Справа № 161/4437/21
Провадження № 1-кп/161/630/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 березня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000334 від 22.02.2021, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Нижньокамськ Республіка Татарстан, громадянин України, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, одружений, не працює, в силу ст.89 КК України несудимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В
ОСОБА_3 , 21.02.2021 року близько 13.00год., діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, у приміщенні магазину «Сільпо» №122, що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вул.Кравчука, 23, шляхом вільного доступу, намагався таємно викрасти належний ТОВ «Сільпо-Фуд» товар на загальну суму 299,41 грн., зокрема: шоколад «Roshen Lacmi» вагою 295 г, в кількості 4 штуки, вартістю 51 гривні 55 копійок кожна, рулет «Родинна ковбаска» вагою 0,500 кг, вартістю 84,22 грн., пачку приправи «Мівіна куряча» масою 80 г, вартістю 4,60 грн., пачку перцю «Премія» червоний гострий, вагою 20 г, вартістю 4,39 грн., за таких обставин: взяв вказаний товар з полиць торгових рядів магазину, після чого сховав його під одяг з метою подальшого безперешкодного виносу товару із магазину та пройшов повз касу, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений та затриманий працівником магазину ТОВ «Сільпо-Фуд» ОСОБА_6 .
ОСОБА_3 інкримінується закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинення усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_3 23.02.2021 року о 19.15год., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із вищевказаного магазину поліетиленовий пакет із нижньою білизною, в якому знаходилися: труси жіночі сірі в кількості 2 штуки, вартістю 55 грн. кожні, труси жіночі білі кількістю 4 штуки, вартістю 45 грн. кожні, труси жіночі чорні кількістю 3 штуки вартістю 45 грн. кожні, плавки рожеві в кількості 4 штуки вартістю 50 грн. кожні, плавки дитячі кількістю 4 штуки вартістю 35 грн. кожні, плавки чорні жіночі кількістю 4 штуки вартістю 52 грн., чим спричинив ФОП ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 973 грн.
ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно намагався викрасти товар у приміщенні магазину «Сільпо» №122, що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вул.Кравчука, 23, однак був затриманий працівником магазину, та показав, що викрав майно у приміщенні магазину «Віта», що знаходиться за адресою: Волинська область, Ківерцівський район, с. Веснянка, вул.Дачна, 50А, перелік якого вказаний в обвинувальному акті. Повідомив, що шкоду відшкодував, у вчиненому щиро розкаявся.
Допитаний безпосередньо в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 підтвердив факт вчинення ОСОБА_3 замаху на крадіжку в приміщенні магазину «Сільпо» №122, що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вул.Кравчука, 23,та показав, що на відеозаписах були виявлені такі факти, в подальшому обвинувачений був затриманий працівником охорони.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчиненні усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України. Окрім цього, він же, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості наслідків, що настали.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку та нетяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, в силу ст.89 КК України несудимий, має постійне місце проживання, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, думку представника потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкціями закону, за якими визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт ближче до мінімальної межі, за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі в мінімальній межі.
Остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, суд призначає шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення менш суворого покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу суд не вбачає, оскільки обвинувачений не працює та не має постійного джерела прибутку. Також суд не вбачає підстав для призначення найбільш суворого покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі з огляду на дані про особу обвинуваченого.
Разом з тим, враховуючи особу винного, конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

З огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про встановлення обвинуваченому мінімального іспитового строку, передбаченого ч.4 ст.75 КК України.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин;
-за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Речові докази у справі, а саме: DVD диск із відеозаписом, який був наданий 26.02.2021 ТОВ «Сільпо Фуд», що знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул.Кравчука, 23; DVD диск із відеозаписом, який був вилучений 23.02.2021 із магазину «Віта», що знаходиться у с.Веснянка вул.Дачна, буд.50А, залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий