ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000079 від 25 липня 2021 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2021 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, клопотання слідчого ОСОБА_8 слідчого відділення Дністровського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області - задоволено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ЄУНСС №717/1043/21 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_9
Провадження №11-сс/822/173/21 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія ст. 193 КПК України

Строк дії ухвали до 18 години 22 вересня 2021 року включно.

Доводи апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в своїй апеляційній скарзі вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою.
Зазначає, що жодних підстав вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватися від суду, впливати на учасників кримінального провадження чи спробує вчинити інше кримінальне правопорушення немає, це не було встановлено судом, не обґрунтовано стороною обвинувачення та при розгляді клопотання не доведено.
Посилання прокурора та слідчого судді на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним, відповідно до судової практики та рішень Європейського суду з прав людини не може слугувати обґрунтуванням при обранні такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Стверджує, що обраний найсуворіший вид запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою не відповідає його меті застосування, є безпідставним, тому вважає його застосування невиправданим та недоцільним.

Позиції сторін.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просила скасувати ухвалу слідчого судді про застосування щодо її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор просив апеляційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги сторони захисту, з`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Так, у клопотанні слідчого зазначено, що ОСОБА_7 підозрюється в
тому, що 24 липня 2021 року, біля 23 години, у кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що ОСОБА_10 є неповнолітньою і їй 15 років, вирішив її зґвалтувати. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, завдав удар в обличчя неповнолітньої ОСОБА_10 та утримуючи її руки та ноги, погрожуючи потерпілій фізичною розправою, подолав волю неповнолітньої потерпілої до супротиву, вступив з неповнолітньою ОСОБА_10 у статеві зносини природнім способом, в саме здійснив вагінальне проникнення в тіло неповнолітньої потерпілої з використанням своїх геніталій.
З наданих апеляційному суду матеріалів, які були предметом дослідження судом першої інстанції, вбачається, що суд задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи його, слідчий суддя перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні та прийшов до переконливого висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, та про те, що наявні ризики, які визначені в ст. 177 КПК України свідчать про недостатність застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів.
Встановлено, що 25.07.2021 року до ЄРДР внесені відомості за №0000079 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.
25.07.2021 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
26.07.2021 року, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.
Колегія суддів вважає, що слідчим суддею у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України були досліджені обставини у повному обсязі, необхідному для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, які відповідають матеріалам кримінального провадження.
На стадії вирішення слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя має переконатися у наявності обґрунтованої підозри, а факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Отже, стороною обвинувачення в суді першої інстанції доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
За практикою ЕСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року п.32, Series A, N182). Крім того, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Вимога «обґрунтованої підозри» передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують зацікавлену особу з припустимим правопорушенням. Вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, і чим довше триває тримання під вартою, тим вищими мають бути вимоги до підтвердження обґрунтованості підозри (Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, 30 серпня 1990 р.; О`хара проти Сполученого Королівства, 16 жовтня 2001 р. та ін.).
Тримання під вартою має зазвичай застосовуватися до особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі.
Винятковий характер тримання під вартою означає, що позбавлення волі, до якого воно призводить, може загалом бути виправданим, лише коли правопорушення, у зв`язку з яким воно застосовується, може у разі засудження призвести до певного строку ув`язнення.
Питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою. («Феррарі-Браво проти Італії» 9627/81, 14 березня 1984 р, DR 36,15).
Слідчий суддя, приймаючи рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прийшов до обґрунтованого висновку, що метою і підставою такого запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні є запобігання спробам підозрюваного, який раніше був засуджений за вчинення умисних злочинів та відбував покарання у виді позбавлення волі, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на неповнолітню потерпілу у даному кримінальному провадженні.
При цьому, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор.
В своїй ухвалі, суд прийшов до переконання, що згідно наданих доказів ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому ризик того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду знайшов своє підтвердження і був повністю доведений слідчим та прокурором.
Погоджуючись з такими висновками слідчого судді, апеляційний суд вважає, що для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого та, які доведені прокурором в судовому засіданні, слідчий суддя обґрунтовано обрав підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, зважаючи на характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа його вчинила та покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження.
За таких обставин, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню або незаконно впливати на неповнолітню потерпілу, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_7 , який на теперішній час підозрюється у скоєні особливо тяжкого злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Отже, на противагу доводам захисника, апеляційний суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду, або незаконно впливати на неповнолітню потерпілу, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім того, згідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про неспроможність доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , стосовно незаконності оскарженої ухвали, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, ч.3 ст. 407, 422, 532 ч.2 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3