ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/910/21 Справа № 185/1046/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000097, за ч.3 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді від 15 лютого 2021 року накладено арешт, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування автомобілем марки ВАЗ 21063 зеленого кольору 1987 року випуску д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , зареєстровано на ОСОБА_7 1972 р.н., та ключі до автомобіля, вилучені вході обшуку від 21.04.2021 року за адресою АДРЕСА_1 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що проводиться досудове розслідування за фактом шахрайства, в якому під час обшуку за рішенням слідчого судді було виявлено і вилучено автомобіль марки ВАЗ, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які визнані речовими доказами, тому врахувавши положення ст. 170 КПК України, слідчий суддя наклав арешт.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, оскільки вважає рішення незаконним. Адвокат вказує, що матеріали долучені до клопотання не можуть бути належними, оскільки не завірені і не відтворюють їх точний оригінал, а також відсутні дані, що арештоване майно має ознаки речового доказу та може бути знищене, перетворене чи наявні інші ризики. Також, слідчий суддя розглянув клопотання без власника майна, в ухвалі відсутні посилання на докази, в порушення ст. 173 КПК України не зазначено яке майно необхідно повернути з урахуванням того факту, що в мотивувальній частині йде мова про часткове задоволення клопотання, а також не зазначено порядок виконання ухвали. Крім того, власник майна не є підозрюваною особою.
В апеляційному суді адвокат ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення адвоката, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого та наданні до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З наданих до клопотання слідчого матеріалів видно, що Павлоградським РВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000097 від 27 січня 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України (а.с.2-5), в межах якого слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, яке слідчий суддя задовольнив.
Апеляційний суд перевіряючи матеріали клопотання вважає висновки слідчого судді про арешт майна передчасними.
Відповідно до змісту ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна входить до видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Згідно до ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Частиною 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Апеляційний суд перевіривши клопотання слідчого та надані до нього матеріали вважає, що воно не відповідає вказаним вимогам кримінально процесуального закону.
Так, в клопотанні слідчий зазначає, що вилучене майно визнано речовим доказом, однак не обгрунтовує належно, яким чином вилучене під час обшуку 21 квітня 2021 року майно відноситься до кримінального провадження, а також не вказано підстави та мету накладення арешту майна відповідно до ст. 170 КПК України, чи містить воно сліди злочину, чи є знаряддям або предметом злочину тощо.
Крім того, в порушення п.3 ч.2 ст.171 КПК України, в клопотанні не зазначені та не долучені документи, які підтверджують право власності на вилучене під час обшуку 21 квітня 2021 року майно.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.171 КПК України, тому постановлене слідчим суддею рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим ухвалу слідчого судді слід скасувати, а клопотання слідчого повернути прокурору для усунення недоліків відповідно до вимог ч.3 ст.172 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року, якою накладено арешт, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування автомобілем марки ВАЗ 21063 зеленого кольору 1987 року випуску д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , зареєстровано на ОСОБА_7 1972 р.н., та ключі до автомобіля, вилучені вході обшуку від 21.04.2021 року за адресою АДРЕСА_1 . - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000097, за ч.3 ст.190 КК України, повернути прокурору ОСОБА_9 для усунення недоліків на протязі сімдесяти двох годин з моменту отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4