Справа № 204/3451/21
Провадження № 1-в/204/554/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 07 вересня 2015 року, відносно ОСОБА_3 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 433 від 07 травня 2021 року, зазначено про те, що внаслідок проведеного комплексного медикаментозного лікування у сукупності із застосуванням заходів психологічної та соціальної реабілітації з грудня 2019 року в клінічній картині захворювання відмічалось покращення: під впливом лікування поведінка набула більш упорядкованого характеру, пацієнт став спокійніше реагувати на зауваження, агресивних дій, грубих психопатоподібних форм реагування не відмічалось. Продуктивної психопатологічної симптоматики (маячних ідей, оманів сприйняття) за весь час перебування в закладі не спостерігалось. З травня 2020 року психічний стан хворого стабільний: був упорядкований в поведінці, не конфліктував з оточуючими, афективні порушення були відсутні. Психічний стан характеризувався ознаками шизофренічного дефекту у вигляді емоційної сплощеності, холодності, поряд з формальними порушеннями мислення у вигляді паралогічності, непослідованості. З жовтня 2020 року сформована формальна критика до свого стану та тяжкості скоєного. Погоджується з необхідністю постійного нагляду лікарем психіатром у майбутньому. Таким чином, пацієнт на теперішній час особливої небезпеки для оточуючих не становить. Тобто, ОСОБА_3 за своїм психічним станом особливої небезпеки для оточуючих не становить та може бути переведений у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Від особи, відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_3 до суду надійшла заява, в якій він відмовився приймати участь у судовому засіданні, просив розглянути заяву без його участі.
В судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 заяву просив задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення розглядуваної заяви.
Обговоривши подання, заслухавши учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного: з висновку комісії лікарів-психіатрів вбачається, що з грудня 2019 року в клінічній картині захворювання відмічалось деяке покращення: під впливом лікування поведінка набула більш упорядкованого характеру, став спокійніше реагувати на зауваження, агресивних дій, грубих психопатоподібних форм реагування не спостерігалось. Але зберігалась деяка емоційна нестійкість, дратівливість. Про скоєне жалю не висловлював, виправдовував себе: «я потерпілого просив піти додому, а він не хотів». Психічно хворим себе не вважав. Настанови на прийом підтримуючого лікування, спостереження лікарем-психіатром в майбутньому не були сформовані. З травня 2020 року психічний стан хворого стабільний: був упорядкований в поведінці, не конфліктував з оточуючими, афективні порушення були відсутні. Психічний стан характеризувався ознаками шизофренічного дефекту у вигляді емоційної сплощеності, холодності, поряд з формальними порушеннями мислення у вигляді паралогічності, непослідовності. Про скоєне повідомляв, що «тоді так склалась ситуація, я просив його піти з мого дому, а він не захотів». Щодо протиправності скоєного, погоджувався формально. Психічно хворим себе не вважав, своє захворювання продовжував пов`язувати з тим, що колись на нього доторкнулась вчителька, після чого почали періодично з`являтись «голоси». Стійкі лікувальні настанови на майбутнє не були сформовані. За останні шість місяців психічний стан пацієнта залишався стабільним, були завершені заплановані соціально-реабілітаційні заходи, з жовтня 2020 року сформована формальна критика до свого стану та тяжкості скоєного. Казав, що: «не потрібно було так робити». Погоджувався з необхідністю постійного нагляду лікарем психіатром у майбутньому, прийому лікування.
Обговоривши подання, заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки у хворого достатньо тривалий час зберігається стабільний психічний стан і на теперішній час він не становить особливої небезпеки для оточуючих, що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 94 КК України.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Змінити примусові заходи медичного характеру, призначені ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 07 вересня 2015 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і перевести його для подальшого примусового лікування до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1