Єдиний унікальний номер 448/948/21
Провадження № 1-кп/448/188/21
В И Р О К
Іменем України

11.08.2021 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження 0000557 від 02 липня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Турка, Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,
учасники справи:
прокурор ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції із Івано-Франківським апеляційним судом),
обвинувачений ОСОБА_3 ,
та його захисник-адвокат ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :

І. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа:
Судом визнано доведеним, що упродовж 2019-2020 років Особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження здійснював діяльність у сфері нелегальної міграції надавав інформаційні та посередницькі послуги щодо збору й підготовки документів, їх подачі у візові центри та консульські установи з метою отримання віз для виїзду за кордон та інших документів, які дають підстави для виїзду, проживання та працевлаштування за кордоном, зокрема у країнах Європейського Союзу, займався працевлаштуванням та легалізацією перебування громадян України за кордоном, підробляв та використовував підроблені офіційні документи запрошення на роботу, про місце народження, родинні зв`язки та інші документи, на підставі яких громадяни України здобували право виїзду у країни Євросоюзу, отримували громадянство Євросоюзу, право на працю тощо, організовував незаконне переправлення осіб через кордон України, мав необхідні знання та стійкі, у тому числі корупційні, злочинні зв`язки у цій сфері.

У березні 2020 року ОСОБА_6 , отримавши інформацію про зазначену, у тому числі протиправну, діяльність Особи 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, звернулась до нього з проханням допомогти їй виїхати з України у Великобританію, оскільки вона самостійно цього зробити не може, бо у відповідності до ухвали Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 09.07.2015р. їй заборонено виїзд за межі території України.

Детально з`ясувавши причину вказаної заборони та кінцеву мету ОСОБА_6 виїзд до країн Європейського Союзу, Особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження повідомив, що за оплату в сумі 2500 євро організує її незаконне переправлення через державний кордон України та зможе забезпечити виїзд у Республіку Польща.

У подальшому, Особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, володіючи інформацією щодо способів виїзду громадян України за кордон, специфіки проходження прикордонного та митного контролю в різних пропускних пунктах західних областей України та суміжних країн Європейського Союзу, будучи знайомим із особами, які шляхом контрабанди переміщають речі й товари в Україну та за її межі, здійснюють діяльність у сфері нелегальної міграції, переслідуючи корисливу мету, на підставі підробленого офіційного документа запрошення на роботу організував збір документів і отримання ОСОБА_6 польської робочої візи та підшукував осіб, які безпосередньо перевезуть її через державний кордон України.

З метою організації та здійснення незаконного переправлення ОСОБА_6 та інших осіб через кордон України й отримання від такої діяльності доходу, на початку лютого 2021 року Особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження створив організовану групу, до якої залучив своїх раніше знайомих ОСОБА_3 та Особу 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з якими спільно узгодив злочинний план, спрямований на незаконне переправлення ОСОБА_6 та інших осіб через державний кордон України за грошову винагороду в розмірі 2500 євро, що згідно з даними Національного банку України (далі НБУ) становило 84425,00 грн., без проходження паспортного та митного контролю, у відповідності до якого він повинен був допомогти ОСОБА_6 отримати польську робочу візу, доставити її до кордону та передати ОСОБА_3 та Особі 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, а останні у відповідності до відведеної їм ролі у пункті пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» у с.Шегині Шегинівської сільської територіальної громади Яворівського району Львівської області, вул. Дружби, 201 (далі ПП «Шегині-Медика»), повинні були її незаконно переправити (перевезти) через кордон України в Республіку Польща.

24 лютого 2021 року Особа 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи відповідно до спільно узгодженого плану та відведеної йому ролі, з метою незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України взяв в оренду в ОСОБА_7 , який не був обізнаний про злочинні наміри організованої групи, автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з НОМЕР_1 , та зі ОСОБА_3 прибув на околицю с.Шегині, де в лісі перед селом зайняли чергу для проходження державного кордону України та очікували на прибуття ОСОБА_6 .

У свою чергу ОСОБА_6 , виконуючи вказівки Особи 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, пройшла ПЛР тестування та отримала довідку про відсутність захворювання на коронавірусну інфекцію «Covid-19», необхідну для безперешкодного перетину кордону країн Європейського Союзу, та 24.02.2021р. після обіду прибула в м.Івано-Франківськ, де на вул. Лепкого зустрілась із Особою 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, який на автомобілі Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 , перевіз її на автозаправний комплекс (далі АЗК) «Shel» у АДРЕСА_3 .

