Справа № 158/161/20 Провадження №11-кп/802/318/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст.391 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 січня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоставці, Гощанського району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з повною середньою освітою, розлученого, раніше судимого:
вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12 квітня 2016 року за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12 квітня 2016 року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1( один) рік 10 (десять) днів.
Обрано ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід - тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 за цим вироком ухвалено рахувати з 12 січня 2021 року.
Згідно з даним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він будичи засудженим 12 квітня 2016 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 1 ст. 121 КК України, відбуваючи з 07.05.2018р. покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Цуманська виправна колонія (№84)», що за адресою: вул. Шевченка, 54, смт. Цумань, Ківерцівський район, Волинська область, будучи ознайомленим з правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань та режимом утримання, систематично їх порушував та за час відбування покарання в ДУ «Цуманська виправна колонія (№84)» проявив себе як злісний порушник установленого порядку відбуття покарання та трудової дисципліни, допустив 12 порушень вимог режиму утримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності. Незважаючи на всі заходи виховного та профілактичного характеру, які проводились із засудженим ОСОБА_7 , останній на них навмисне не реагував і умисно став на шлях злісної непокори законним вимогам представників адміністрації установи.
Так, 04.01.2019р., ОСОБА_7 , під час проведення загального обшуку, умисно перешкоджав у проведенні працівниками установи відбування покарання поверхневого обшуку засудженого, на зауваження не реагував, відштовхнув заступника чергового начальника установи старшого прапорщика ОСОБА_10 , висловлювався нецензурною лайкою в його сторону, тим самим не виконуючи законні вимоги адміністрації установи, чим грубо порушив вимоги розділу II п. 3 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018р. №2823/5, за що ухвалою Ківерцівського районного суду від 10.01.2019р. до ОСОБА_7 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді поміщення до приміщення камерного типу терміном на один місяць.
За час відбуття дисциплінарного стягнення у виді поміщення до приміщення камерного типу, ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, умисно продовжував порушувати встановлений порядок відбування покарання.
Зокрема, 04.03.2019р. ОСОБА_7 було запропоновано працевлаштуватись на оплачувану роботу для подальшої виплати заборгованості згідно виконавчих листів, однак останній категорично відмовився від працевлаштування на оплачувану роботу, чим грубо порушив ч. 2 ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу та розділ XVII «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018р. №2823/5. Таким чином за порушення режиму відбування покарання рішенням дисциплінарної комісії ДУ «Цуманська виправна колонія (№84)» від 05.03.2019р., ОСОБА_7 за відмову від працевлаштування було поміщено в ДІЗО строком на десять діб, без виведення на роботу.
Також, 07.04.2019 року ОСОБА_7 умисно не виконав команду «Підйом» та не вийшов на ранкову фізичну зарядку, а також не вийшов в їдальню установи на сніданок, чим порушив розділ II «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018р. №2823/5. Таким чином до ОСОБА_7 за порушення режиму відбування покарання рішенням дисциплінарної комісії ДУ «Цуманська виправна колонія (№84)» від 09.04.2019р. було застосовано стягнення у вигляді суворої догани.
Крім того, 06.06.2019 року ОСОБА_7 умисно не вийшов на сніданок в їдальню установи та був виявлений на спальному місці (спав), чим порушив розділ II «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018р. №2823/5. Таким чином до ОСОБА_7 за порушення режиму відбування покарання, рішенням дисциплінарної комісії ДУ «Цуманська виправна колонія №84» від 11.06.2019р. було застосовано стягнення у вигляді суворої догани.
Він же, 29.07.2019р. умисно відмовився від запропонованої оплачуваної роботи у виробничих майстернях установи з метою погашення заборгованості за виконавчими документами, тим самим не виконавши законних вимог адміністрації установи, чим грубо порушив ч. 2 ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу та розділ XVII «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018р. №2823/5. Таким чином до ОСОБА_7 за порушення режиму відбування покарання, рішенням дисциплінарної комісії ДУ «Цуманська виправна колонія №84» від 06.08.2019р. було застосовано стягнення у вигляді суворої догани.
Також, 16.09.2019р. ОСОБА_7 відмовився від запропонованої оплачуваної роботи у виробничих майстернях установи з метою погашення заборгованості за виконавчими документами, тим самим не виконавши законних вимог адміністрації установи, чим грубо порушив ч. 2 ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу та розділ XVII «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018р. №2823/5. Таким чином до ОСОБА_7 за порушення режиму відбування покарання, рішенням дисциплінарної комісії ДУ «Цуманська виправна колонія №84» від 17.09.2019р. було поміщено в ДІЗО строком на десять діб, без виведення на роботу.
