Справа № 164/1963/20
п/с 1-кп/164/53/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2021 року. Смт. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000359 від 29 липня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городок Городоцького району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, одруженого, працюючого водієм АТП №1 м. Львів, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

учасники судового провадження:

прокурори: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 , її представник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
28 липня 2020 року приблизно о 15-й годині 10 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним легковим автомобілем «Фольксваген Гольф», р.н. знак НОМЕР_1 , по проїжджій частині вулиці Центральна села Вовчицьк, Маневицького району, яка є одночасно проїжджою частиною автодороги «О031169» сполученням Собіщиці-Колодії-Вовчецьк-М07-Комарове-Розничі-Р14, з південної сторони, при цьому в кабіні автомобіля перевозив пасажирів ОСОБА_9 , який сидів попереду біля водія, та ОСОБА_10 , який знаходився на задньому пасажирському сидінні транспортного засобу.

Під час руху вказаною вулицею зі швидкістю 60 км/годину, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем, всупереч вимогам п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, однак легковажно розраховуючи, що зможе їм запобігти, не зменшив швидкості до безпечної відповідно до вимог п. 12.1 ПДР (Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), відволікся за керуванням автомобілем, внаслідок чого допустив виїзд транспортного засобу на ліве узбіччя, після чого, намагаючись вирівняти рух автомобіля, різко повернув кермо праворуч, що призвело до різкої зміни напрямку руху і перекидання автомобіля навпроти домогосподарства №24 вулиці Незалежності села Вовчицьк Волинської області.

Під час даної пригоди пасажир автомобіля «Фольксваген Гольф», р.н. знак НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , 1960 року народження, відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 53 від 31 серпня 2020 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки і живота (відкритий багатовідламковий перелом діафізу лівої ключиці; підшкірні крововиливи нижнього відділу передньої поверхні грудної клітки справа з переходом на праву підреберну ділянку живота; поширені підшкірні крововиливи обох задньо-бокових поверхонь тулуба; садна спини справа; закриті злами VII, VIII і IX ребер справа між лопатковою і паравертебральною лініями та X ребра справа по лопатковій лінії; закриті злами II, III, IV, V, VI і VII ребер зліва по передньо- аксилярній лінії (з них злами IV і V ребер - тільки по зовнішніх пластинах); закритих зламів І ребра зліва між передньо- і середньо - аксилярними лініями, зламів ІІ-Х ребер зліва по паравертебральній лінії і VII ребра зліва по задньо - аксилярній лінії з пошкодженням уламками ребер нижнього відділу верхньої долі лівої легені по її задньо - латеральній поверхні з розвитком гемопневмотораксу; компресійного зламу тіла V грудного хребця з незначними явищами компреси, спинного мозку на його рівні; забою задніх відділів обох легень з розвитком двобічної посттравматичної пневмонії; двохетапних розривів передньої стінки висхідного відділу ободової кишки з розвитком пневмоперитонеуму та обмеженого перитоніту; поширений крововилив в клітковину заочеревинного простору (переважно справа); забійних рваних ран (3 шт) з убапаневротичним крововиливом правої лобно-скроневої ділянки обличчя; підшкірних крововиливів медіальної поверхні лівого плеча, задньо - медіальної і передньо - латеральної поверхонь правого плеча, задньо - медіальної поверхні ділянки правого ліктьового суглобу і передньої поверхні лівого передпліччя; підшкірного крововиливу і садна задньо - латеральної поверхні ділянки правого ліктьового суглобу; саден (3 шт.) задньої поверхні правого передпліччя; саден передньої поверхні лівої гомілки, що призвело до настання його смерті в КП «Маневицька ЦРЛ» 05 серпня 2020 року.

Пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_10 , 1962 року народження, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 64 від 09 листопада 2020 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому ІХ ребра зліва по лопатковій ділянці, які за ступенем тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я (більше 21 дня) належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. (п.2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995року).

