Провадження № 11-кп/4820/419/21
Справа № 149/1596/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 152 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв`язку, в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000733,-

в с т а н о в и л а :
Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23 березня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Качанівка Хмільницького району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта неповна вища, студента 2 курсу Вінницького політехнічного університету, не одруженого, працюючого трактористом машиністом ТОВ «Астарта Київ» ВП «Війтовецьке», раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, не обиралась.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня фактичного звернення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 20000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 документально підтверджені витрати на правовому допомогу в розмірі 9000 грн., витрати щодо сплати судового збору в розмірі 551,20 грн., витрати пов`язані з прибуттям до суду в розмірі 336,75 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 17.10.2015 року близько 06 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись біля повороту в напрямку с. Терешпіль, поблизу автобусної зупинки, що розташована по вул. Леніна в с. Качанівка Хмільницького району Вінницької області підійшов до ОСОБА_9 , яка проходила поруч. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті та вступ з потерпілою всупереч її волі у статеві зносини, діючи умисно, з метою вчинення насильницького статевого акту, використовуючи фізичну силу, незважаючи на активний фізичний опір ОСОБА_9 , затягнув її до автобусної зупинки. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , з метою подолання опору, який могла б вчинити ОСОБА_9 , застосовуючи до неї фізичне насильство, яке виразилось в утриманні своєю рукою за зап`ястя руки потерпілої, вільною рукою розстебнув джинсові штани ОСОБА_9 та засунув руку під нижню білизну. ОСОБА_9 намагалась вирватись, але не змогла цього зробити. ОСОБА_9 усвідомивши що їй не вдасться подолати фізичне насильство, застосоване ОСОБА_7 , яке виразилось в насильницькому утриманні та намаганні вступити в статеві зносини всупереч її волі, під приводом справити природні потреби спробувала втекти. Проте ОСОБА_7 , наздогнавши ОСОБА_9 , з метою перебороти дійсний активний фізичний опір потерпілої, пов`язаний із небажанням вступити у статеві зносини, обхопив її руками за тулуб, підняв та відніс в сторону від зупинки, де кинув на землю. Продовжуючи свої злочинні дії та бажаючи їх закінчити, незважаючи на активний фізичний опір ОСОБА_9 , її прохання відпустити та крики про допомогу, застосовуючи до потерпілої фізичне насильство, яке виразилось в насильницькому утриманні за тіло всупереч волі останньої, ОСОБА_7 стягнув з неї одяг та вступив у природні статеві зносини. Внаслідок застосування ОСОБА_7 фізичного насильства ОСОБА_9 , згідно висновку експерта № 18 від 08.04.2016 року заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому передпліччі, лівому стегні, саден на попереку та зовнішніх статевих органах.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та адвокат ОСОБА_11 , в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , за її погодженням, відмовились від своїх апеляційних скарг.

В поданій апеляційній скарзі зі змінами до неї, обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності його вини, просить вирок щодо нього змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням іспитовим строком 3 роки, посилаючись на те, що він визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, частково відшкодував шкоду потерпілій, позитивно характеризується.

В поданому до апеляційної інстанції клопотанні захисник ОСОБА_8 і обвинувачений ОСОБА_7 просять звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення 17.10.2015 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України та закрити кримінальне провадження.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення з коротким викладом доводів апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 та поданого стороною захисту клопотання про закриття кримінального провадження, думку прокурора, який не заперечив щодо задоволення поданого клопотання, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).

Відповідно до ст.417 КПК України наявність обставини, передбаченої ст.284 цього Кодексу, є підставою для скасування судом апеляційної інстанції обвинувального вироку і закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти закриття відносно нього кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, і просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

За змістом ст.ст. 284 288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.152 КК України, санкція якого визначає найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, мало місце 17 жовтня 2015 року.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Фактів ухилення обвинуваченими від досудового розслідування та суду, а відповідно і зупинення чи переривання строків давності, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, на момент апеляційного розгляду сплинув п`ятирічний строк, відповідно закінчились і визначені ст.49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України.

З огляду на викладене, з урахуванням думки прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених ст. 49 КК України, обвинуваченого та його захисника, які наполягали на скасуванні оскаржуваного вироку місцевого суду та закритті кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання захисника, погоджене з обвинуваченим, підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню і закриттю кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись п.3 ч.1 ст.49 КК України, та ст.ст. 284 ч.2 п.1, 285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288, 404, 405, ст.407 ч. 1 п.5, ст.417, ст. 418, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23 березня 2017 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Клопотання захисника ОСОБА_8 задоволити.

Звільнити ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді