Справа № 214/1315/21
1-кп/214/551/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження за №0001540 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 08 листопада 2020 року приблизно о 18.00 годині, знаходячись на території скверу «Квітка Кривбасу», розташованого по пр. 200-років Кривому Рогу в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_6 , в ході словесного конфлікту, керуючись умислом на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , умисно завдав йому одного удару правим кулаком в ділянку обличчя, спричиняючи потерпілому тим самим тілесні ушкодження, після чого припинив побиття потерпілого та потерпілий залишив місце скоєного відносно нього правопорушення.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: двухбічного перелому нижньої щелепи в області кута ліворуч та тіла праворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2071 від 29.12.2020 відносяться за своїм характером до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України за ознаками умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що 08 листопада 2020 року приблизно о 18-00 годині виходячи з ринку на Ювілейній побачив не знайомого раніше ОСОБА_7 . У нього виник конфлікт, в ході якого він наніс ОСОБА_8 один удра кулаком в щелепу, від чого останній отримав тілесні ушкодження. Більш потерпілого ніхто не бив. У скоєному щиросердно розкаюється.Хотів вибачитись перед потерпілим, однак той уникає спілкування.

Крім пояснень обвинуваченого висновки суду про винуватість обвинуваченого ґрунтуються на досліджених письмових матеріалах кримінального провадження:
-за медичними довідками (а.с. 31, 32 том 2), ОСОБА_5 не перебуває на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра;
-за довідкою інформаційного центру (а.с. 33 том 2) ОСОБА_5 раніше не судимий.
-за висновком експерта № 2071 від 23.12.2020, ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: двухбічного перелому нижньої щелепи в області кута ліворуч та тіла праворуч, які відносяться за своїм характером до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби (а.с. 14 том 2).

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини у вчиненому злочині, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, захисника, згідно положень ст. 349 КПК України суд вважає достатнім дослідження наступних доказів пояснень обвинуваченого та дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

Усі досліджені судом докази є допустимими, належними та достатніми, з урахуванням положень ст.. 349 ч.3 КПК України для висновку щодо винуватості обвинуваченого.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визначається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 , по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України та є осудним (Т. 2 а. с. 31).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до не тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра, у лікаря нарколога не перебуває (Т.2 а.с. 31, 32), раніше не судимого (Т. 2 а.с. 33).
Згідно досудової доповіді Саксаганського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, про обвинуваченого ОСОБА_5 визначено середній ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства.
Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, однак із застосуванням ст. 75 КК України, без ізоляції від суспільства, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст. 75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_5 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1