Дата документу 06.07.2021 Справа № 334/2399/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/2399/21 Слідчий суддя в 1 інст. Козлова Н.Ю.
Провадження №11сс/807/718/21 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Дадашевої С.В.,

суддів Гончара О.С., Рассуждай В.Я.,

при секретарі Аксьоновій О.А.,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює ТОВ «Стройград ЛТД», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14 липня 2004 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.15-ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

26 червня 2007 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

05 листопада 2009 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.307, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;

22 березня 2010 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, 29 листопада 2013 року умовно-достроково звільнений, не відбутий строк 2 місяця 9 днів;

17 квітня 2015 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, 09 червня 2017 року звільнений за відбуттям покарання;

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

за участю прокурора Пилипчук А.В.,

захисника - адвоката Філіпського О.С.

Захисник підозрюваного ОСОБА_1 - адвокат Філіпський О.С. звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24червня 2021 року, якою клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій Древаля С.Ю. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_1 , задоволено, та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 22 червня 2021 року до 21 серпня 2021 року включно, з правом внесення застави, з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Одночасно визначений розмір застави - 150000,00 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України, не може запобігти встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Філіпський О.С. просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та не обґрунтованою, оскільки при її постановленні була допущена неповнота судового розгляду; висновки суду викладені в ній, не відповідають фактичним обставинам; допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкоджало ухваленню законного та обґрунтованого рішення.

Як зазначено в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, слідчий суддя дійшов висновку, що обґрунтованість підозри підтверджується: показаннями свідків, висновками експертиз, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відео контроль особи та протоколом затримання від 22 червня 2021 року.

Однак, цього висновку суд дійшов з порушенням норм КПК України, оскільки під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу жоден свідок у судовому засіданні не допитувався, висновки експертів не досліджувались.

Але, слідчим суддею під час розгляду клопотання не досліджено матеріали, додані слідчим до клопотання.

Вказане, на думку апелянта, свідчить про те, що при постановленні оскаржуваної ухвали було порушено принцип змагальності та безпосередності дослідження доказів.

Більш того, матеріали провадження не містять будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 взагалі повідомлялось про підозру у вчиненні злочину.

Також судом взагалі не прийнято до уваги доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри та очевидної невідповідності документів відносно обставин, які зазначаються в клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Вказане вище підтверджується таким.

В клопотанні від 24 червня 2021 року про застосування запобіжного заходу зазначено, що 10 березня 2021 року ОСОБА_1 , за 200 гривень збув наркотичний засіб «Метадон» при цьому в ухвалі на проведення обшуку від 11 червня 2021 зазначено, що 10 березня 2021 року ОСОБА_1 , збув наркотичний засіб «Метадон» за 300 гривень.

Наданий до суду протокол від 30 березня 2021 року про результати аудіо відео контролю особи, є недопустимим, адже не надано до суду ухвалу, на підставі якої відбувались вказані негласні слідчі розшукові дії, та судом не прийнято до уваги посилання сторони захисту на ту обставину, що DVD-R диск №19, який є додатком до вказаного протоколу, датований 25 лютого 2021 року, тобто запис диска відбувався до подій, які описані у вказаному протоколі.

Сторона захисту також звертала увагу суду, що при зверненні з клопотанням до Запорізького апеляційного суду на проведення негласної слідчої (розшукової) дії кримінальне провадження №0000085 від 02 лютого 2021 року мало кваліфікацію ч.1 ст.307 КК України, при цьому слідчий не надав стороні захисту та суду матеріалів щодо перекваліфікації у вказаному кримінальному провадженні.

Судом проігноровано посилання сторони захисту на невідповідність клопотання про застосування запобіжного заходу в частині вчинення злочину ОСОБА_1 , саме 23 червня 2021 року, тому як у вказаний в день останній знаходився під арештом в ITT.

У судовому засіданні слідчим суддею не досліджено жодного документу, які сторона захисту надала суду, а саме характеризуючі матеріали з місця роботи та матеріали на спростування обґрунтованості підозри.

Також посилання суду на ту обставину, що в судах відносно ОСОБА_1 перебувають обвинувальні акти, адже жодного доказу, який би це підтверджував, у судовому засіданні не надавалось та не досліджувалось.

