Провадження № 1-кп/643/745/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2021 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 ,

захисника адвоката - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000894 від 20.07.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, маючого малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , неодруженого, раніше не судимого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

19.07.2020 приблизно о 12:20 години, ОСОБА_5 , керував технічно справним автомобілем "ЗАЗ- DAEWOO Lanos", р.н. НОМЕР_1 , та рухався по пр. Тракторобудівників зі сторони вул. Героїв Праці в напрямку вул. Валентинівської у м. Харкові.

В цей час, під час руху зі швидкістю приблизно 50 км/год. в районі буд. № 83 по пр. Тракторобудівників у м. Харкові, водій ОСОБА_5 при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_5 , зупинився на осьовій лінії, а потім відновив свій рух, діючи з необережності, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

- п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

У зв`язку з дорожньо-транспортною подією 19.07.2020 у ОСОБА_6 згідно з висновком експерта № 12-14/560-А/20 від 21.08.2020 мали місце ушкодження: забита рана тім`яно-потиличної області - відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, відкритий уламкового перелому обох кісток правої гомілки і нижній третині (нижньої третини діафіза малогомілкової кістки і дистального метаегііфізу великогомілкової кістки) із зсувом і вивихом стопи - відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, по ознаці тривалості розладу здоров`я.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 7/1513СЕ-20 від 20.10.2020 в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля " ЗАЗ- DAEWOO Lanos ", р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з ДТП.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_5 , виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом, діючи необережно, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, зупинився на осьовій лінії, а потім відновив свій рух, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого, допустив наїзд на вказаного пішохода, що спричинило вищевказані наслідки.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та підтвердив обставини час, місце, механізм вчинення ним злочину, як зазначено вище у вироку суду. При цьому показав, що 19.07.2020 о 12:20 години він керував автомобілем "ЗАЗ- DAEWOO Lanos", р.н. НОМЕР_1 , та рухався по пр. Тракторобудівників зі сторони вул. Героїв Праці в напрямку вул. Валентинівської у м. Харкові з приблизною швидкістю 50 км/год. Побачив на протилежній частині проїзної дороги пішохода, який намагався перейти проїзну частину. Він спочатку почав змінювати рух, та допустив наїзд на пішохода. Потім були викликані співробітники поліції та швидка допомога.

Обвинувачений у суді зазначив про те, що він розумів, що скоїв злочин, та щиро розкаявся у його вчинені, причину скоєння ним злочину зазначив як з необережності.

Потерпілий ОСОБА_6 до суду не з`явився, незважаючи на те, що був повідомлений судом належним чином та вчасно, про що свідчать матеріали кримінального провадження. Крім цього, потерпілий не зазначив суду причин своїх неявок у судові засідання.

Як в ході досудового розслідування, та і до суду потерпілий з цивільним позовом не звертався. Потерпілий ОСОБА_6 в ході досудового розслідування 21.09.2020 надав письмову заяву, в якій зазначив, що ніяких претензій до ОСОБА_5 він не має.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у скоєні ним кримінального правопорушення, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є неумисним нетяжким злочином. Обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації та постійне місце мешкання, за яким добре характеризується, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду від 25.07.2020, у ОСОБА_5 ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує його щире каяття, визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставину, що обтяжує покарання останнього, яка передбачена ст. 67 КК України, судом не визнано.

Суд враховує тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу винного, позицію потерпілого, приймає до уваги доводи сторони обвинувачення та захисту.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

Водночас судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У п.п.20,21 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви, допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

З урахуванням викладеного, та враховуючи дані про особу винного, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку на підставі ст. 75 КК України за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням. Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_5 саме такого виду покарання. В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В ході досудового розслідування та суду запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався, клопотань до суду з цього питання не надходило.

Потерпілий ОСОБА_6 з цивільним позовом не звертався.

Відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів суд стягує з ОСОБА_5 в рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ч.1 п.п.1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.07.2020 скасувати.

Речові докази по справі: автомобілем "ЗАЗ- DAEWOO Lanos", р.н. НОМЕР_1 повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування у розмірі 5884 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_5 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1