Таким чином, водій ОСОБА_3 не виконав вимог п. 2.3 «б» (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п. 12.1 (Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку… і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним); п.2.9 «а» (Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) Правил безпеки дорожнього руху України, затверджених постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 10 жовтня 2001 року №1306 i введених в дiю з 1 сiчня 2002 року, якi являються в причинному зв`язку з створенням аварiйної обстановки та виникненням дорожньо-транспортної пригоди i отриманням ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а потерпілим ОСОБА_9 тiлесних ушкоджень, які призвели до настання смерті.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні під час судового розгляду визнав частково, заперечивши перебування в стані алкогольного сп`яніння та швидкість автомобіля в момент вчинення злочину. В подальшому, під час наданого судом останнього слова, в судовому засіданні категорично заперечив свою винуватість, зазначивши, що його вини у смерті ОСОБА_9 , з яким були друзями і який за життя до нього не мав жодний претензій, немає. Цивільний позов потерпілої визнав частково, на суму 50 000 гривень із врахуванням 15 000 гривень вже відшкодованих ним добровільно під час судового розгляду. Суду показав, що 28 липня 2020 року він зустрів своїх товаришів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які сіли до нього в автомобіль. ОСОБА_9 сів попереду на місце для пасажира, а ОСОБА_10 позаду, в стані алкогольного сп`яніння ніхто не перебував. Під час руху по вулиці Центральній в с. Вовчицьк не впорався із керуванням авто та частково з`їхав на узбіччя, від чого машина перевернулася і пасажири отримали тілесні ушкодження. Хто викликав «швидку» не пам`ятає, оскільки перебував в стані стресу, у зв`язку з чим ввечері випив горілки зі знайомим ОСОБА_11 .
Позиція потерпілої сторони.
Потерпіла ОСОБА_6 дала суду показання про те, що 28 липня 2020 року після обіду вона перебувала у себе на подвір`ї, коли прибіг сусід ОСОБА_11 і повідомив, що її чоловік ОСОБА_9 потрапив в аварію. Вона побачила, що чоловік лежав закривавлений під парканом, але ще перебував при свідомості. Як потім дізналася, ОСОБА_9 та його брат ОСОБА_10 перебували разом в автомобілі під керуванням ОСОБА_3 , який не впорався із керуванням, через що транспортний засіб перевернувся і брати отримали тілесні ушкодження. Ствердила, що всі троє обидва пасажири та водій перебували в стані алкогольного сп`яніння, що вона зрозуміла по зовнішньому вигляду і їй розповідали односельчани, які бачили як вони вживали спиртне. Щодо покарання покладалася на розсуд суду. Цивільний позов підтримала в повному обсязі. Пояснила суду, що ОСОБА_3 після поховання ОСОБА_9 дав їй 5 000 гривень, однак вибачення не просив.
Представник потерпілої ОСОБА_7 при призначенні покарання просив врахувати поведінку обвинуваченого як після вчинення кримінального правопорушення, так і під час судового розгляду та його ставлення до вчиненого злочину, а також відсутність щирого каяття.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Не зважаючи на заперечення своєї винуватості у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, вина ОСОБА_3 повністю підтверджується показаннями свідків та письмовими доказами, дослідженими судом безпосередньо під час судового розгляду.
Так, свідок ОСОБА_12 суду показала, що 28 липня 2020 року вона йшла Центральною вулицею села Вовчицьк, мешканкою якого є, і на великій швидкості повз неї проїхав автомобіль, після чого ніби щось стрелило і автомобіль перевернувся. За кермом того авто перебував ОСОБА_3 , чи перебував він в стані алкогольного сп`яніння сказати не може. Також в машині було розбите переднє вікно біля пасажирського місця і в ній перебував закривавлений ОСОБА_9 , якого звідти діставав її чоловік. Тим часом вона побігла викликати швидку, а коли прийшла, то потерпілий вже лежав у них на подвір`ї.