У салоні автомобіля Особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження розповів ОСОБА_6 деталі узгодженого ним зі ОСОБА_3 та Особою 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, плану подальших дій стосовно її переправлення через державний кордон України, обговорив, які дії вона повинна буде вчинити та як повинна поводитись на державному кордоні, надав поради і вказівки, а також отримав від ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 1000 євро, що згідно з даними НБУ становило 33883,00 грн., та домовився з останньою, що іншу частину грошових коштів у сумі 1500 євро, що згідно з даними НБУ становило 50824,50 грн., вона передасть ОСОБА_3 , та Особі 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, після успішного перетину кордону України.

Цього ж дня, 24.02.2021р., близько 20.00 год., брат Особи 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження ОСОБА_8 , який не був обізнаний зі злочинними намірами організованої групи, автомобілем Nissan Qashqai, р.н.з. Республіки Польща НОМЕР_3 , доставив ОСОБА_6 із с.Черніїв Івано-Франківського району Івано-Франківської області до с.Шегині Шегинівської сільської територіальної громади Яворівського району Львівської області, де неподалік від АЗК «WOG» вони зустрілись зі ОСОБА_3 , та Особою 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Очікуючи у черзі проходження кордону, ОСОБА_3 , Особа 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_8 , обговорили деталі плану її переправлення через державний кордон України в автомобілі Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_3 , надав поради і вказівки щодо її поведінки під час перебування в пункті пропуску, як уникнути паспортного та митного контролю, які дії повинні вчинити Особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_6 , щоб відволікти увагу прикордонників та працівників митниці. Всі разом узгодили, що після виїзду з пункту пропуску України на «нейтральній території» ОСОБА_6 , повинна буде пересісти в автомобіль Пісака С.М. Nissan Qashqai, р.н.з. Республіки Польща НОМЕР_3 , щоб із ним пройти контроль на польському пункті пропуску та потрапити на територію Республіки Польща.

Цього ж дня, 24.02.2021р., близько 20.30 год., неподалік території АЗК БРСМ-Нафта у с. Шегині Шегинівської сільської територіальної громади Яворівського району Львівської області, вул. Дружби, 119а, ОСОБА_6 , відповідно до вказівок ОСОБА_3 , пересіла з автомобіля «Nissan Qashqai» в автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, реєстр.номер. НОМЕР_1 , та заховалась на задньому пасажирському сидінні, після чого вони всі разом зазначеним транспортним засобом під керуванням Особи 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження прибули до в`їзних воріт ПП «Шегині-Медика».

Діючи у відповідності до спільно обумовленого злочинного плану та відведеної ролі, Особа 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження у присутності ОСОБА_3 , повідомив військовослужбовця державної прикордонної служби про те, що в автомобілі перебуває 2 осіб, і про відсутність речей, які підлягають декларуванню, отримав контрольний талон щодо проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу без причепа та без товарів, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та (або) оподаткуванню, і в`їхав на територію ПП «Шегині-Медика».

У подальшому Особа 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, відповідно до спільно узгодженого плану та відведеної йому ролі, відволікав увагу військовослужбовців прикордонної служби і працівників митниці, проводячи заміну несправної лампи у фарі автомобіля, а ОСОБА_6 під супроводом ОСОБА_3 вийшла з автомобіля та направилась до приміщення кафе, що знаходиться на території пункту пропуску між смугами руху транспортних засобів, де ОСОБА_3 надав ОСОБА_6 вказівки про придбання 2 стаканів чаю та очікування його телефонного повідомлення щодо проходження ними паспортного й митного контролю і виїзд їхнього автомобіля у напрямку до виїзних воріт пункту пропуску, що буде сигналом останній для її виходу з кафе та проходу по вказаному ним маршруту руху до автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , який дасть можливість уникнути контакту з військовослужбовцями прикордонної служби та працівниками митниці і не бути викритими.

Повернувшись до автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, реєстр.номерВС0688ЕР, Особа 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_3 пройшли митний і паспортний контроль, від`їхали в автомобілі від зони митного контролю, ОСОБА_3 по телефону про вказане повідомив ОСОБА_6 , Особі 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи у відповідності до спільного злочинного плану та відведеної йому ролі, зустрів ОСОБА_6 та провів її повз пункти паспортного і митного контролю до автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, реєстр.номер НОМЕР_1 , всі разом сіли в автомобіль, Особа 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження за кермо, ОСОБА_3 , на переднє пасажирське місце, а ОСОБА_6 заховалась на задньому пасажирському сидінні, направились до виїзних воріт пункту пропуску, де були затримані працівниками правоохоронних органів України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.332 КК України, - незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, організованою групою, з корисливих мотивів.

