Дата документу 26.07.2021 Справа № 336/4257/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/4257/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/747/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

заявниці ОСОБА_7 ,

представника заявниці адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 червня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні її скарги на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Запорізькій області Запорізького районного управління поліції відділу №3, -

В С Т А Н О В И Л А:

1 червня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_9 на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Запорізькій області Запорізького районного управління поліції відділу №3.

В обґрунтування скарги ОСОБА_9 зазначила, що 30 квітня 2021 року до органів поліції нею була подана заява про вчинення відомою особою кримінального правопорушення, передбаченого ст. 135 КК України, за фактом залишення у небезпеці ОСОБА_10 , 2019 року народження, її батьком ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 . Посилаючись на те, що в порушення вимог ст. 214 КПК України протягом 24 годин після отримання повідомлення про злочин, відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань органом досудового розслідування не внесені, просила зобов`язати уповноважений орган поліції внести відповідні відомості до ЄРДР на підставі заяви від 30 квітня 2021 року про злочин та надати їй відповідний витяг, повідомивши суд про виконання відповідної ухвали.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 червня 2021 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 з тих підстав, що поданням зазначеної у скарзі заяви остання фактично не повідомила про злочин, а намагається штучно маніпулювати нормами чинного законодавства з метою переслідування у кримінальному порядку особи, з якою вирішує спірні питання у порядку цивільного судочинства стосовно спільної дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою її вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що 30 квітня 2021 року вона звернулась із заявою про злочин, передбачений ст. 135 КК України до Запорізького районного управління поліції відділу поліції №3, але до цього часу її заяву не внесено до ЄРДР.

Зазначає, що 27 травня 2021 року вона отримала лист №В-172/118/01/03-2021 про те, що поліція не вбачає ознак правопорушення.

Звертає увагу на те, що висновки суду першої інстанції про правомірність слідчого органу і відсутність об`єктивних даних, які свідчать про злочин є грубим порушенням норм законодавства та суперечать принципу розслідування та приписам ВС України.

Вказує, що обов`язок розпочати досудове слідство у слідчого та/або прокурора виникає одразу після надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того зазначає, що в своїй заяві про скоєння злочину від 30 квітня 2021 року вона лише зверталась за допомогою і зазначала ознаки злочину, які на її думку відповідають статті КК України, що не є порушенням будь-яких норм та порядку, а вже правоохоронні органи повинні були надати оцінку обставинам справи шляхом проведення оперативно-слідчих заходів, в чому і полягає суть розслідування.

Звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що вона взагалі не повідомила суд про наявність спору стосовно спільної дитини, але це не відповідає дійсності, оскільки в судовому засіданні 9 червня 2021 року під час розгляду скарги ОСОБА_7 повідомила суд про наявність спору щодо визначення місця проживання дитини, а також розповіла про всі обставини, які призвели до відповідного спору, що підтверджується звукозаписом судового засідання.

Вказує, що наявність судових спорів і інших проваджень абсолютно не пов`язані з предметом розгляду даної справи, тому посилання суду на це вважає недоречним.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді посилається на те, що копію оскаржуваної ухвали отримала лише 2 липня 2021 року, тобто вже після закінчення строку її оскарження в апеляційному порядку.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наявної в матеріалах провадження розписки, ОСОБА_7 дійсно отримала копію оскаржуваної ухвали лише 2 липня 2021 року (а.с. 52), у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

У судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_7 підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Зазначила, що ОСОБА_11 залишає дитину саму, їде на роботу, а ввечері повертається.

Представник заявника адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подану апеляційну скаргу, зазначила, що ОСОБА_11 на дзвінки не відповідає, двері не відкриває, ОСОБА_7 намагається за допомогою поліції встановити місце знаходження дитини.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду першої інстанції законне та вмотивоване.

Заслухавши доповідь судді, заявниці, її представника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як вбачається із матеріалів скарги, ОСОБА_7 звернулась до начальника СВ відділу поліції №3 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області з заявою про кримінальне правопорушення, в якій просила внести до ЄРДР відомості за ознаки вчинення ОСОБА_11 злочину, передбаченого ст. 135 КК України за фактом постійного залишення із вересня 2020 року по теперішній час малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на одинці вдома за адресою: АДРЕСА_1 та розпочати досудове розслідування даного злочину, вручити їй копію витягу із ЄРДР (а.с. 4-5).

Із відповіді т.в.о. начальника відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області від 20 травня 2021 року №В-172/48/01/03-2021 М. Скиртача випливає, що інспекторами СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області заяву ОСОБА_10 внесено до обліку за №9290 від 26 квітня 2021 року, ознак кримінального та адміністративного правопорушення виявлено не було (а.с. 9).

Висновки суду першої інстанції з приводу того, що заява ОСОБА_10 не містить ознак кримінальних правопорушень, передбачених Особливою частиною КК України є переконливими та обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, частина 1 ст. 135 КК України передбачає кримінальну відповідальність за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечній для життя стан.

Суспільна небезпека вказаного злочину полягає у поширенні аморальної поведінки, змістом якої є неповага до права людини на життя і безпеку, нехтування моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людям, яку перебувають у небезпечному для життя стані.

Потерпілим від злочину, передбаченого ст. 135 КК України є особа, яка характеризується сукупністю двох ознак. Так, вона: а) перебуває в небезпечному для життя стані; б) позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану.

З об`єктивної сторони вказаний злочин полягає у суспільне небезпечній бездіяльності, що виражається у залишенні без допомоги вказаної особи.

Із заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення від 30 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_11 з вересня 2020 року по теперішній час залишає без належного догляду, нагляду та допомоги, тобто в небезпеці, малолітню дитину (її доньку) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на одинці вдома за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки сам працює в день на підприємстві «Мотор Січ», про що свідчить довідка про доходи, видана йому у період з вересня 2020 року по січень 2021 року, а тому свідомо вчиняє триваючий злочин, передбачений ст. 135 КК України (а.с. 4-5).

Проте, ОСОБА_7 ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду не було надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 135 КК України відносно ОСОБА_10 .

Так, єдиним обґрунтуванням в своїй заяві про кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вказує довідку про доходи ОСОБА_11 із місця його роботи, яку між іншим долучено не було, проте, такий документ ніяк не може свідчити, що в діях останнього вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 135 КК України.

Крім того, із відповіді т.в.о. начальника відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області від 20 травня 2021 року №В-172/48/01/03-2021 М Скиртача вбачається, що органами поліції були здійснені неодноразові виходи за місцем мешкання ОСОБА_11 , проте, двері квартири ніхто не відкрив.

Тобто, крім власних припущень ОСОБА_7 та посилання на довідку із місця роботи ОСОБА_11 , яка свідчить тільки про дохід останнього, інших доказів про залишення малолітньої ОСОБА_10 в небезпеці немає.

При цьому, доводи про те, що ОСОБА_11 з вересня 2020 року фактично працює на підприємстві «Мотор Січ» ніяк не можуть свідчити про склад в його діях кримінального правопорушення, передбаченого ст. 135 КК України, оскільки доказів на підтвердження того, що малолітня дитина у його відсутність потребує допомоги або нагляду, які їй не надаються надано не було.

Верховний Суд у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Відтак, викладені факти в заяві ОСОБА_9 від 30 квітня 2021 року за своїм змістом та суттю не містять жодних відомостей про кримінальне правопорушення та об`єктивних даних, які свідчать про те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 11 КК України вказана заява не являється заявою про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають негайному, але не пізніше 24 годин після подання заяви, внесені слідчим, прокурором до ЄРДР.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 9 червня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Запорізькій області Запорізького районного управління поліції відділу №3, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4