Свідок ОСОБА_13 суду дав показання, що в кінці липня 2020 року в центрі села Вовчицьк, де він проживає, сталася аварія, очевидцем якої він був. По селу на великій швидкості їхав автомобіль, після чого був звук ніби щось стрелило і авто двічі перевернувшись стало на колеса. Після цього з водійського місця машини виліз ОСОБА_3 . Зрозумівши, що в автомобілі можуть бути потерпілі, підбіг до транспортного засобу, де побачив біля розбитого переднього вікна поруч з пасажирським місцем закривавленого ОСОБА_9 , якому допоміг вибратися на свіже повітря. Після цього ОСОБА_3 загнав своє авто до них у в двір.
Допитана в якості свідка ОСОБА_14 , яка працює завідувачкою ФАП с. Вовчицьк Волинської області, суду показала, що 27 липня 2020 року після 15 години до неї на мобільний зателефонував мешканець села ОСОБА_15 і повідомив, що по вулиці Центральній сталася ДТП і є потерпілий. Коли вона приїхала на місце події, то побачила ОСОБА_9 , який ще був при свідомості, але весь закривавлений і мав на обличчі та шиї рвані рани. Приблизно за 15 хвилин приїхала швидка і забрала потерпілого в лікарню. Також на місці події був ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 .
Свідок ОСОБА_16 суду показала, що в кінці липня 2020 року до неї додому за мішками для зерна приїжджав ОСОБА_3 . Так як її чоловік ОСОБА_10 на той момент був в Маневичах, то обвинувачений разом із братом її чоловіка ОСОБА_9 поїхали за ним. Через певний період часу до неї приїхав на велосипеді ОСОБА_11 і сказав, що сталася аварія біля обійстя Хомичів. Коли вона підбігла до місця події, то побачила, що автомобіль ОСОБА_3 вже в дворі, ОСОБА_9 лежить на подвір`ї, а недалеко від нього сидить її чоловік. ОСОБА_3 також був на подвір`ї, в автомобілі було розбите переднє вікно біля пасажира та спущене колесо.
Показання даних свідків відповідають обставинам справи та узгоджуються між собою.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 суду показав, що він є братом загиблого ОСОБА_9 і приблизно о 15 годині 28 липня 2020 року на момент ДТП перебував разом із ним в автомобілі під керуванням ОСОБА_3 . Брат сидів на передньому місці пасажира, а він позаду, коли авто, рухаючись по вулиці Центральній с. Вовчицьк приблизно зі швидкістю 50 км/год., перевернулося, внаслідок чого вони отримали тілесні ушкодження. ОСОБА_9 забрали в лікарню, а в нього також було поламане ребро, однак претензій до обвинуваченого немає, тому відмовився від визнання його потерпілим. Доповнив, що в стані сп`яніння вони не перебували.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що 28 липня 2020 року біля 19 години він прийшов в гості до ОСОБА_3 , з яким випили горілки. Про обставини ДТП не розмовляли.
До показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд ставиться критично, оскільки останні є друзями ОСОБА_3 та заінтересовані в недоведенні факту перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння на час вчинення ДТП.
Свідок ОСОБА_17 зазначив, що він є односельчанином обвинуваченого і потерпілої, однак про обставини ДТП йому нічого не відомо. 28 липня 2020 року до нього на автомобілі приїжджали ОСОБА_3 , який був за кермом, та ОСОБА_9 і домовлялися змолотити зерно, так як він працює на комбайні. Вже коли після обіду ніхто не приїхав за зерном він дізнався про трагедію.
Також винуватість ОСОБА_3 у інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується наступними письмовими доказами:
- повідомленням Маневицької ЦРЛ від 28 липня 2020 року про нещасний випадок невиробничого характеру, відповідно до якого о 16 годині 30 хвилин 28 липня 2020 року до Маневицької ЦРЛ госпіталізовано ОСОБА_9 із закритим переломом лівої ключиці, переломом ребер зліва, забійно рваними ранами голови після ДТП (а.п.33);
- повідомленням Маневицької ЦРЛ від 5 серпня 2020 року про нещасний випадок невиробничого характеру, відповідно до якого о 17 годині 30 хвилин 5 серпня 2020 року констатовано біологічну смерть ОСОБА_9 (а.п.34);
- протоколом огляду місця події від 28 липня 2020 року із фототаблицею, якими зафіксовано загальний вигляд господарства ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 , а також вигляд автомобіля марки «Фольксваген Гольф», р.н. знак НОМЕР_1 , із пошкодженнями (а.п.36 39);

