Провадження 1-в/193/151/21
У Х В А Л А
іменем України

13 травня 2021 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області у режимі відеоконференції з ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
30.03.2021 на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого останній просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, зазначив, що перебуваючи у місцях позбавлення волі він належні висновки зробив, до скоєних ним злочинів ставиться критично, на свободі на нього чекають мати та бабуся, запевнив, що перебуваючи на волі більше не вчинятиме протиправних діянь.
Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні своєї чіткої позиції щодо даного клопотання засудженого не висловив, вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення останнього залишив на розсуд суду.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність для цього підстав.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у Софіївській ВК-45 за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2019 року, за яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1, ч. 4 ст. 70, КК України до 4-х років і 1-го місяця позбавлення волі.
За ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 19.01.2019 засудженому ОСОБА_5 зараховувався в строк вибування покарання, строк попереднього ув`язнення з 07.10.2014 по 08.04.2015, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ч. 5 ст. 72 КК України.
Початок строку відбування покарання: 10.10.2018, кінець строку: 07.05.2022.
Станом на 13.05.2021 засуджений фактично відбув визначені п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України 3/4 призначеного судом строку покарання (3 роки і 23 дні).
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 10.10.2018. Під час утримання у ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)», характеризувався посередньо, заохочень не мав, був підданий одному стягненню, що мало місце 19.02.2019.
З 27.04.2019 міру кримінального покарання відбуває у Софіївській ВК-45. За час відбування покарання чотири рази заохочувався за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці, востаннє 22.01.2021. Тричі допускав порушення вимог режиму утримання, через що до нього у відповідній кількості застосовувалися стягнення, останнє з яких 14.11.2019.
В матеріалах особової справи характеристика на засудженого відсутня, проте представник Софіївської ВК-45 ОСОБА_4 , який є начальником соціально-психологічної служби відділення № 11, де тривалий час перебував засуджений і мав можливість ретельно спостерігати за ним, у судовому засіданні добре охарактеризував засудженого ОСОБА_5 . Зокрема вказав, що засуджений дотримується умов та правил відбування покарання і розпорядку дня, за станом здоров`я є працездатним, за власною ініціативою залучений безоплатно різноробочим з благоустрою. Дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки. У стосунках з персоналом установи виконання покарань ввічливий, адекватно реагує на критику в свою адресу. Заходи виховного впливу відвідує. Займається спортом (грає у футбол). Має можливість спілкуватися за телефоном зі своєю матір`ю та бабусею, чим регулярно користується.
Відомості щодо наявності не відшкодованих збитків завданих злочином, чи то процесуальних витрат, матеріали особової справи не містять. Відповідні виконавчі листи до установи не надходили. Відсутні цивільні позови й за вироками судів, за якими ОСОБА_5 засуджувався до позбавлення волі.
При цьому суд не може залишити поза увагою те, що засуджений на протязі одинадцяти років вісім разів засуджувався за вчинення злочинів проти власності, серед яких і тяжкого злочину, в тому числі тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів. До ОСОБА_5 двічі під час призначення покарань застосувався іспитовий термін. 30.07.2014 він був звільнений від відбування покарання через застосування стосовного нього Закону України «Про амністію».
Крім того, 18.05.2018 до засудженого також застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, який складав 1 рік, 10 місяців і 19 днів, проте ОСОБА_5 , менше чим за два місяці після такого звільнення, вчинив нові злочини, серед яких і тяжкий злочин проти власності, за який останній наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі (вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2018, за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4-х років і 1-го місяця позбавлення волі).
Відтак, судами, під час призначення ОСОБА_5 попередніх покарань, вже застосовувалися численні законодавчо встановлені «стимулювання» засудженого до виправлення його поведінки та припинення протиправних діянь, проте ОСОБА_6 на шлях виправлення не ставав і після відбуття покарання щоразу вчиняв новий злочин, за такого суд знаходить засудженого особою, яка схильна до скоєння правопорушень.
При цьому, суд вважає за необхідне відмітити той факт, що з 4-х років і 1-го місяця призначеного покарання у виді позбавлення волі засудженому зараховано за ухвалою суду від 19.01.2021 у строк відбування покарання фактично відбутими 6 місяців і 3 дні за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції «Закону Савченко».
Суд вважає, що дотримання правил внутрішнього розпорядку і залучення до робіт з благоустрою території установи є обов`язком засудженого, і зазначає, що наявність заохочень не свідчать про безумовне виправлення ОСОБА_5 .
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави, які б вказували на сумлінну поведінку засудженого і те, що ставленням до праці він довів своє виправлення, тому на час розгляду його відповідного клопотання не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відтак, беручи до уваги, що за вироком суду ОСОБА_5 хоч і відбув більше ніж 3/4 частини строку призначеного покарання, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчинених злочинів, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, і є правом, а не обов`язком суду, суд вважає, що для досягнення цілей покарання засуджений ще потребує нагляду в умовах відбування покарання у виді позбавлення волі, тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
На підставі ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, залишити без задоволення.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засудженому протягом семи днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1