ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/1515/21 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 березня 2018 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.02.2015 року та остаточно призначено до відбуття 3 роки 8 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від17.09.2020 року приведено вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.03.2018 року у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року та вважати засудженого за ч.1 ст.309 КК України до кримінального покарання у виді 4 років обмеження волі. В іншій частині вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.03.2018 року залишено без змін.

Кінець строку 28.10.2021 року.

Адміністрація державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» спільно зі спостережною комісією у Шевченківському районі м. Харкова звернулись до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Олексіївська ВК (№25)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що на даний час засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, а також матеріали особової справи і дані про особу засудженого не дають суду достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, ухвалити нове рішення, яким задовольнити подання та застосувати до нього умовно-дострокового звільнення у відповідності до ст.81 КК України. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він став на шлях виправлення, працевлаштований на території підприємства в установі відбування покарань. Добровільно виконує роботи по благоустрою колонії. Характеризується позитивно. Відповідно до ст.123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховання впливу «Духовне відродження».
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вивчивши матеріали провадження та особової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до матеріалів особової справи та характеристики засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.11.2017 року. Під час тримання в ДУ «Сумський СІ» вимог режиму тримання не порушував, дисциплінарні стягнення не мав, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався. З 10.05.2018 року відбуває покарання в ДУ «Олексіївська ВК « (№ 25). За період відбування покарання вимог режиму відбування покарання не порушував, стягнень не мав, характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи в повному обсязі. Два рази був заохочений адміністрацією установи. Приймає активну участь у суспільно-корисній праці. Проявляє ініціативу у виконанні робіт з благоустрою відділення та прилеглої території, зразково виконує цю роботу, надає допомогу у оформленні наочної інформації. До праці ставиться сумлінно, чесно виконує свої трудові обов?язки. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується у роботі та побуту, здійснює за ними належний догляд. Виконує роботи із самообслуговування. Не допускає правил порушень вимог правил пожежної безпеки і правил без пеки праці. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, має позитивну соціальну спрямованість, подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. За характером енергійний, життєрадісний. Високої духовної спрямованості.

Відповідно до статті 110 КВК України підтримує родинні зв`язки з братом шляхом телефонних дзвінків.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження

Відсутність негативної поведінки засудженого не свідчить про зразковість поведінки під час відбування покарання, як обов`язкової складової розуміння того, що засуджений став на шлях виправлення передумови для застосування норм ст.81 КК України.

Отже, хоч засуджений ОСОБА_7 відбув передбачені ч.3 ст.81 КК України дві третини строку покарання, призначеного вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 березня 2018 року, разом із тим матеріалами справи не представлені достатні дані про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінка за період відбування покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» свідчать лише про те, що на час звернення із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення. Разом з тим, положення ст. 81 КК України неодноразово застосовувалися до засудженого, що не свідчить про їх дієвість.

Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», дані щодо сумлінної поведінки засудженого та ставлення його до праці повинні відображати процес виправлення засудженого і стосуватися всього періоду відбування ним покарання.
Таким чином, висновки суду на час розгляду подання, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання, є обґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2020 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: