Справа № 466/3020/20
У Х В А Л А

27 січня 2021 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000700 від 04.03.2020 та кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001223 від 28.04.2020 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з середньою освітою, одружений, на утриманні має 2-х малолітніх дітей, раніше судимий, останній раз вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 08.04.2019 за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який зареєстрований та прожи- ває за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час утримується в державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» /м. Львів, вул. Городоцька,20/,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з неповною середньо освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 14.08.2006, вироком Шевченківського районного суду м.Львова за ч.1 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі, на підставі ст.81 КК України умовно-достроково звільнений 26.07.2019 року, з невідбутим строком 1рік 2 місяці 5 днів, без місця реєстрації, який проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и в:

на розгляді Шевченківського районного суду м.Львова перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000700 від 04.03.2020 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001223 від 28.04.2020.

27.01.2021 прокурор подала письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів. Зазначене клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 , 04.03.2020, приблизно о 10:00 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи на АДРЕСА_3 , а саме на подвір`ї пункту прийому вторинної сировини, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_3 , здійснив напад на потерпілого ОСОБА_8 , за обставинами коли ОСОБА_3 , погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, спрямував на потерпілого ОСОБА_8 пістолет марки «BRAUNI AUTOMAT» CAL 8mmK, НОМЕР_1 , який був сприйнятий потерпілим, як реальна загроза для життя та здоров`я та наніс потерпілому ОСОБА_8 , який чинив опір нападнику, декілька ударів в обличчя та голову, спричинивши йому, відповідно до висновку експерта № 341 від 17.03.2020, наступні тілесні ушкодження: рану у лобній ділянці, садна в ділянці носа, на верхній губі, у потиличній ділянці, на обох кистях, підшкірні крововиливи в ділянці носа, підборіддя, синець на лівому передпліччі, які відносяться до легкого ступеня тяжкості. У цей час, ОСОБА_4 , діючи за попередньому змовою з ОСОБА_3 , скориставшись безпорадністю потерпілого ОСОБА_8 , заволодів грошовими коштами останнього в розмірі 5400 гривень, які знаходилися у шухляді, та втік з місця вчинення злочину в напрямку вул. Лінкольна у м.Львові. В цей час, ОСОБА_3 намагався покинути місце вчинення злочину, однак був затриманий потерпілим ОСОБА_8 та працівниками поліції, які прибули за викликом на місце події.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфікуються як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою) та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 14.08.2006, вироком Шевченківського районного суду м.Львова за ч.1 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі, на підставі ст.81 КК України, умовно-достроково звільнений з невідбутим строком 1 рік 2 місяці 5 днів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив умисний злочин проти власності, є обізнаним із можливою мірою покарання у разі визнання його винним у вчиненні вищевказаного злочину, в якому він підозрюється, факт того, що обвинувачений не має стабільного джерела доходів, а залишаючись на волі такий фактор може спонукати останнього до вчинення кримінальних правопорушень, з урахуванням обставин вчинення ним кримінального правопорушення, може продовжувати негативно впливати на потерпілого у кримінальному проваджені, чинити на нього тиск з метою уникнення відповідальності, перешкоджати даному кримінальному провадженню іншим чином, переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також перешкоджати встановленню істини по справі, що свідчить про неможливість запобігання даним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вважаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вище вказаним ризикам, прокурор просить продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Дія обраного запобіжного заходу закінчується 02.02.2021р., посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою уникнення від кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватись від суду, продовжувати злочинну діяльність, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який у разі доведеності передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що свідчить про неможливість запобігання ризиків шляхом застосування більш м`яких заходів.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, підтримав думку обвинуваченого та пояснив, що його довіритель страждає на ряд захворювань, має постійне місце проживання, а тому слід відмовити у задовленні клопотання та обрати обвинуваченому ОСОБА_4 цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 щодо вирішення клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 заперечив з тих же підстав, що останньому необхідна медична допомога.

Захисник ОСОБА_7 підтримав думку обвинуваченого ОСОБА_3 .

Потерпілий ОСОБА_8 не прибув в судове засідання, учасники не заперечили щодо продовження судового розгляду в його відсутності.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дійшов такого.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, ухвалою слідчого судді від 10.06.2020 року обрано запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави. В роподальшому ухвалою суду тримання під вартою продовжувалося та дія запобіжного заходу закінчується 02.02.2021.

У відповідності до ст.21 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність та передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, визначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м"яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні

Суд вважає за недоцільне досліджувати наявність чи відсутність доказів вини обвинуваченого, на які покликається обвинувачений ОСОБА_4 при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою, оскільки наведене порушує принцип презумпції невинуватості та суперечить нормам кримінально-процесуального закону та ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно яких рішення суду повинно бути викладено у формулюваннях, які забезпечують принцип невинуватості особи. Суд вважає, що під час розгляду вказаного клопотання, суд не вправі досліджувати докази і давати їм оцінку чи в інший спосіб перевіряти доведеність вини обвинуваченого, розглядати й вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті обвинувачення.

Тривалість перебування обвинуваченого під вартою зумовлена обставинами, які не залежать від складу суду, в провадженні якого перебуває справа, судом здійснюються всі процесуальні дії для розгляду справи в розумні строки, передбачені кримінально- процесуальним законом.

З пояснень прокурора вбачається, що ОСОБА_4 був затриманий в даній справі в звязку з оголошенням останнього у розшук.

Суд вважає недоцільним застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та вважає такими, що заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі і який вчинено під час УДЗ; застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого.

Обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину під час УДЗ. На даній стадії судового розгляду не повністю досліджені письмові докази сторони обвинувачення.

Водночас, в ч.4 ст.183 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Аналізуючи вимоги КПК України та наявні в розпорядженні суду документи, які додані прокурором в підтримку заявленого клопотання, суд приходить до висновку, що кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 є тяжким, згідно ст.12 КК України, а тому суд приходить до висновку, що заявлене клопотання прокурора є підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 177, 183 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м.Львова, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 - на 60 (шістдесят) днів: з 03.02.2021 р. і до 02.04.2021 року включно, без визначення застави.

Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_5 , захиснику ОСОБА_6 , обвинуваченому ОСОБА_4 та скерувати начальнику державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» /м. Львів, вул. Городоцька, 20/ - для відома.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1