Фактично судом наведено лише одну підставу для застосування запобіжного заходу тримання під вартою, це тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_1 .

Згідно з ухвалою слідчого судді, що до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП України в Запорізькій області Древаля С.Ю. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_1 , який, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, незаконно придбав при невстановлених у ході досудового слідства обставинах 1 (один) зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/108-21/3448-НЗПРАП від 26 березня 2021 містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, маса якого складає 0,08645 грама (в перерахунку на основу), яку в подальшому незаконно зберігав при собі з метою збуту.

Клопотання обґрунтовано тим, що 10 березня 2021 року, приблизно о 10 годині 46 хвилин, ОСОБА_1 , діючи умисно, повторно, з метою незаконного збуту вищевказаного наркотичного засобу, знаходячись за адресою: м.Запоріжжя, вул. Дегтярьова, біля буд.6, зустрівся з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому незаконно збув шляхом продажу за грошові кошти у сумі 200 гривень вищевказаний наркотичний засіб метадон.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, незаконно придбав при невстановлених у ході досудового слідства обставинах 1 (один) поліетиленовий пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/108-21/7700-НЗПРАП від 23 березня 2021 року, містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, маса якого складає 0,1386 грама (в перерахунку на основу), яку незаконно зберігав за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 .

Після чого, 22 червня 2021 року, у невстановлений в ході досудового розслідування час, за місцем мешкання ОСОБА_1 прийшов раніше знайомий йому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де вони домовилися з корисливих мотивів незаконно збути вищевказану наркотичну речовину ОСОБА_2 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичної речовини, ОСОБА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в телефонному режимі домовився з ОСОБА_2 про зустріч біля будинку 3 по вулиці Узбекистанській в м. Запоріжжя, після чого, за попередньою змовою з ОСОБА_3 , передав останньому вищевказаний 1 (один) поліетиленовий пакет з кристалічною речовиною білого кольору, з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон, який ОСОБА_3 22 червня 2021 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_1 , незаконно збув ОСОБА_2 шляхом продажу за грошові кошти у сумі 350 гривень.

Таким чином ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_1 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 ; протоколом огляду видачі грошових коштів від 10 березня 2021 року; протоколом огляду місця події від 10 березня 2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 ; протоколом за результатами проведення негласної слідчої(розшукової) дії- аудіо-відео контроль особи; висновком експерта № СЕ-19/108-21/3448-НЗПРАП від 26 березня 2021 року; протоколом огляду видачі грошових коштів від 22 червня 2021 року; висновком експерта №СЕ-19/108-21/7799-НЗПРАП від 23 червня 2021 року; протоколом огляду місця події від 22 червня 2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом затримання ОСОБА_1 від 22 червня 2021 року.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просив розглянути вказану скаргу за відсутності підозрюваного ОСОБА_1 .

Задля забезпечення участі підозрюваного у апеляційному розгляді судом апеляційної інстанції на підставі ч.2 ст.336 КПК України з власної ініціативи організовано проведення судового засідання в режимі відео конференції із Запорізьким слідчим ізолятором, де утримується підозрюваний ОСОБА_1 .

Проте, згідно із заявою підозрюваного ОСОБА_1 , яка надійшла на адресу апеляційного суду 06 липня 2021 року, останній просить апеляційний суд розглянути апеляційну скаргу його захисника - адвоката Філіпського О.С. за його відсутності.

Захисник та прокурор не заперечували проти розгляду апеляційної скарги без участі підозрюваного.

Заслухавши учасників провадження, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд провадження у відсутність підозрюваного ОСОБА_1 , що не суперечить вимогам ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді; захисника - адвоката Філіпського О.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, думка прокурора, слідчого та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_1 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, вказаними як в самому клопотанні, так і в ухвалі слідчого судді - протоколами допиту свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; відомостями з протоколів огляду видачі грошових коштів від 10 березня 2021 року, від 22 червня 2021 року, огляду місця події від 10 березня 2021 року, від 22 червня 2021 року; за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-відео контроль особи; висновками експертів №СЕ-19/108-21/3448-НЗПРАП від 26 березня 2021 року, №СЕ-19/108-21/7799-НЗПРАП від 23 червня 2021 року; тощо.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbelland Hartley v. the United Kingdom»)).

