ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1894/21 Справа № 212/7003/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любимо-Павлівка, Каховського району Херсонської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 152 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів, тобто до 22 липня 2021 року включно.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_8 , вчинив не тяжкий та особливо тяжкий злочин, є особою раніше не судимою, однак перебування на свободі створює ризики скоєння нових злочинів. Так, в провадженні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто є наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, судом було враховано, що ОСОБА_8 перебуваючи під обраним Дніпровським апеляційним судом запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання, виїхав з місця реєстрації та мешкання з м. Жовті Води, у зв`язку з чим, був оголошений в розшук. До обрання запобіжного заходу не працював, не одружений, на утриманні має одну малолітню дитину (дитина живе окремо від батька), що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, які б могли стримати останнього не покидати постійного місця мешкання та не покидати межі м. Кривого Рогу або території України. Є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, тобто є наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд також вважав доведеним ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу, оскільки справа тільки надійшла до суду для розгляду, судом не допитані учасники процесу, які будуть давати покази в судовому засіданні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного контролю.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначила, що ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що у судовому засіданні при розгляді клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під варто сторона обвинувачення посилалась на те, що в підготовче засідання, яке призначалось неодноразово, обвинувачений не з`являвся без поважних причин, в результаті чого, останній був оголошений у розшук, проте жодного доказу належного повідомлення обвинуваченого про дату і місце судового розгляду надано не було.
Крім того, судом не була врахована думка потерпілої з приводу запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 .
Судом першої інстанції не було в повній мірі враховано дані про особу ОСОБА_8 , який має зареєстроване місце проживання, не зловживає спиртними напоями, не вживає наркотичних засобів, є фізичною особою-підприємцем, до затримання опікувався своєю неповнолітньою дитиною.

Позиції учасників судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідача, думки учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних обставин.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
Апеляційний суд вважає правильними висновки суду І інстанції про необхідність продовження стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому доводи обвинуваченого про незаконність ухвали суду є безпідставними.
Відповідно до аналізу ст. 331 КПК України, письмове клопотання подається прокурором або стороною захисту про зміну, скасування або обрання запобіжного заходу обвинуваченому, яке розглядається судом за правилами глави 18 КПК України. Разом з цим незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Тобто, під час судового розгляду в суді першої інстанції клопотання подається та вручається під час зміни, скасування або обрання запобіжного заходу, а не його продовження, що й було зроблено в районному суді. Тому доводи, що не було подано клопотання та усно його було заявлено з порушенням строку є безпідставними.
Так, під час судового розгляду прокурор просив продовжити строк, зазначаючи про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що ОСОБА_10 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, суд І інстанції повинен з`ясувати чи існують на момент розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
До таких ризиків належать запобігання спробам обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Судом І інстанції встановлено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України на період розгляду кримінального провадження, оскільки ОСОБА_8 , вчинив не тяжкий та особливо тяжкий злочин, є особою раніше не судимою, однак перебування на свободі створює ризики скоєння нових злочинів. Так, в провадженні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто є наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, судом було враховано, що ОСОБА_8 перебуваючи під обраним Дніпровським апеляційним судом запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання, виїхав з місця реєстрації та мешкання з м. Жовті Води, у зв`язку з чим, був оголошений в розшук. До обрання запобіжного заходу не працював, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, які б могли стримати останнього не покидати постійного місця мешкання та не покидати межі м. Кривого Рогу або території України. Є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, тобто є наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Суд також вважав доведеним ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу, оскільки справа тільки надійшла до суду для розгляду, судом не допитані учасники процесу, які будуть давати покази в судовому засіданні. Тому, з висновком суду про наявність ризиків апеляційний суд погоджується.
Беручи до уваги дані ризики апеляційний суд також звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, в якій суд неодноразово зазначав, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Суд І інстанції врахував вимоги ст. 178 КПК України, під час продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оцінивши тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винними, інші дані про особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, тому не знайшов підстав для зміни запобіжного заходу, оскільки не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.
Таким чином, будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4