Справа № 591/2146/21
Провадження № 1-кп/591/452/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Суми угоду про примирення в кримінальному провадженні щодо обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм в ПВКФ «Дива», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2021 року о 14-30 год. інспектор взводу №1 роти №2 УПП в Сумській області ОСОБА_5 спільно з інспектором взводу №2 роти №2 УПП в Сумській області ОСОБА_7 прибули за адресою: АДРЕСА_1 , на повідомлення про те, що сусід за вказаною адресою гучно слухає музику, чим порушує тишу та заважає відпочивати заявнику.

По прибуттю на місце, двері квартири поліцейським відчинив ОСОБА_6 , який на зауваження працівників поліції з приводу порушення тиші став поводити себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, а потім діючи з прямим умислом, раптово витягнув свою праву руку, яку весь час тримав за спиною, в якій знаходився газовий балончик Pepper KO Fog та безпідставно направивши його в обличчя ОСОБА_5 , розпилив речовину дратівної та сльозогінної дії з відстані близько 0,5 м та протягом 5 сек. в обличчя інспектора, чим спричинив останньому легких тілесних ушкоджень у виді хімічного опіку кон`юнктиви та рогівки першої стадії, шкіри повік першого ступеня, обох очей.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

30.03.2021 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, відповідно до якої підозрюваний визнав в повному обсязі свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. При цьому, сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_6 у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, поклавши на нього встановлені ст.76 КК України обов`язки щодо необхідності періодично з`являтись для реєстрації до органів пробації та повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Під час підготовчого судового засідання потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтвердили, що угода про примирення укладена добровільно, така угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, захисник та прокурор в судовому засіданні вважали, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Суд проаналізував надані обвинувальний акт, угоду про примирення та документи, що характеризують особу обвинуваченого, вислухавши учасників процесу, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії ОСОБА_6 обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України. Згідно з положеннями ст. 12 КК України, злочини за ч.2 ст.345 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів. Обвинувачений свою вину у скоєнні такого кримінального правопорушення за обставин, як вони зазначені в обвинувальному акті та угоді про примирення, визнає.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні у тому числі щодо нетяжких злочинів.

Частиною 1 ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 31 березня 2016 року (справа № 5-27 кс 16), при визначенні того, чи можна укладати угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо злочинів середньої тяжкості двооб`єктного (багатооб`єктного) злочину (ч. 2 ст. 345 КК України), суд має керуватись не тільки формальними вимогами норм статей 468, 469, 474 КПК України щодо видів угод про примирення і класифікацію злочинів, щодо яких такі угоди можуть укладатися, а й чітко дотримуватись їх засадничих принципів. Для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія «інтерес».

Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.

У даному випадку, під час підготовчого засідання встановлено, що укладення угоди між підозрюваним та потерпілим про примирення є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також положенням статей 26, 55, 469, 473, 474 КПК України, жодним чином не суперечить інтересам суспільства; у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм ч. 3 ст. 469, п. 7 ст. 474 КПК України.

Крім того, узгоджена в угоді міра покарання відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема застосування ст.75 КК України обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, позитивно характеризується за місцем проживання, щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Також необхідно зарахувати у строк відбування ОСОБА_6 покарання строк його тримання під вартою за правилами ч.5 ст.72 КПК України з дня затримання по день звільнення зпід варти.

Згідно ст.ст.100,174 КПК України необхідно скасувати накладений на речові докази арешт та вирішити долю цих речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 373-374,469,471, 473-476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 30.03.2021 року укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000589.

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.345 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, та покласти на нього наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк тримання його під вартою з 15.03.2021 по 17.03.2021 з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням обмеження волі.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді на речові докази, а їх долю вирішити таким чином:

-газовий балончик, що зберігається у камері схову речових доказів Сумського РУП ГУНП в Сумській області після набрання вироком законної сили знищити;

-срібний ланцюжок з хрестиком, які були передані під зберігальну розписку ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили вважати повернутими законному володільцю ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з моменту проголошення вироку, через Зарічний районний суд м.Суми до Сумського апеляційного суду:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1