- протоколом огляду місця події від 28 липня 2020 року зі схемою та фото таблицею, де зафіксовано загальний вигляд проїжджою АДРЕСА_2 , сліди протекторів шин на узбіччі та лобове скло автомобіля (а.п.40 44);

- протоколом огляду місця події від 5 серпня 2020 року із фото таблицею, в яких відображено факт перебування тіла померлого ОСОБА_9 у приміщенні 1- го боксу відділення анестезіології з палатами інтенсивної терапії КП «Маневицька ЦРЛ» (а.п. 45 47);

- висновком експерта №53 судово медичної експертизи трупа ОСОБА_9 від 30 серпня 2020 року, відповідно до якого у загиблого були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки і живота (відкритий багатовідламковий перелом діафізу лівої ключиці; підшкірні крововиливи нижнього відділу передньої поверхні грудної клітки справа з переходом на праву підреберну ділянку живота; поширені підшкірні крововиливи обох задньо-бокових поверхонь тулуба; садна спини справа; закриті злами VII, VIII і IX ребер справа між лопатковою і паравертебральною лініями та X ребра справа по лопатковій лінії; закриті злами II, III, IV, V, VI і VII ребер зліва по передньо - аксилярній лінії (з них злами IV і V ребер - тільки по зовнішніх пластинах); закритих зламів І ребра зліва між передньо - і середньо - аксилярними лініями, зламів ІІ-Х ребер зліва по паравертебральній лінії і VII ребра зліва по задньо - аксилярній лінії з пошкодженням уламками ребер нижнього відділу верхньої долі лівої легені по її задньо - латеральній поверхні з розвитком гемопневмотораксу; компресійного зламу тіла V грудного хребця з незначними явищами компреси, спинного мозку на його рівні; забою задніх відділів обох легень з розвитком двобічної посттравматичної пневмонії; двохетапних розривів передньої стінки висхідного відділу ободової кишки з розвитком пневмоперитонеуму та обмеженого перитоніту; поширений крововилив в клітковину заочеревинного простору (переважно справа); забійних рваних ран (3 шт) з убапаневротичним крововиливом правої лобно-скроневої ділянки обличчя; підшкірних крововиливів медіальної поверхні лівого плеча, задньо-медіальної і передньо - латеральної поверхонь правого плеча, задньо -медіальної поверхні ділянки правого ліктьового суглобу і передньої поверхні лівого передпліччя; підшкірного крововиливу і садна задньо - латеральної поверхні ділянки правого ліктьового суглобу; саден (3 шт.) задньої поверхні правого передпліччя; саден передньої поверхні лівої гомілки, що призвело до настання його смерті в КП «Маневицька ЦРЛ» 05 серпня 2020 року. Згідно записів медичної карти стаціонарного хворого на момент госпіталізації 28 липня 2020 року ОСОБА_9 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.п. 49 54);

- висновком експерта № 64 від 9 листопада 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому ІХ ребра зліва по лопатковій ділянці, які за ступенем тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я (більше 21 дня) належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. (п.2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995року). Приймаючи до уваги характер і особливості анатомічної локалізації тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 , не виключається імовірність його (ушкодження) утворення в результаті такого виду дорожньо транспортного травматизму, як травма в салоні автомобіля (а.п. 55 56);

- висновком експерта №415 від 26 серпня 2020 року, відповідно до якого на момент експертного огляду з технічної точки зору робоча гальмова система, рульове керування автомобіля «Фольксваген Гольф», р.н.знак НОМЕР_1 знаходились у працездатному стані, а ходова частина в непрацездатному стані у вигляді розгерметизації шин передньої осі, яка виникла після ДТП (а.п. 62 67).

Згідно з висновком №103 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 липня 2020 року, ОСОБА_3 28 липня 2020 року о 21 годині 40 хвилин перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.п. 35).
Таким чином, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить висновку, що своїми необережними діями, якi виразились в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст.286 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, які б пом`якшували покарання, судом не встановлено.
Вирішуючи питання щодо обставини, яка, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому, а саме вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, суд приходить наступного висновку.
Обвинувачений заперечував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння під час скоєння ДТП і у своїх показаннях зазначав, що ні він, ні його пасажири в стані алкогольного сп`яніння на момент ДТП не перебували. Показання обвинуваченого в цій частині підтвердив також допитаний свідок ОСОБА_10 .
Однак показання ОСОБА_3 та ОСОБА_10 спростовуються висновком СМЕ трупа ОСОБА_9 №53 від 30 серпня 2020 року, яким зафіксований стан алкогольного сп`яніння на момент госпіталізації (а.п. 49-54).