Він же, 10.12.2019р. умисно відмовився від запропонованої оплачуваної роботи у виробничих майстернях установи з метою погашення заборгованості за виконавчими документами, тим самим не виконавши законних вимог адміністрації установи, чим грубо порушив ч. 2 ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу та розділ XVII «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018р. №2823/5. Таким чином ОСОБА_7 згідно ухвали Ківерцівського районного суду від 11.12.2019р., обґрунтовано був поміщений до приміщення камерного типу терміном на один місяць за відмову від працевлаштування на оплачувану роботу.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскаржує його через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості злочину, внаслідок м`якості. Вказує, що судом при засудженні ОСОБА_7 не надано належної оцінки відповідним обставинам, а саме, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вказаний злочин вчинив під час відбування покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про відсутність бажання ставати на шлях виправлення. Вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, суду давав показання, спрямовані на уникнення ним кримінальної відповідальності. Інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення носить підвищену суспільну небезпеку, оскільки метою вчинення даного злочину є дискредитація правосуддя та авторитету правоохоронних органів. Посилається на те, що обставини, які б пом`якшували покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, під час судового розгляду судом не встановлено, а тому підстав дійти переконливого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 за умови призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією ст. 391 КК України немає. З огляду на наведене просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12.04.2016 року та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 20 (двадцять) днів. В решті вирок залишити без змін.
Разом з тим на електронну адресу Волинського апеляційного суду 11.06.2021 року надійшло доповнення до апеляційної скарги, в якому прокурор підтримуючи подану ним апеляційну скаргу просить внести до неї доповнення, а саме на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 07.03.2016 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та доповнення до неї з викладених у ній підстав, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу прокурора та доповнення до неї підтримали в частині зарахування строку попереднього ув`язнення, щодо призначення більш тяжкого покарання заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Прокурор у поданій апеляційній скарзі вказує про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок м`якості.
Проте, такі його твердження до уваги судом не приймаються з врахуванням наступного.
Так, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вищевказані вимоги матеріального права при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання були повністю дотримані судом першої інстанції, а також в повній мірі враховані обставини, на які зроблено посилання в апеляційній скарзі, поданій прокурором.
Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і дані про його особу. При цьому, місцевий суд у своєму вироку навів переконливі доводи про можливість та необхідність застосування до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі, передбаченого у санкції ст.391 КК України, та із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, тобто до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12.04.2016 року.
Обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, судом встановлено не було.
Крім того, місцевий суд призначаючи покарання обвинуваченому врахував, що вчинений ним злочин, передбачений ст.391 КК України, згідно із ст.12 цього ж Кодексу залежно від ступеня тяжкості, відноситься до нетяжких, у вчиненні якого обвинувачений свою вину не визнав та не розкаявся.
З достатньою повнотою судом було взято до уваги і дані про його особу, зокрема, те, що обвинувачений негативно характеризується за місцем відбування покарання.
Проаналізувавши вищенаведене, апеляційний суд вважає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог закону та в повній мірі врахував ступінь тяжкості злочину, особу винного й інші обставини кримінального провадження.
За таких обставин, призначене обвинуваченому покарання повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових злочинів, й не є надто м`яким в даній ситуації, як про це вказує прокурор.
Враховуючи вищенаведені обставини провадження та норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання за ст.391 КК України та на підставі ч.1 ст.71 цього ж Кодексу, відповідає тяжкості вчиненого та особі винного.
Крім того, слід зазначити, що судом першої інстанції в повній мірі було враховано те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а тому доводи прокурора з цього приводу колегія суддів вважає голослівними.
Таким чином, підстав для скасування вироку в частині призначеного покарання та призначення обвинуваченому більшого строку покарання, з мотивів наведених в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, апеляційний суд не вбачає.
Будь-яких порушень кримінального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Разом з тим, доводи прокурора, про те, що судом першої інстанції не було застосовано положення ч.5 ст. 72 КК України заслуговують на увагу.
У відповідності до вимог ч.1ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
З урахуванням періоду вчиненого обвинуваченим злочину, у даному випадку має місце застосування вимог ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України №2046-VIII) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Встановлено, що обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ухвали Ківерцівського районного суду від 19.02.2020 року, було тимчасово переведено із ДУ «Цуманська виправна колонія №84» до Луцького слідчого ізолятора на час розгляду Ківерцівським районним судом кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.
На підставі вищевказаної ухвали ОСОБА_7 етаповано до ДУ «Луцький слідчий ізолятор».

Відповідно до листа ДУ «Луцький слідчий ізолятор», який був наданий прокурором в судовому засіданні та знаходиться в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_7 прибув в ДУ «Луцький слідчий ізолятор» 07.03.2020 року і як встановлено судом, перебує там по даний час.
Враховуючи наведене, апеляційний суд проводить відповідне зарахування попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_7 у строк покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України.
У зв`язку з цим, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу з доповненням прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Ківерцівського районного суду від 12 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 2046-VIII) зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 07 березня 2020 року по 16 червня 2021 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
ОСОБА_7 звільнити негайно з під варти в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий

Судді