ІІ. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання:
02.08.2021 року між прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з однієї сторони та ОСОБА_3 , з іншої сторони, у присутності захисника-адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди ОСОБА_3 , повністю визнав свою винуватість у вчиненому злочині, передбаченому ч.3 ст.332 КК і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні.

Також, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного, котрий позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягається до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні малолітню дитину, обставин, що пом`якшують покарання - повне визнання винуватості, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, яке полягає у викритті спільників - осіб, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, та відсутність обставин, які обтяжують покарання і наслідків вчинення злочину, у кримінальному провадженні, а саме те, що відсутній потерпілий і вчинений обвинуваченим злочином завдана шкода лише державним та суспільним інтересам, що в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та свідчить про наявність підстав для призначення на підставі ст.69 КК України більш м`якого виду основного покарання, зазначеного в санкції ч.3 ст.332 КК України, зокрема покарання 5 років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади та займатись певною діяльністю та без конфіскації майна. Окрім цього, сторони на підставі ст.75 КК України прохали звільнити ОСОБА_3 , від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку.

ІІІ. Мотивами, з яких Суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керується:
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_5 , просить суд затвердити угоду про визнання винуватості від 02.08.2021 року.

Прокурор ОСОБА_4 , підтримав затвердження угоди про визнання винуватості від 02.08.2021 року між стороною обвинувачення та стороною захисту.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Стаття 468 КПК України регламентує, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином.

В даному кримінальному провадженні потерпілі особи відсутні.

Свою винуватість у вчиненні даного злочину обвинувачений ОСОБА_3 , визнав беззастережно.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє права, передбачені ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, а також щодо узгодженої міри призначення покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

З огляду на вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 02.08.2021 року між прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , у присутності захисника-адвоката ОСОБА_5 слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Щодо питання встановлення іспитового строку ОСОБА_3 , то з даного приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ч.2 ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На підставі ч.3 ст.75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

З огляду на наведене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 , іспитовий строк 2 роки, із покладенням на нього обов`язків, регламентованих ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З приводу застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна судом встановлено наступне.
Як вбачається зі ст.77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Таким чином, таке додаткове покарання як конфіскація майна, навіть за умови, що воно є обов`язковим згідно санкції відповідної частини статті Особливої частини КК України, не може застосовуватись при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням.

Аналогічну позицію висловив Пленум Верховного Суду України в п.19 постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зокрема, якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. При прийнятті такого рішення у вироку мають бути наведені відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК непотрібно.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що конфіскація майна не може бути застосована при звільненні ОСОБА_3 від відбування покарання.

З приводу застосування додаткового покарання у вигляді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю судом встановлено наступне.
В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003. за №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що відповідно до ст.55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише у тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою обвинуваченого або із заняттям ним певною діяльністю.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив вказаний злочин без використання певної посади чи певної діяльності.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що вчинення обвинуваченим злочину не було пов`язане з його посадою або із заняттям ним певною діяльністю, тому додаткове покарання позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю до нього не слід застосовувати.

ІV. Інші рішення, щодо процесуальних питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку:
Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, скасувати.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід - домашній арешт в нічний час доби, слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 2 місяці з дня проголошення такого.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 469, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні 0000557, укладену 02 серпня 2021 року між прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , у присутності захисника-адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю та без конфіскації майна.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Перебіг іспитового строку установити з моменту проголошення вироку згідно вимог ст.165 КВК України.

Згідно п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Запобіжний захід домашній арешт в нічний час доби щодо ОСОБА_3 , слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 2 місяці з дня проголошення такого.

Покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 23:00 год. до 06:00 год. наступної доби;

- прибувати до суду за кожною вимогою.

Заходи забезпечення у виді арешту, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.02.2021 року підлягають скасуванню.

Речові докази: грошові кошти в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень; мобільний телефон марки «SAMSUNG» із сім картою № НОМЕР_4 ; закордонні паспорта на установчі дані Skabara Renat серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 ; дозвіл ОСОБА_3 на перетин кордону в рамках малого прикордонного руху, - повернути його законному володільцю ОСОБА_3 .
Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Вирок суду виготовлено в нарадчій кімнаті 11.08.2021 року.

Суддя ОСОБА_1

Постанова набрала законної сили « » 20 р.

Суддя ОСОБА_1