарду №50620269;
-мобільний телефон марки «Blackview», imei: НОМЕР_4 ; imei 2: НОМЕР_11 , з сім-картками мобільних операторів № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ;
-мобільний телефон марки «Oppo», imei: НОМЕР_8 ; imei 2: НОМЕР_9 , з сім-картками мобільного оператора № НОМЕР_10 скасувати повністю.

Речові докази: диски DVD-RW зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: 20 упаковок лікарського засобу під назвою «Евкабал»; буклети в кількості 19 штук лікарського засобу «Еспа-карб»; дві накладні на лікарські засоби; дві упаковки лікарського засобу «Еспа-карб» 5 мг., 30 таблеток; 35 упаковок з розчином для ін`єкцій «Еспа ліпон» 600 мг; 5 упаковок лікарського засобу «Еспа-фоцин»; повернути потерпілому ОСОБА_4 ;

Речовий доказ кодграббер «Sheriff», закладну до ломбарду №50620269, п`ять рукавичок - знищити.

Речові докази: мобільний телефон марки «Вlackview», імей: НОМЕР_4 ; імей 2: НОМЕР_11 з сім картками мобільних операторів № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 повернути ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки «Орро» іmei: НОМЕР_8 , іmei 2: НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 ; мобільний телефон марки «Флай» імей1 НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Нокіа» імей якого зазначений не розбірливо; відео реєстратор чорного кольору без маркування; ліхтарик у футлярі марки «Mini Maglite»; навушники чорного кольору з наявним маркуванням «Profit» повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Суддя М. Сазонова