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_1 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Доводи сторони захисту про недоведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення є передчасними та мають ретельно перевірятися під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що такі ризики існують, а саме ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування вказаних ризиків підтверджується тим, що ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк - від шести до десяти років з конфіскацією майна, що він не може не усвідомлювати, міцних соціальних зв`язків він не має, раніше судимий за кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, всі обставини правопорушення ще встановлюються, досудове розслідування триває.

З врахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам.

Такий висновок слідчого судді не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Виходячи з правової позиції Європейського Суду з прав людини викладеної у п. 65 рішення «Корнійчук проти України» (аналогічні позиції висловлені у рішеннях «Штепа проти України», «Строган проти України»), національні суди зобов`язані при вирішенні питання про застосування (продовження) запобіжного заходу розглянути можливість застосування до підозрюваного, обвинуваченого будь-якого альтернативного, менш обтяжливого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя, з врахуванням обставин провадження, в т.ч. майнового стану підозрюваного та відомостей про його особу, дійшов правильного висновку про можливість визначення розміру застави, що складає 150000,00 грн, як альтернативу застосованому запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий розмір застави зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, що не суперечить положенням ч. 5 ст.182 КПК України.

Доводи сторони захисту про протилежне не є переконливими з огляду на фактичні обставини провадження, відомості про особу підозрюваного та встановлені ризики.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про обґрунтованість підозри, оскільки під час розгляду клопотання не допитував свідків, не досліджував висновки експертів, є безпідставними.

З матеріалів провадження та оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст.184 КПК України та містить всі необхідні для його розгляду відомості.

Доводи апелянта про відсутність доказів про те, що ОСОБА_1 повідомлялось про підозру у вчиненні злочину, є безпідставними.

Так, під час розгляду клопотання слідчого від 24 червня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим була надана слідчому судді копія повідомлення про підозру, у якій міститься підпис ОСОБА_1 та його захисника у графі про вручення повідомлення та роз`яснення його суті.

Під час апеляційного розгляду прокурором також була надана копія повідомлення про підозру, яка містить аналогічні відомості.

Зазначення різної вартості наркотичного засобу «Метадон» в клопотанні слідчого від 24 червня 2021 року про застосування запобіжного заходу - 200,00 грн, в ухвалі на проведення обшуку від 11 червня 2021 року - 300,00 грн, правильності висновків слідчого судді не спростовують.

Як убачається зі змісту клопотання слідчого від 24 червня 2021 року та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_1 підозрюється саме у тому, що він 10 березня 2021 року незаконно збув ОСОБА_2 шляхом продажу за грошові кошти в сумі 200,00 грн наркотичний засіб - метадон.

Вищевикладене узгоджується також із відомостями, викладеними у протоколах : огляду грошових коштів; огляду; допиту свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Доводи сторони захисту про недопустимість як доказів протоколу від 30 березня 2021 року про результати аудіо -, відеоконтролю особи та додатку до вказаного протоколу - DVD-R диск №19, про невірність кваліфікації є передчасними та мають перевірятися як в ході досудового розслідування, так і при розгляді кримінального провадження по суті, та оцінюватись у сукупності з іншими доказами.

Зазначення слідчим в клопотанні датою вчинення злочину - 23 червня 2021 року, може бути опискою, оскільки згідно з матеріалами провадження, зазначені події правопорушення відбувались саме 22 червня 2021 року, що також узгоджується з показаннями свідків, протоколами огляду, тощо.

Твердження сторони захисту про те, що підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_1 стало лише тяжкість інкримінованого останньому злочину є необґрунтованими та суперечать змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді.

В свою чергу, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, Суд не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Аналогічна позиція викладена у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Твердження апелянта про відсутність доказів щодо перебування інших обвинувальних актів в судах щодо ОСОБА_1 спростовуються копією витягу з ЄРДР, відповідно до якого 17 березня 2021 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 за ст.395 КК України направлено до суду з обвинувальним актом.

Твердження захисника про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, були перевірені судом першої інстанції та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

Дані про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_1 - адвоката Філіпського О.С. залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24 червня 2021 року, якою клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій Древаля С.Ю. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_1 , задоволено, та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 22 червня 2021 року до 21 серпня 2021 року включно, з правом внесення застави, з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

Дадашева С.В. Гончар О.С. Рассуждай В.Я.