Провадження №1-кс/127/6829/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2021 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці клопотання слідчого відділення РЗСТ СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , мотивуючи свої вимоги тим, що 08.06.2021 близько 22:05 години водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Черняховського в місті Вінниці, зі сторони вулиці Карбишева, в напрямку вулиці Сабарівське шосе, в районі електроопори № 38, не вибрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, внаслідок чого не впорався з керуванням, втратив можливість постійного руху транспортного засобу та безпечного керування ним, виїхав на зустрічний тротуар, де, з необережності, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалася по тротуару в зустрічному напрямку.

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 самовільно залишив місце події.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до довідки з МКЛ ШМД № 01-26/860 від 09.06.2021, отримала тілесні ушкодження у вигляді: «Політравма, закриті переломи верхньої лобкової кістки та крижово-клубового з`єднання справа, рвані поверхневі рани середньої третини лівого стегна, садна середньої третини правого стегна», які відповідно до п. 2.2.1 (а),(в) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (понад 21 день).

Таким чином, в діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п. п. 2.9(а), 12.1, 2.10 (а, б, г, ґ, д, е), Правил дорожнього руху України, де зазначено, що :

п. 2.9(а) «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п. 12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 2.10(а, б, г, ґ, д, е), «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

- а) «негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди»;

- б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

- г) «вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу»;

- ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

- д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;

- е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди».

Невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам п. п. 2.9(а), 12.1Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди.

Невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам п. 2.10 Правил дорожнього руху України не знаходиться у причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми необережними діями ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Крім цього, 08.06.2021 близько 22:05 години водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Черняховського в місті Вінниці, в районі електроопори № 38, в порушення вимог п. п. 2.9(а), 12.1 Правил дорожнього руху України, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалася по тротуару в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 , достовірно розуміючи, що пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, перебуває в небезпечному для життя стані, позбавлена реальної можливості до самозбереження, усвідомлюючи, що в результаті його дій можуть настати тяжкі наслідки, не переконався чи потребує остання допомоги, не вжив заходів для надання їй першої медичної допомоги, не звернувся за допомогою до інших осіб та не відправив потерпілу до лікувального закладу, хоча повинен і мав об`єктивну можливість це зробити, не виконавши свого громадянського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, з метою уникнути відповідальності, діючи умисно, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, самовільно залишив місце події без транспортного засобу.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколомогляду місця події від 08.06.2021; довідкою з МКЛ ШМД № 01-26/860 від 09.06.2021; висновком медичного огляду № 1455 від 09.06.2021, відповідно до якого ОСОБА_5 перебуває в стані наркотичного сп`яніння в наслідок вживання амфетаміну; показами підозрюваного ОСОБА_5 ; показами потерпілого ОСОБА_8 ; показами потерпілої ОСОБА_7 ; показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , іншими матеріалами кримінального провадження.
Слідчий зазачив, що враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , зокрема, який є судимим за умисний злочин, крім того підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень у стані наркотичного сп`яніння, ступень тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_7 , а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, ніде не працює, в нього відсутнє постійне джерело доходу, вказані обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню на підозрюваним ОСОБА_5 покладених обов`язків.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав за обставин, викладених в ньому, та просив клопотання задоволити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, оскільки ризики не доведені, просили застосувати більш м"який запобіжний захід у виді домашнього арешту з метою можливості працювати та заробляти кошти на утримання своєї родини та відшкодування коштів потерпілій.

Захисник ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_5 пізозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке вчиненне з необережності, хоча офіційцно не одружений, однак має родину: співмешканку ОСОБА_13 , яка народила сумісну дитину: сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , крім того в нього на утриманні знаходиться син співмешканки 2006 року народження та його батько пенсіонер ОСОБА_15 , також його підзахисний не офіційно працює.
Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши прокурора, підозрюваного, його захисника дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду даного клопотання слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_5 є раніше судимий, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні нових не тяжких злочинів, вчинених у стані наркотичного сп`яніння, тобто надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, що ОСОБА_5 має низькі соціально стримуючі фактори, відсутні джерела постійного доходу, що підтверджує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Врахувавши фактичні обставини справи, слідчий суддя схиляється та приймає за грунтовні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, вважаю за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_5 , зможе переховуватися від органів досудового розслідування суду.

На підставі викладеного, враховуючи те, що прокурором було доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що дане клопотання є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення.

Не підлягає задоволенню вимога слідчого при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави, що складає 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у зв"язку з наступним.

Так, під заставою як видом запобіжного заходу розуміється внесення на спеціальний рахунок, визначений у порядку, затвердженому законом, підозрюваним, обвинуваченим коштів з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Розмір застави встановлюється слідчим суддею, судом, у розмірах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, від одного до двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів мінімальної заробітної плати. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

Оскільки, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нових не тяжких злочинів, тому прокурор не обгрунтував вимогу визначити розмір застави ОСОБА_5 в розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи особу ОСОБА_5 , його матеріальний стан та характер вчиненого злочину, завдану шкоду потерпілій, визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених названим Кодексом, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 45400 (сорок п"ять тисяч чотириста) гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.107, 183, 177, 194, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задоволити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах досудового розслідування, строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, а саме: до 14.45 год. 07 серпня 2021 року.

Одночасно визначити розмір застави, в сумі 45400 (сорок п"ять тисяч чотириста) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена у визначеному порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

Упродовж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою утримувати ОСОБА_5 у Вінницькому СІЗО Вінницької установи виконання покарань №1 УДПтСУ у Вінницькій області.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: