ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 644/7488/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2172/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які взяли захист своїх інтересів на себе, з участю представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 , без участі самої потерпілої ОСОБА_9 , належним чином повідомленої про розгляд справи, від якої заяв про відкладення справи не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора та потерпілої на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 03 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 27 04 2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186, ст. 395 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 19 11 2013 року з Олексіївської ВК Харківської області (№25) умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 11 днів,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України з призначенням йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 28 липня 2020 року та зараховано у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, без постійного місця мешкання та реєстрації,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України з призначенням йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_8 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 28 липня 2020 року та зараховано у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 на відшкодування матеріальних збитків суму у розмірі 10616 (десять тисяч шістсот шістнадцять) гривень та на відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Судом встановлено, що 19 07 2020 року приблизно о 15-00 годині, точного часу в ході судового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходились неподалік пункту прийому металу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті виниклих особистих неприязних стосунків, реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_11 , який в цей час перебував сидячі під кроною дерев поблизу пункту прийому металу та завдав йому не менше 3-х ударів кулаками рук по його голові та тулубу, від чого потерпілий впав на землю на спину із положення сидячі, а ОСОБА_7 у свою чергу, одночасно підійшовши до ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, присів біля його голови та почав здавлювати шию руками, після чого взяв у руки фрагмент дерев`яної дошки, яка знаходилась поряд та завдав нею не менше 5 ударів по голові та тулубу ОСОБА_11 . Після спричинення ОСОБА_11 не менше 5 ударів по голові та тулубу, ОСОБА_7 поклав цю ж дошку на тулуб потерпілого, який лежав на землі на спині та, ставши на неї ногами, почав стрибати на ній.
Після чого, припинивши фізичний опір потерпілого, продовжуючи свої спільні злочинні дії ОСОБА_8 , знаходячись з одного боку від потерпілого ОСОБА_11 , а ОСОБА_7 з іншого боку, стали одночасно завдавати ногами удари по голові, тулубу та кінцівкам потерпілого ОСОБА_11 , а через деякий час ОСОБА_8 , у той час коли ОСОБА_7 припинив свої дії, завдав ще один удар правою ногою по голові ОСОБА_11 .
Довівши свій злочинний намір, спрямований на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 до кінця та не усвідомлюючи настання тяжких наслідків у вигляді смерті людини, оскільки ОСОБА_11 продовжив виражатися на їх адресу нецензурною лайкою, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишили ОСОБА_11 на місці вчинення кримінального правопорушення та пішли.
20 07 2020 року о 07-00 годині ОСОБА_11 був доставлений бригадою швидкої медичної допомоги з місця вчинення кримінального правопорушення до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова», де о 20-20 годині помер від отриманих тілесних ушкоджень.
В результаті спільних протиправних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_11 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-17/245-А/20 від 17 09 2020 року, були спричинені наступні тілесні ушкодження, а саме: травма шиї у вигляді синця по лівій переднє-боковій поверхні у середній третині та в нижній третині, крововилив у м`які тканини в верхнє-середній третині шиї на рівні від кутів нижньої щелепи до рівня верхнього краю щитоподібного хряща; травма кінцівок у вигляді синця на правому плечовому суглобі, 3-х синів на правому плечі, синця на правому та лівому ліктях, 3-х синців на правому передпліччі, синця на лівому передпліччі, синця на лівому стегні, 3-х синців на правій гомілці, 3-х саден на обох колінних суглобів на тлі синців, та садна на лівій гомілці, а також крововилив у м`які тканини обох передпліч та в проекції обох колін, які як в сукупності так і поодинці мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Крім того, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-17/245-А/20 від 17 09 2020 року потерпілому ОСОБА_11 були спричинені наступні тілесні ушкодження, а саме: травма голови у вигляді синців в обох навколоочневих ділянках із захватом виличних дуг визначається та крововиливу у слизовій нижньої губи із переходом на слизову обидві щоки, крововиливу у м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні в лобово-скроневій ділянці зліва та в тім`яній ділянці, двобічного пластинчатого субдурального крововиливу, субарахноїдального крововиливу у тім`яно-скронево-потиличній ділянці правої півкулі та у тім`яно-скроневій ділянці лівої півкулі головного мозку, а також забій головного мозку із утворенням вогнища контузії лівої скроневої частки головного мозку; травма тулубу у вигляді: синця у верхній третині тіла грудини, синця по передній лівій поверхні грудної клітини в проекції 2-4 ребер, синець по передній правій поверхні грудної клітини в проекції 1-2 ребер, синець по передній поверхні грудної клітини між парастернальними лініями с захватом мечоподібного відростка, синець по правій переднє-боковій поверхні грудної клітини в проекції 8-9 ребер, синець на передній черевній стінці в середній третині, синець в проекції 1-3 грудних хребців та в області проекції правої лопатки, синець по правій заднє-боковій поверхні черевної стінки та у поперековій ділянці праворуч, садна в області проекції 10го грудного хребця, крововиливу у м`які тканини спини в проекції від 1го до 6го грудних хребців із захватом проекції обох лопаток, а також по праворуч заднє-боковій поверхні від рівня 9го ребра до гребня правої клубової кістки, крововилив у м`які тканини грудної клітини по переднє-боковій поверхні праворуч в проекції 7-10 ребер, по передній поверхні в проекції 5-8 ребер ліворуч, а також в проекції тіла грудини у її верхній третині та в проекції 1-2 ребер по передній поверхні, закритий перелом 7, 8, 9 ребер по середнє-ключичній лінії справа, 9, 10, 11, 12 ребер по лопатковій лінії справа, а також закритий перелом 4 ребра по середнє-ключичній лінії зліва, та перелом 6, 7 і 11, 12 ребер по біляхребтовій лінії зліва, крововилив у переднє середостіння та забій легень, які як в сукупності, так і поодинці мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Важка сукупна травма із ушкодженням внутрішніх органів та перелом кісток скелету, яка ускладнилася гострим розладом кровообігу та декомпенсованим безповоротнім травматичним шоком, стала безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 .

Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.2 ст. 121 КК України тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати через м`якість призначеного ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити останнім максимальне покарання, передбачене санкцією інкримінованої їм статті.

Крім того, просить про задоволення її цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди у повному обсязі, стягнувши з обвинувачених суму у розмірі 1000000 (один мільйон) гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд призначаючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, не в повній мірі врахував кількість та небезпечність ударів, нанесених по голові потерпілого, спосіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений поклавши на тулуб потерпілого дерев`яну дошку, став на неї ногами та почав стрибати.
Крім того, вказує, що після нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, жоден з обвинувачених не намагався надати потерпілому допомоги та викликати швидку допомогу, що свідчить про їх бажання спричинення смерті потерпілому.
Зазначає, що оскільки загибель сина спричинила їй надмірні душевні хвилювання, її супроводжує постійний біль від самотності та незворотності смерті сина, то стягнення моральної шкоди у розмірі 500 000 гривень не є співрозмірною зі ступенем її душевних страждань.

Вказаний вирок було оскаржено також прокурором, проте до початку розгляду справи останній відмовилися від своїх апеляційних вимог, надавши письмову заяву.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілого.

Прокурор вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Потерпіла ОСОБА_9 про дату та час розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином, проте у судове засідання не з`явилася. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду апеляційної скарги до суду не надавала.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника потерпілого, думку обвинувачених та прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинувачених та їх винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюється, у зв`язку з чим колегія суддів у відповідності до ст.404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

В ході перевірки доводів апеляційної скарги потерпілої щодо м`якості призначених покарань, колегія суддів враховує вимоги статті 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Приймаючи рішення про призначення обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 саме таких розмірів покарань, суд першої інстанції усіх вищезазначених вимог дотримався врахувавши, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, офіційно не працевлаштовані, не одружені, ОСОБА_7 має постійне місце мешкання та реєстрації, за яким характеризується незадовільно, раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, ОСОБА_8 постійного місця проживання та реєстрації не має, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених визнано щире каяття та повне визнання обвинуваченими своєї вини.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обох обвинувачених суд першої інстанції визнав скоєння ними кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи встановлені обставини та характеризуючі обвинувачених дані, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання як обвинуваченому ОСОБА_7 так і обвинуваченому ОСОБА_8 є справедливим, необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, суд першої інстанції, на підставі усіх наявних у матеріалах кримінального провадження доказах та детальному вивченні особистостей обвинувачених та їх ставлення до вчиненого, призначив покарання, яке є необхідним та цілком достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Перевіряючи вирок в межах апеляційної вимоги потерпілої ОСОБА_9 в частині задоволення цивільного позову та стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 моральної шкоди, колегія суддів вважає їх не позбавленими правових підстав та приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги в цій частині.

Так, згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

З положень зазначеної статті вбачається, що в мотивувальній частині вироку суд на основі всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи має навести мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову або про покладення на засудженого, цивільного відповідача обов`язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, з кого саме вони стягуються, на чию користь та в якому порядку проводити стягнення, зарахувати суми, добровільно передані цивільному позивачеві, вказати матеріальний закон на підставі якого вирішено цивільний позов, давши при цьому належну оцінку зазначеним обставинам.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Стала судова практика визначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, задовольняючи позовні вимоги потерпілої в частині стягнення з обвинувачених моральної шкоди у розмірі 500 000 гривень, судом першої інстанції не було в достатній мірі враховано характер, тривалість та обсяг психічних страждань потерпілої, характер наслідків спричиненої останній душевної травми, оскільки у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпіла втратила сина.

Крім того, потерпіла у зв`язку з втратою сина, втратила будь-яку підтримку на майбутнє.

Статтею 408 КПК України передбачено, що апеляційний суд має право зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням принципу розумності та справедливості, враховуючи, що на момент апеляційного розгляду завдану потерпілій моральну шкоду не компенсовано, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з обвинувачених солідарно відшкодування моральної шкоди у розмірі 700 000 тисяч гривень, у зв`язку з чим апеляційна скарга потерпілої цій частині підлягає частковому задоволенню.

Будь-яких інших порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є безумовне скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, 405, ч.1 ст. 407, 409, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 03 2021 року по справі щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обох як обвинувачених за ч.2 ст. 121 КК України, - в частині вирішення цивільного позову, змінити.

Апеляційну скаргу потерпілої, - задовольнити частково.

На підставі п.3 ч.1 ст. 408 КПК України збільшити суму, яка підлягає стягненню солідарно з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди і стягнути з них суму 700 000 (сімсот тисяч) гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4