Справа № 748/573/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/405/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2021 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігова, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, особи з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27 березня 2020 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт;

- 23 грудня 2020 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.185, ч.3 ст.15. ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.389 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання за цей злочин у виді арешту строком на два місяці.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2020 року, перевівши покарання у виді громадських робіт за правилами ст.72 КК України в арешт, та з урахуванням положень ст.73 КК України, за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді двох місяців п`яти днів арешту. Строк покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2020 року відносно ОСОБА_7 ухвалено виконувати самостійно.

Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 , засуджений 27 березня 2020 року Чернігівським районним судом за ч.1 ст.185 КК України до 150 годин громадських робіт. 05 травня 2020 року поставлений на облік до Чернігівського РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області.

12 червня 2020 року засудженому належним чином письмово роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про що у останнього відібрано підписку.

Того ж дня, ОСОБА_7 видано направлення інспектором Чернігівського РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області для відбуття призначеного покарання до Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (вул. Шевченка, 50 смт. Михайло-Коцюбинське Чернігівський район Чернігівська область), згідно якого останній мав приступити до відбування покарання у виді громадських робіт з 15 червня 2020 року.

Проте, будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений про наслідки ухилення від відбування зазначеного покарання, ОСОБА_7 умисно, починаючи з 15 червня 2020 року і по теперішній час, ігноруючи обов`язки, пов`язані із відбуттям призначеного покарання, не з`являвся до Михайло- Коцюбинської селищної ради для відбування покарання у виді громадських робіт без поважних на те причин, чим ухилився від їх відбування.

Своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, зокрема в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту на строк 2 місяці. На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України шляхом часткового приєднання даного покарання, невідбутої частини покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23.12.2020 року та невідбутої частини покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.03.2020 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує про неправильне застосування судом закону, який підлягає застосуванню, а саме положень ст.71 КК України. Зазначає, що мотивацією місцевого суду про необхідність виконання вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23.12.2020 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ст.70,75 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, самостійно, зведено до того, що ОСОБА_7 не приступив до виконання громадських робіт, присуджених вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.03.2020 року з 15.06.2020 року, тобто кримінальне правопорушення за ч.2 ст.389 КК України він скоїв до ухвалення вироку Чернігівського районного суду від 23.12.2020 року, за яким звільнений від відбування покарання з іспитовим строком. Однак, як вбачається з вироку, ОСОБА_7 не з`явився для відпрацювання громадських робіт 15.06.2020 року та у подальшому ухилявся від їх відбування, як до ухвалення вироку Чернігівського районного суду від 23.12.2020 року, так і після цього. Таким чином, вказує, що суд неправильно застосував положення ст.71 КК України при призначенні остаточного покарання, не приєднавши покарання за вироком від 23.12.2020 року.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити з викладених підстав, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються.

За встановлених судом обставин дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи покарання відповідно до ст.65 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого діяння, що є кримінальним проступком, сукупність обставин провадження, особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, схильний до крадіжок та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді арешту в межах санкції статті за інкримінований йому кримінальний проступок.

Разом з тим, призначаючи обвинуваченому остаточне покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2020 року, місцевий суд допустився помилки, не приєднавши покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 27 березня 2020 року ОСОБА_7 був засуджений Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт.

23 грудня 2020 року ОСОБА_7 був засуджений Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.185, ч.3 ст.15. ч.3 ст.185, 70, 75 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

У даному кримінальному провадженні, кримінальне правопорушення вчинялось ОСОБА_7 починаючи з 15.06.2020 року ( дата, з якої останній мав приступити до відбування покарання у виді громадських робіт) та тривало до 02.03.2021 року, тобто до моменту коли йому було вручено підозру та складено обвинувальний акт. Таким чином, ОСОБА_7 не з`явився для відпрацювання громадських робіт та у подальшому ухилявся від їх відбування як до ухвалення вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2020 року, так і після цього.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з положеннями абз.4, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробовуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Таким чином, місцевий суд неправильно застосував положення ст.71 КК України при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання, оскільки мав приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чернігівського районного суду від 23.12.2020 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність з винесенням нового вироку та призначенням остаточного покарання обвинуваченому за правилами ч.1 ст.71 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2021 року, щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на два місяці.

На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23.12.2020 року та невідбуту частину покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.03.2020 року і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4