Житомирський апеляційний суд
Справа №287/445/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №287/445/20 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Олевського районного суду Житомирської області від 30 березня 2021 року відносно
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Кам`яне Рокитнівського району Рівненської області, українки, громадянки України, освіта середня-спеціальна, працюючої сортувальником ПП «Обухівміськвторресурси», на утриманні має одну неповнолітню дитину 2011 року народження, не депутата, не інваліда, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягувалась до кримінальної відповідальності: 24.10.2019 до Олевського районного суду Житомирської області направлено обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000349 від 06.09.2019 за ч.1 ст.185 КК України

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в :
зазначеним вироком, ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік.
Покладено на ОСОБА_8 обов`язки відповідно до ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення під час досудового розслідування експертизи в розмірі 1634 грн. 40 коп.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 16.02.2020 року близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_8 прийшла до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та яке належить ОСОБА_10 , де вже перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та вищевказана власниця будинку, які відпочивали. У подальшому ОСОБА_8 підсіла до них за стіл.
Цього ж дня, тобто 16.02.2020 близько 16 години ОСОБА_12 разом з ОСОБА_11 пішли з будинку ОСОБА_10 при цьому ОСОБА_8 залишилася та продовжувала відпочивати. Через деякий час ОСОБА_10 пішла спати. Після чого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Xiaomi», моделі «Redmi GO» (1903С3GG), синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , який був у використанні, із захисним склом екрану дисплея на мобільний телефон торгівельної марки «Xiaomi», моделі «Redmi GO» (1903С3GG), б/в, габаритні розміри (ШхД): 135х65 мм, разового призначення, з сімкартою оператора «Київстар» , № НОМЕР_2 , без грошових коштів на рахунку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно з корисливих мотивів, у цей же день та час, ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні будинку, де переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає і вони залишаються ніким не поміченими, у кишеню свого верхнього одягу сховала мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi GO» (1903С3GG), синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , який був у використанні, із захисним склом екрану дисплея на мобільний телефон торгівельної марки «Xiaomi», моделі «Redmi GO» (1903С3GG), б/в, габаритні розміри (ШхД): 135х65 мм разового призначення, вартість якого відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 661/20-25 від 02.03.2020 становить 1215 грн. 90 коп. із сімкартою оператора «Київстар» , № НОМЕР_2 , без грошових коштів на рахунку, вартість якої становить 50 грн. 00 коп. Після чого залишила вказане домогосподарство та таким чином розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1265 грн. 90 коп.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченої, просить скасувати вирок суду в частині призначення покарання, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок залишити без змін.

При цьому, зазначає, що відповідно до ч.1 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи. При цьому, відповідно до анкетних даних обвинуваченої, ОСОБА_8 , має неповнолітню дитину 2011 року народження. Таким чином, суд першої інстанції при ухваленні вироку ОСОБА_8 призначив покарання у виді обмеження волі, яке відповідно до вимог ст. 61 КК України не застосовується до осіб даної категорії. Посилаючись на те, що ОСОБА_8 щиро розкаялась у вчиненому кримінальному правопорушенні, характеризується посередньо, працевлаштована та має на утриманні неповнолітню дитину, вважає за можливе призначити їй покарання із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, в підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація її дій за ч.2 ст.185 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.
У відповідності до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вважає апеляційний суд, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Санкція ч.1 ст.185 КК України, за якою ОСОБА_8 притягується до відповідальності, передбачає арешт на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом першої інстанції ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України звільнено обвинувачену від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, якщо вона протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Разом з цим, як слушно зазначає прокурор в своїй апеляційній скарзі нормами ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
При цьому, як вбачається з матеріалів провадження №287/445/20 та що підтверджено безпосередньо обвинуваченою в суді апеляційної інстанції, на утриманні в обвинуваченої ОСОБА_8 перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.п.103, 105)
Таким чином, суд першої інстанції, визначивши покарання ОСОБА_8 покарання у виді 1-го року обмеження волі, допустився помилки, неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку у цій частині та ухвалення нового вироку.
При цьому, відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації, визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань Закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Беручи до уваги обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків від скоєного обвинуваченою, дані про особу останньої, яка характеризується по місцю проживання задовільно, хоча й зловживає спиртними напоями, працевлаштована, має на утриманні одну малолітню дитину 2011 року народження, раніше не судима, на диспансерному обліку у нарколога та психіатра не перебуває (а.п.102-109), відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, апеляційний суд вважає, що для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових правопорушень буде необхідним призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
Разом з цим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, фактично встановлені обставин, що пом`якшують покарання, апеляційний суд, на підставі ст.75 КК України, приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.
Підстави для застосування положень ст.69 КК України відсутні.
На переконання апеляційного суду, саме таке покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення і даним про її особу, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Олевського районного суду Житомирської області від 30 березня 2021 року відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання - скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
На вирок апеляційного суду, який набирає законної сили негайно після його проголошення, учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді :