Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/3721/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2021 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

секретар - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000021 від 05.03.2015 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клочківка Глухівського району Сумської області, громадянина України, розлученого, має на утриманні малолітнью дитину, працюючого водієм КП «Бонд», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

19.02.2018 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області ч. ч. 3 ст. 15 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 69, ч. 1 ст. 70 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн; ухвалою суду від 30.05.2018 року штраф замінено на 100 годин громадських робіт; 19.12.2018 року знятий з обліку Глухівського ГРС філії ДУ «Центрпробації» по відбуттю призначеного покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, у порушення вимог ст.. ст.. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст..ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст..1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та умов укладеного контракту, не маючи на те повноважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї,, 30.01.2015 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) без поважних причин, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому перебував у АДРЕСА_3 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину, або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

У подальшому солдат ОСОБА_3 , усвідомивши протиправність та помилковість своїх дій щодо ухилення від військової служби, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, прибув до військової прокуратури Полтавського гарнізону, де заявив про себе як військовослужбовця та скоєний ним злочин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково, пояснив що дійсно в січні 2015 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації. 30 січня 2015 року з іншими військовослужбовцями разом із представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув на автомобілі військомату до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . В місті Полтаві він відмовився іти служити в якості добровольця та вирішив повернутися додому. В той же день він повернувся назад до м. Глухів Сумської області. Вважає, що не відмовлявся від проходження служби.

Окрім часткового визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доводиться зібраними письмовими доказами, а саме:

Витягом з ЄРДР № 0000021 від 05.03.2015 року по факту ч. 3 ст. 407 КК України;

- даними рапорту про виявлення кримінального правопорушення від 05.03.2015 року старшого прокурора військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_5 ;

- даними з копії війського квитка ОСОБА_3 ;

- даними журналу поіменного списку військовозобов`язаниз, які призвані і відправлені Глухівсько-Ямпільським ОМВК у команду № НОМЕР_3 де в п. 7 вказано прізвище ОСОБА_3 , та зазначені його особисті дані;

- даними рапорту начальника відділення комплектувального пункту ОСОБА_6 від 30.01.2015 року про те, що під час постановки військовозобов`язаних призваних по мобілізації до 119 навчально-тренувального центру військ зв`язку м. Полтава військовослужбовці: ОСОБА_3 відмовився від проходження військової служби;

- даними журналу про проходження військової медичної комісії про те, що ОСОБА_3 скарг не мав, здоровий;

- даними довідки військово-лікарської комісії від 27.04.2015 року № 349 про те, що ОСОБА_3 придатний до військової служби.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України ( в редакції КК України від 01.09.2001 року, до внесених змін від 05.03.2015 року), як самовільне залишення військової частини або місця служби, без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, що передбачено ч. 3 ст. 407 КК України є нетяжким злочином.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Отже, обвинуваченого ОСОБА_3 неможливо звільнити від кримінальної відповідальності за сплином строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки він був засуджений 19.02.2018 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області ч. ч. 3 ст. 15 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 69, ч. 1 ст. 70 КК України та окрім того, із 20.08.2015 року перебував у розшуку за неявку до суду за Ухвалою Київського районного суду м. Полтави та був розшуканий лише в 07.04.2021 року.

В силу ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є те, що обвинуваченого має молодий вік, в даний час працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання.

У силу ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не виявлено.

Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи особу обвинуваченого, який соціально адаптований в даний час, суд вважає за можливе призначити покарання для ОСОБА_3 в межах санкції ч. 3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з вимпробувальним терміном, оскільки маються ряд обставин, що пом"якшують його покарання.

В ході досудового слідства міра запобіжного заходу для обвинуваченого не обиралася.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від вiдбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього вироком суду зобов`язання.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого: - протягом іспитового строку періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації, та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Полтави. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1