ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-кп/819/467/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

Захисника адвоката ОСОБА_7

Обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0003296, №0001933, №0004038, №0000139, №0001617, №0001682, за апеляційною скаргою з доповненнями ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2021 року задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, терміном до 16 травня 2021 року. В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на менш суворий відмовлено.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, обвинувачений подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2021 року скасувати та обрати більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги з доповненнями обвинувачений зазначив, що стороною обвинувачення не доведено належними і допустимими доказами доцільність його подальшого тримання під вартою, зокрема подальше існування встановлених ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вказує, що сама лише тяжкість інкримінованого йому злочину не може бути єдиним обґрунтуванням подальшого застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Натомість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю зможе запобігти встановленим ризикам. При цьому він готовий забезпечити в майбутньому належну процесуальну поведінку.

Також вказує, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу фактично відсутнє, оскільки заявлене усно, при цьому в порушення вимог ст.199 КПК України таке клопотання йому та його захиснику не вручено та подано з пропуском строку.

Зауважує, що судові рішення, якими йому продовжувалася дія запобіжного заходу, містять шаблонні формулювання.

Крім того просить звернути увагу на стан його здоров`я оскільки має потрійний перелом п`яткової кістки та потребує оперативного втручання.

Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого, захисника, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів виділеного провадження на розгляді Херсонського міського суду перебуває ряд кримінальних проваджень №0003296, №0001933, №0004038, №0000139, №0001617, №0001682 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України.

17 березня 2021 року в судовому засіданні прокурор в кримінальному провадженні звернуся до суду із усним клопотанням, в якому просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Своє клопотання прокурор обґрунтовував тим, що встановлені в справі ризики можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого не зменшились та продовжують існувати. Крім того звернув увагу на тяжкість кримінальних правопорушень, що інкриміновано ОСОБА_8 .

Розглянувши вказане клопотання, суд першої інстанції погодився із доводами клопотання прокурора та прийшов до висновку про наявність правових підстав для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Перевіривши оскаржуване судове рішення у відповідності із доводами апеляційної скарги з доповненнями, суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Так, матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст190, ч.2 ст.186 КК України, частина з яких відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких. Питання існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 вказаних кримінальних правопорушень, було предметом перевірки під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Що стосується питання існування заявлених прокурором ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, то як вірно зазначив суд першої інстанції вказані ризики на даний час є реальними та не зменшилися.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до положень ст.177-178 КПК України ступінь існування ризиків має оцінюватися в контексті відомостей, що характеризують особу, зокрема її соціальних зв`язків, репутації, наявності судимостей, дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, причетності до вчинення інших кримінальних правопорушень та ін.

Як вбачається із матеріалів провадження Херсонським міським судом Херсонської області здійснюється судовий розгляд кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст190, ч.2 ст.186 КК України. На даний час судовий розгляд триває та судові засідання відкладаються у зв`язку із необхідністю виклику свідків.

Крім того в матеріалах провадження наявні відомості, що характеризують ОСОБА_8 , який починаючи з 1995 року неодноразово судимий за вчинення в тому числі корисливих злочинів (а.п.40), перебуває на обліку у лікаря нарколога (а.п.47), в рамках кримінального провадження, що перебуває на розгляді суду перебував у розшуку (а.п.48-54).

Відомості, щодо наявності у обвинуваченого постійного місця проживання, місця роботи та стійких соціальних зв`язків в матеріалах провадження відсутні.

Вказані відомості про особу ОСОБА_8 , зокрема його схильність до скоєння злочинів, відсутність законних джерел для існування, а також перебування обвинуваченого у розшуку обґрунтовано свідчать про існування ризиків переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, а також можливості скоєння нових кримінальних правопорушень. Вказані ризики, з огляду на системність злочинної поведінки обвинуваченого, на переконання колегії суддів, на даний час не зменшились та продовжують існувати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про реальне існування зазначених вище ризиків і будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належний розгляд провадження, що є беззаперечною підставою для продовження раніше обраного останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, твердження обвинуваченого про те, що стороною обвинувачення не доведено доцільність подальшого його тримання під вартою, спростовуються матеріалами провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги з доповненнями ОСОБА_8 щодо порушення прокурором вимог ст.199 КПК України щодо порядку подання клопотання про продовження запобіжного заходу, то суд апеляційної інстанції їх до уваги не приймає, оскільки наведеною нормою врегульовано порядок подання такого клопотання під час досудового розслідування слідчому судді. Натомість вирішення вказаного питання під час судового розгляду передбачено ст.331 КПК України, яка не передбачає строків та порядку подання такого клопотання прокурором.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про його стан здоров`я суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки будь-яких доказів того, що стан здоров`я ОСОБА_8 перешкоджає його подальшому перебуванню в умовах СІЗО або того, що працівники установи відмовили обвинуваченому у наданні медичної допомоги в умовах ізолятора, матеріали кримінального провадження не містять.

Натомість медична частина слідчого ізолятора забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Вона включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі всебічно з`ясованих обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також колегія суддів враховує, що судовий розгляд триває, є необхідність в дослідженні обставин по справі, допиті потерпілих, свідків.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .П під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2021 року, відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4