Справа № 304/524/21 Провадження № 1-кп/304/241/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000021 від 26 квітня 2021 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сімерки, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи відповідно до рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 грудня 2016 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 650 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою невиконання зазначеного рішення суду, будучи здоровим та працездатним, заходів щодо працевлаштування не приймає, на виклики у відділ ДВС не з`являється, від суспільно-корисних робіт, за які він може отримувати грошові кошти, ухиляється, чим злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданого Великоберезнянським міжрайонним відділом Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) № 53503533 від 14 квітня 2021 року, у обвинуваченого станом на 01 квітня 2021 року виникла заборгованість у сумі 96 745,70 грн.

Тим самим ОСОБА_5 скоїв проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що у 2016 році було ухвалено рішення про стягнення з обвинуваченого аліментів на утримання їх спільних дітей. Також вказала на те, що обвинувачений ухиляється від сплати встановлених вказаним рішенням суду коштів. При цьому, просила суворо його не покарати, призначити йому покарання у виді громадських робіт.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого проступку визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним проступку, вказані в обвинувальному акті. Обвинувачений суду пояснив, що він з 2016 року будучи здоровим та працездатним, заходів щодо працевлаштування не приймав, на виклики у відділ ДВС не з`являвся, від суспільно-корисних робіт ухилявся. ОСОБА_5 усвідомлює, що його дії є неправомірними та негативними. Щиро розкаявся, просив призначити йому покарання у виді громадських робіт.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом, та вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Призначаючи покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України умисне легке тілесне ушкодження є кримінальним проступком.

Суд враховує дані про особу винного: ОСОБА_5 за місцем фактичного проживання охарактеризований з посередньої сторони, розлучений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив вперше.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За сукупності наведених обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним проступку, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення, форму вини, обстановку вчинення проступку, особу обвинуваченого, те, що кримінальне правопорушення вчинив вперше,а також позицію прокурора, потерпілої та обвинуваченого, які просили призначити покарання у виді громадських робіт, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді громадських в межах санкції, за якою кваліфіковано його дії, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуюча: ОСОБА_1