Слід зазначити, що посилання сторони захисту на дії ОСОБА_3 по вживанню алкоголю після вчинення ДТП за обставин, що він, працюючи на посаді водія, є достовірно обізнаним з положеннями п.п. «є» п.2.10 Правил дорожнього руху України про заборону після вчинення дорожньо транспортної пригоди та до проведення медичного освідування, вживання алкоголю та лікарських препаратів, виготовлених на їх основі, не можна вважати логічними та такими, що відповідають дійсності, а тому суд це сприймає як намагання приховати факт наявності в обвинуваченого в момент вчинення ДТП стану алкогольного сп`яніння.

Зазначені обставини та перевірені докази приводять суд до переконання про доведеність факту перебування ОСОБА_3 на момент скоєння дорожньо транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння, що є, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжуючої обставиною.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
При призначення покарання суд керується положеннями ст. 50, ст. 65 КК України в силу яких суд зобов`язаний призначаючи покарання врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання з тим, щоб особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, як цією особою, так суспільними спостерігачами, які оцінюють співмірність вчиненого діяння та покарання.
При цьому покарання має на меті не тільки кару, але й має реалізувати принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» індивідуалізація покарання у даній категорії справ досягається зокрема не лише з урахуванням наслідків, що настали, а й характеру та мотиву допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально вольову владну діяльність суду з вирішення визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин з необережності, однак який, згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких, наслідком якого стала смерть ОСОБА_9 та тілесні ушкодження середньої тяжкості у ОСОБА_10 .
Суд також враховує думку потерпілої щодо призначення покарання, часткове відшкодування шкоди, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину та під час судового розгляду, умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, сімейний стан, наявність місця роботи, стан здоров`я та позитивні характеристики за місцем проживання та працевлаштування.
Зважаючи на вищевикладене, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75, 76 КК України.
При цьому судом враховується та обставина, що дії обвинуваченого при скоєнні необережного злочину, призвели до незворотніх наслідків у вигляді смерті людини, а тому, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами, пом`якшення обвинуваченому покарання негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема, іншими водіями, необхідності дотримуватися Закону та Правил дорожнього руху України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху зі сторони обвинуваченого, що спричинило тяжкі наслідки, та приходить висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Вирішуючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_18 з приводу стягнення завданої моральної шкоди ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
гідно зі ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.
За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення на користь потерпілої, суд враховує незворотність наслідків, що настали для неї - непоправна втрата чоловіка, в результаті чого зазнала великих душевних страждань, які доводиться переживати до теперішнього часу, докладаючи додаткових зусиль для відновлення життєвих відносин.
Враховуючи вищевикладене, аналізуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, часткове визнання обвинуваченим позовних вимог та добровільну сплату певної суми, суд приходить висновку, що стягнення на користь потерпілої 150 000 гривень моральної шкоди буде ґрунтуватися на положеннях статей 128, 129 КПК України, статей 22, 1168 ЦК України і відповідатиме обставинам справи.
Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст.100 КПК України.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого.
Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, скасувати.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили не обирати.
Витрати на залучення експерта для проведення судової інженерно транспортної експертизи №415 від 26 серпня 2020 року на суму 2 615 гривень стягнути з ОСОБА_3 .
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення. В задоволенні решти позову відмовити.
Арешт на майно, накладений згідно ухвали слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 7 серпня 2020 року, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати повністю.
Речові докази: автомобіль «Фольксваген Гольф», р.н. знак НОМЕР_1 , та лобове скло від нього, які належать ОСОБА_19 , та які знаходяться у володінні ОСОБА_3 , повернути останньому, як законному володільцю (користувачу).

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя
Маневицького районного суду ОСОБА_1