Справа № 523/811/18
Провадження №1-кп/523/208/21
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

04.06.2021 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ________ ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі обвинувальний акт в матеріалах кримінального провадження № 0002012 від 22.11.2017 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 30.01.2018 року за ст. 186 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 1700 гривень (штраф сплачено),

по звинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2017 року приблизно о 20:00 годині ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_7 (засудженим 11.02.2019 року), маючи умисел на заволодіння чужим майном, заздалегідь обумовивши роль кожного у скоєнні кримінального правопорушення, з корисливих мотивів, прибули за адресою АДРЕСА_2 , де побачили раніше їм незнайому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В подальшому, ОСОБА_6 , наздогнав потерпілу ОСОБА_8 та перегородив їй дорогу, у цей час ОСОБА_7 , підійшов до потерпілої зі спини та схопив за її рюкзак однією рукою, а іншою намагався викрасти мобільний телефон потерпілої марки «Xiomi mi 6», імеі (1) НОМЕР_1 ; імеі (2) НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору із чохлом коричневого кольору, вартістю 12 000 гривень, який знаходився у кишені її пальто, однак дістати з кишені потерпілої мобільний телефон останньому не вдавалось, після чого, він висловив вимогу надання мобільного телефону. ОСОБА_6 повторив вимогу ОСОБА_7 . На вказану вимогу потерпіла ОСОБА_8 погодилась віддати свій мобільний телефон, в подальшому особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, дістав з кишені пальто потерпілої вищевказаний мобільний телефон.
Заволодівши зазначеним мобільним телефоном, особа, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , зникли з місця події, розпорядившись майном на власний розсуд, чим завдали потерпілій майнову шкоду на загальну суму 12 000 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив суду, що 21.11.2017 року він разом ОСОБА_7 побачили потерпілу. В подальшому, він наздогнав потерпілу та перегородив їй дорогу, у цей час ОСОБА_7 , підійшов до потерпілої зі спини та схопив за її рюкзак однією рукою, а іншою намагався викрасти мобільний телефон потерпілої. Однак дістати з кишені потерпілої мобільний телефон йому не вдавалось, після чого, він висловив вимогу надання мобільного телефону. У цей час він повторив його вимогу Астрауха віддати телефон. На вказану вимогу потерпіла погодилась віддати свій мобільний телефон, в подальшому він дістав з кишені пальто потерпілої вищевказаний мобільний телефон. Заволодівши зазначеним мобільним телефоном, вони разом з ОСОБА_9 зникли з місця події.
Отримавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не досліджувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме - відкрите викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, суд, відповідно до положень ст. 65 КК України, врахував їх тяжкість, дані про особу винного, а також обставини, що впливають на покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст. 66 КК України є: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, повне визнання винуватості, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, повне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що завдана ОСОБА_6 шкода внаслідок скоєння ним кримінальних правопорушень відсутня, у зв`язку з поверненням майна, також враховуючи, що на час скоєння злочину обвинувачений мав тяжкі сімейні обставини, однак на теперішній час судом встановлено, що обвинувачений не офіційно працює та винаймає житло, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили обрати у вигляді особистого зобов`язання.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільні позови у провадженні заявлені не були.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 127-128, 349, 369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на три роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 виконувати покладені на нього обов`язки, а саме:

- за ч. 1 п. 1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- за ч. 1 п. 2 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- за ч. 2 п. 2 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, обрати у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази, а саме мобільний телефон марки «Xiomi mi 6», - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_8 за належністю.

Строк оскарження вироку 30 (тридцять) діб до Одеського апеляційного суду з дня його проголошення усіма учасниками судового розгляду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1