Справа № 309/572/21
Провадження № 1-кп/309/51/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000716 від 12.09.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ст.116 та ст. 116 КК України

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадженні по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ст.116 та ст. 116 КК України

В судовому засіданні по даному кримінальному провадженні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про зміну неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Дане клопотання обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 12 вересня 2020 року, приблизно о 00 годині 05 хвилин неповнолітній ОСОБА_4 , знаходячись неподалік бару «Черчіль», розташованого по вулиці Миколи Аркаса № 9 в м. Хуст, під час конфлікту з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що супроводжувався нанесенням йому тілесних ушкоджень руками в область голови та грудей, будучи у стані сильного душевного хвилювання, який виник через протиправне насильство з боку потерпілих, умисно витягнув з правої кишені штанів ніж та взявши його в праву руку, наніс ним один удар в область живота ОСОБА_7 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черева з ушкодженням великого сальника, тонкого кишківника, брижі тонкого кишківника, черевного відділу аорти, яка супроводжувалась внутрішньою і зовнішньою кровотечею та ускладнилась травматичним і гіповолемічним шоком, від яких останній помер в Хустській центральній районній лікарні.

Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, 12 вересня 2020 року, приблизно о 00 годині 05 хвилин неповнолітній ОСОБА_4 , знаходячись неподалік бару «Черчіль», розташованого по вулиці Миколи Аркаса № 9 в м. Хуст, перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, який виник через протиправне насильство з боку потерпілих, діючи умисно, після того як наніс один удар ножем ОСОБА_7 , тримаючи ніж в правій руці, наніс ним удар в область живота ОСОБА_9 , спричинивши йому тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення лівої плевральної порожнини з пошкодженням шлунку, великий гемоторакс, дифузний серозний перитоніт, пошкодження діафрагми. Однак свій злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілому вчасно була надана медична допомога.

12 вересня 2020 року старшим слідчим СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 було повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 України.

14 вересня 2020 року старшим слідчим СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Бігар 1.1, повідомлено ОСОБА_4 про зміну підозри, а саме, у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.2 ст.15 - п.п.1,7 ч.2 ст.115, п.7 ч.2 ст.115 КК України.

14 вересня 2020 року слідчим суддею Хустського районного суду відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме, до 02 години 05 хвилин 11 листопада 2020 року.

23 жовтня 2020 року проведення подальшого досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено СУ ГУНП в Закарпатській області.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04.01.2021 р. строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено до 02.03.2021.

У кримінальному провадженні було призначено стаціонарну комплексну психолого-психіатричну експертизу підозрюваного ОСОБА_4 у відповідності до висновку №143 від 28.12.2020 якої - «В момент вчинення інкримінованих дій, неповнолітній ОСОБА_4 перебував в стані сильного емоційного напруження, це шокова дезорганізація психічних функцій і поведінки, що є психологічною підставою для юридичного трактування стану сильного душевного хвилювання, який суттєво вплинув на його свідомість та поведінку і обмежив можливість контролювати свою поведінку та керувати нею. Емоційний процес, який протікав у ОСОБА_4 на момент інкримінованих дій, включав наступні компоненти. Перший компонент - емоційне збудження, яке визначило мобілізаційні зрушення в організмі, відбулось зростання збудливості, швидкості та інтенсивності протікання психічних моторних та вегетативних процесів. Відбулась суб`єктивна оцінка ситуації, що склалась, а також раптовість емоційного спалаху. Другий компонент - фаза афективного вибуху, характеризувалась частковим звуженням свідомості (з фрагментарністю сприйняття та домінуванням значимих переживань) і порушенням діяльності (зниження контролю і опосередкованості дій аж до рухових стереотипів), що підтверджується раптовістю та багато чисельністю нанесення ударів ОСОБА_4 , потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Третій компонент - після афективна фаза, була згорнута, так як ОСОБА_4 став втікати з місця події через страх, щоб не наздогнали та продовжили побої.

У зв`язку з цим, 18.02.2021 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 2 ст. 15 - ст. 116, ст. 116 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 12.09.2020 р. протоколом огляду трупа від 12.09.2020 р. протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколами слідчих експериментів, протоколами додаткових допитів, висновками судово-медичних експертиз, а також іншими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленні волі.

Відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України злочин, передбачений ст.116 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

У той же час, внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 загинула одна людина, а іншій спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Враховуючи наведене, прокурор вважає за необхідне змінити запобіжний захід ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з метою забезпечення виконання, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потреба щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілобового домашнього арешту обумовлена також тим, що жоден із більш м яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити спроби незаконно впливати на потерпілих та на свідків злочину, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, у встановленому ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України порядку підозрюваного ОСОБА_4 необхідно зобов`язати прибувати за кожною вимогою суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон чи інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В судовому засіданні неповнолітінй обвинувачений ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_17 захисник ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримали частково та подали клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на передачу неповнолітнього під нагляд батькам відповідно до ст. 493 КПК України.

Суду ствердили , що на даний час неповнолітній обвинувачений перебуває під вартою безпідставно, оскільки санкція ст. 116 КК України за якою неповнолітній ОСОБА_4 обвинувачується передбачає максимальне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, а отже відповідно до ст. 12 КК України даний злочин є нетяжким. Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину. На даний час відсутні ризики , які передбачені ст. 177 КПК України. ОСОБА_4 не має на меті уникати кримінальної відповідальності , впливати на свідків чи потерпілих, оскільки потерпілі та свідки вже дали свої покази на досудовому слідстві , і вони за своїм соціальним статусом та віком значно переважають особу неповнолітнього ОСОБА_4 .

В судове засіданя потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_18 не зявилися, про місце і час проведення судового засідання належним чином були повідомлені, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд констатує наступне.

Кримінальним процесуальним кодексом України вибір запобіжних заходів, що обираються у кримінальному провадженні, довірено двом різним судовим інстанціям: слідчому судді під час досудового розслідування та судді, який розглядає справу, під час судового розгляду. Тому розподіл компетенцій між вищезазначеними особами чітко позначений моментом, коли розслідування закінчено, обвинувальний акт затверджено і кримінальну справу передано на розгляд суду.

Як вбачається з Реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою обвинуваченому закінчується 02.03.2021 року .

Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у рішення «Харченко проти України» дійшов висновку, що тримання особи під вартою після закінчення слідства та до початку судового розгляду не може мати місце без судового рішення.

За таких обставин, незважаючи на наявність двохмісячного строку для вирішення питання щодо продовження тримання під вартою обвинуваченого, з метою недопущення порушення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 29 Конституції України, та з врахуванням п.98 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Харченко проти України», яке має статус пілотного, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оскільки строк дії попередньої ухвали закінчується 2 березня 2021 року, до вказаного часу не може бути закінчено ні підготовче судовое засідання ні судовий розгляд, питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого підлягає вирішенню негайно.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Судом, на час порушеного у клопотанні питання, про обвинуваченого встановлено такі відомості: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , учень пофесійного ліцею, раніше не судимий, проживає разом з батьками.

12 вересня 2020 року старшим слідчим СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 було повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 України.

14 вересня 2020 року старшим слідчим СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Бігар 1.1, повідомлено ОСОБА_4 про зміну підозри, а саме, у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.2 ст.15 - п.п.1,7 ч.2 ст.115, п.7 ч.2 ст.115 КК України.

14 вересня 2020 року слідчим суддею Хустського районного суду відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме, до 02 години 05 хвилин 11 листопада 2020 року.

23 жовтня 2020 року проведення подальшого досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено СУ ГУНП в Закарпатській області.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04.01.2021 р. строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено до 02.03.2021.

18.02.2021 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 2 ст. 15 - ст. 116, ст. 116 КК України.

Відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України злочин, передбачений ст.116 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, оскільки максимальна санкція за даною статтею передбачає максимальне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Отже , виходячи з положень норм ч.2 ст. 492 КПК України тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого чи підозрюваного можливе виключно у разі , якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину і то за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан;наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальнихправопорушень, передбачених 2 ст. 15 - ст. 116, ст. 116 КК України., за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Як убачається з матеріалів клопотання необхідність його застосування прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбаченого п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може, ухилятися від явки на виклики суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які в судовому засіданні щще не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, у кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає, що відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначаючи адресу, за якою обирається цілодобовий домашній арешт, виходжу із того, що згідно матеріалів клопотання неповнолітній обвинувачений фактично постійно проживає в АДРЕСА_1 ,

Разом з цим, при обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою;заборонити спілкуватися із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати при наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не підлягає до задоволення клопотання захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на передачу його під нагляд батькам, оскільки викладені в клопотанні доводи та надані у судовому засіданні пояснення захисника в частині передання неповнолітнього під нагляд батькам, на переконання суду є недоведеними, недостатніми та такими, що не забезпечать належну процесуальну поведінку неповнолітнього обвинуваченого.

Враховуючи вказані обставини, суд переконаний, що в даному випадку лише запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків в суді.

Керуючись ст. 177, 181, 314, 315, 376, 492 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000716 від 12.09.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ст.116 та ст. 116 КК України з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.

У задовленні клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000716 від 12.09.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ст.116 та ст. 116 КК України з тримання під вартою на передачу його під нагляд батькам відмовити.

Змінити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ст.116 та ст. 116 КК України запобіжний захід тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на два місяці до 1 травня 2021 року включно.

Зобов"язати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 цілодобово не залишати своє місце проживання, а саме квартиру АДРЕСА_2 та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти до 1.05.2021 р. наступні обв`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

- заборонити спілкуватися із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання,;

- здати при наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу УП за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу захисту інтересів прав дітей та протидії насильству Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала суду про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, законному представнику неповнолітнього обвинуваченого, захиснику обвинуваченого та начальнику слідчого ізолятора м. Ужгород Закарпатської області.

Повний текст складено та проголошено 5 березня 2021 р. о 11 год.30 хв.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1