Справа №243/581/21
Кримінальне провадження №1-кп/243/432/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №3 кримінальне провадження внесене в ЄРДР №0000010 від 06 січня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та фактично який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимому, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області №2-186-2009 від 08.01.2009 ОСОБА_4 повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх його доходів але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.11.2008 року та до досягнення дитиною повноліття.

Знаючи про необхідність сплати аліментів, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, ОСОБА_4 , будучи фізично здоровим та працездатним, всупереч вимогам ст. 21, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, та що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, за сприянням у працевлаштуванні до центру занятості не звертався, з 05.11.2008 року офіційно не працевлаштувався, заходів до пошуку роботи та працевлаштування не вживав, отримуючи певний дохід від тимчасових (неофіційних) робіт, добровільно матеріальну та будь-яку іншу допомогу своїй дитині не надавав, що призвело до виникнення заборгованості по виплаті аліментів станом на 19 січня 2021 року в розмірі 113413,5 грн., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Потерпіла ОСОБА_7 належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, надала до суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, покарання призначити на розсуд суду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю, щодо обставин вказаних в обвинувальному акті не заперечував та показав суду, що від спільного шлюбу з ОСОБА_7 має неповнолітню доньку ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.01.2009 р. він зобов`язаний на користь ОСОБА_7 сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на утримання дитини. Тривалий час був офіційно ніде не працевлаштований, однак отримує певний дохід від тимчасових заробітків, в повному обсязі гроші на утримання дитини (аліменти) не сплачував, будь-якої іншої допомоги своїй малолітній доньці. не надавав, попереджався Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управлінням юстиції в Донецькій області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, рішення суду не виконував. Щодо існуючої заборгованості по аліментам не заперечував, але після початку кримінального провадження він сплатив потерпілій частину боргу по аліментам. Зобов`язався сплачувати борг та поточні аліменти.

У скоєному щиро кається. Просить суворо не карати.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність позиції обвинуваченого, а також роз`яснив, що в даному випадку, сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Винуватість обвинуваченого у скоєні вказаного кримінального правопорушення крім вказаного, підтверджується наступними доказами, долученими до матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані докази перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не суперечать між собою, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого повністю доведена.

Таким чином вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засуджених так і іншими особами.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 у відповідності до ст.. 89 КК України раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, посередньо характеризується за місцем мешкання, на обліку в КЛПЗ «Обласна психоневрологічна лікарня м. Слов`янська», та в КЛПЗ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» у м. Слов`янську» не перебуває, а також те, що потерпіла не наполягала на суворій мірі покарання для обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що останній щиро покаявся та почав сплачувати аліменти на користь потерпілої. Про щиросердечне каяття обвинуваченого свідчить визнання ним своєї вини та критичне ставлення до скоєного.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

З огляду на вказане суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і тому визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення йому остаточного покарання у відповідності до санкції передбаченої за ч.1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по не заявлено, процесуальних витрат та речових доказів по кримінальному провадженню немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349,369-370,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту початку реального виконання ним покарання у виді громадських робіт.

Ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, тягне за собою кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України, стосовно ОСОБА_4 не обиралися та не застосовувалися.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1