Справа № 522/3994/16-к
Провадження №1-кп/522/161/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
адвоката - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яремче Івано-Франківської обл., українця, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше був курсантом факультету Військово- ІНФОРМАЦІЯ_2 » - у військовому званні старшина 2 статті, на даний час обіймає посаду заступника командира частини з морально психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 - А (військова частина НОМЕР_2 ), -

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси заходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, стосовно ОСОБА_5 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 20.01.2016р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи службу на посаді курсанта факультету ВМС НУ «ОМА», знаходячись поблизу центрального входу навчального корпусу №2 НУ «ОМА», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Дідріхсона, 8, діючи на порушення вимог ст. ст. 9, 11, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 19 січня 2016 року о 10 год. 25 хв., застосував насильство відносно військовослужбовця 4 взводу ФВМС НУ «ОМА» старшого матроса ОСОБА_6 , завдавши останньому одного удару лобною частиною своєї голови в область обличчя ОСОБА_6 , за відсутності між ними відносин підлеглості, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження.

В діях обвинуваченого ОСОБА_5 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, - порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що заподіяло легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України та заявив клопотання про закриття кримінального у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Провадження у справі просив закрити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про закриття кримінального провадження залишив на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином.
Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин, які передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати), проте обвинувачений ОСОБА_5 надав згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
Розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, підлягає задоволенню.
З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності слідує наступне.
Строк давності - це передбачений статтею 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:
- притягнення особи як обвинуваченого;
- згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК).
Положеннями статті 49 КК визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49, 106 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.
Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили.
Так, наприклад, закінчення строку припадає на час апеляційного провадження. У такому разі апеляційний суд, встановивши і перевіривши всі необхідні обставини для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, повинен скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження (справу).
Згідно із частиною 2 статті 49 КК перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Факт ухилення особи від досудового розслідування та суду є обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений частиною 1 статті 49 КК. Час такого ухилення дорівнює часу зупинення перебігу давності диференційованого строку, а загальний строк - п`ятнадцять років - спливає далі, незалежно від ухилення.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину 19 січня 2016 року, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, який, відповідно до положень ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості (в редакції 2011 року).
Санкція ч. 2 ст. 406 КК України передбачає покарання у виді тримання у дисциплінарному батальоні на строк до 2 років, або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Відповідно до ч. 2 ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року), суд в судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності.
Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», роз`яснено, що відповідно до ст. 11 1 КПК України, таке звільнення є обов`язковим.
Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності можливе за умови перебігу зазначеного строку, а саме 5 років з дня вчинення злочину (частина 2 статті 185 злочин середньої тяжкості), протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:
- не ухилялася від слідства або суду;
- не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Із хронології подій у вказаній кримінальній справі вбачається, що ОСОБА_5 не ухилявся від слідства та суду, тобто перебіги розгляду справи не переривалися, при цьому відсутні відомості щодо притягнення його до кримінальної відповідальності за інші злочини.
Зазначені обставини знайшли свого підтвердження також відповідно до рішення Верховного Суду України від 22.05.2018 року (справа № 665/2387/14-к; провадження № 51- 240 км 18).
Таким чином, ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальна справа щодо нього закриттю.
Згідно статті 248 КПК України, при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7 1, 7 2, 8, 9, 10 та 11 1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.
Цивільні позови - відсутні.
Судові витрати відсутні.
Речові докази - відсутні.
Керуючись ст. 49 КК України, ст. 11 1 КПК України (в редакції 1960 року). пунктом 11 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, ч. 2 ст. 284 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, - задовольнити.
ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Провадження по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, закрити.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 - не застосовувався.
Речові докази у справі - відсутні.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи діб з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1

08.02.2021