Справа № 206/842/21
1-кс/206/63/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна захисника-адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню під №0000004, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2021 на адресу Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна. Відповідно до вказаного клопотання прокурор просив накласти арешт у вигляді заборони на розпорядження, відчуження та користування майном, вилученим в ході проведення огляду місця події 25.02.2021, а саме автомобіль «МАЗ», моделі «5551», державний номерний знак НОМЕР_1 . Клопотання мотивовано тим, що сектором дізнання ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 26.02.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000004, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України. З огляду на наступне, 25.02.2021 о 15:36 годині до ЧЧ ВП №4 ДРУП ГУНП надійшло повідомлення від старшого адміністратора ТСЦ-1241 ОСОБА_5 про те, що до ТСЦ 1241 звернувся представник ТОВ « ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАКО», код ЄДРПОУ 13417240, адреса: Україна, 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Любарського, буд. 108-А, ОСОБА_6 , для переоформлення авто марки «МАЗ» моделі 5551, р.н. НОМЕР_1 . При огляді транспортного засобу було виявлено, що дублююча табличка з номером шасі відсутня. Індефікаційний номер шасі піддавався змінам, а саме був знищений шляхом видалення шару металу з первинним номером та послідуючим нанесенням літеро-цифрового позначення НОМЕР_2 не в умовах заводу виробника. 25.02.2021 слідчим СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , транспортний засіб марки «МАЗ» моделі «5551», р.н. " НОМЕР_1 ". Відповідно до інформаційно-пошукової ІПНП НАІС АМТ, транспортний засіб марки "МАЗ" моделі «5551», р.н. " НОМЕР_1 " належить ТОВ «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАКО», код ЄДРПОУ 13417240, адреса: Україна, 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Любарського, буд. 108-А. Стаття 170 КПК України, передбачено що метою арешту є збереження вказаного автомобіля, як речового доказу та його подальше експертне дослідження з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та розміщений на території ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська 4. В ході проведення досудового розслідування виникає необхідність у проведенні експертизи з метою перевірки чи вносилися зміни в ідентифікаційний номер транспортного засобу, для дослідження експерту необхідно надати вказаний транспортний засіб. Отже, автомобіль, є речовим доказом оскільки є матеріальним об`єктом, який може бути предметом вчинення кримінального правопорушення, та зберіг на собі сліди зміни агрегатів та вузлів. А відтак, автомобіль є доказом кримінального правопорушення та існує ризик його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження або використання автомобілю. Враховуючи вище викладене та ту обставину, що тимчасово вилучене майно має суттєве доказове значення у кримінальному провадженні для підтвердження або спростування факту вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 290 КК України, виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту з метою позбавлення можливості розпоряджатися будь-яким чином та використовувати наступне майно, а саме транспортний засіб марки "МАЗ" моделі «5551», р.н. " НОМЕР_1 ". Документами, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном: є надана копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 згідно з яким транспортний засіб марки «МАЗ» моделі «5551» належить ТОВ «ВКП «ТАКО», також було надано довіреність від 27.01.2021 про те, що ТОВ «ВКП «ТАКО» в особі генерального директора ОСОБА_8 , діючого на підставі Статуту, уповноважує ОСОБА_6 паспорт серія НОМЕР_4 виданий АНД ДМУ УМВС України 10.12.1997р. реалізувати автомобіль МАЗ 5551 державний номерний знак НОМЕР_1 1996 року випуску VIN НОМЕР_2 . Отже, враховуючи зазначене, є необхідність заборони користування вказаним майном та обмеження прав розпоряджатися ним та відчужувати його, так як не застосування заборони розпорядження, використання та відчуження вищезазначеного майна може привести до його зникнення, втрати, пошкодження, або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженню.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про арешт майна, просив його задовольнити в повному обсязі з наведених у ньому підстав.

Представник власника майна захисник-адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора в частині користування вказаним транспортним засобом. В обґрунтування зазначив, що автомобіль МАЗ 5551 державний номерний знак НОМЕР_1 було придбано у власність ТОВ «ВКП «ТАКО» у 1997 року. В подальшому в 2018 році відбулася перереєстрація вказаного автомобіля, право власності на автомобіль залишилось у ТОВ «ВКП «ТАКО». Перереєстрація була здійснена у відповідній державній установі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, будь-яких змін, щодо індефікаційного номеру шасі працівниками державної установи під час реєстрації автомобіля виявлено не було. Транспортний засіб знаходиться на балансі ТОВ «ВКП «ТАКО», і до теперішнього часу перебуває у користуванні. Підприємство погоджується на задоволення клопотання прокурора в частині розгляду розпорядження та відчуження власним майном. Натомість представник зазначив, що вказаний транспортний засіб за першою вимогою співробітників поліції буде надано уповноваженим особам для проведення експертизи. Місцем зберігання вказаного автомобілю зазначив, територію ТОВ «ВКП «ТАКО». та зазначив, що повний арешт зазначеного майна може сприяте частковому припиненню роботи підприємства. Крім того, майно буде зберігатись без дотримання відповідних умов зберігання, що сприятиме його псуванню.

Дослідивши подані матеріали в їх сукупності, вислухавши пояснення та доводи прокурора та представника власника майна захисника-адвоката ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 3 ст. 132 КПК України передбачено, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 5 ст. 132 КПК України, передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно вимог п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу. Згідно ч. 1ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу). Згідно ч. 11ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Слідчий суддя, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України). Відповідно до п.п. 1,3 ч. 2 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом. Аналіз змісту ст.168 КПК України свідчить, що тимчасово вилученим майном може вважатись майно, яке одержано в результаті; затримання особи в порядку, передбаченому ст.ст. 207, 208 цього Кодексу; обшуку; огляду. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, може мати значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні. Таким чином, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурором доведено слідчому судді необхідність арешту майна, шляхом заборони відчуження та розпорядження, а тому клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб марки "МАЗ" моделі «5551», р.н. " НОМЕР_1 ", власником якого є ТОВ «ВКП «ТАКО», підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. При цьому, з урахуванням положень ст. ст.2, ст.7 КПК України, слідчий суддя вважає, що прокурором ,всупереч ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст.132, ст.170 КПК України, не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в іншій частині клопотання, а саме щодо заборони користування майном вилученим у ТОВ «ВКП «ТАКО» майном, оскільки у клопотанні не зазначено жодних обґрунтувань, які б свідчили про реальну можливість знищення, пошкодження, перетворення вказаного майна, шляхом його використання.
Так, на переконання слідчого судді, достатнім є спосіб арешту майна лише шляхом заборони його відчуження та розпорядження. Відповідно до п. 2 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
При цьому у рішеннях у справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом вказано про те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися лише на припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра, що в даному випадку зроблено стороною обвинувачення.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб та умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, щодо часткового задоволення клопотання прокурора про арешт майна по кримінальному провадженню під №0000004, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 131-132, 170-174, 369, 371, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню під № 0000004, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження, вилученого 25.02.2021 в ході огляду місця події, автомобіля марки «МАЗ» моделі «5551» державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 13.01.2018 належать на праві власності ТОВ «ВКП «ТАКО» .

Місце зберігання транспортного засобу - автомобіля марки «МАЗ» моделі «5551» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належать на праві власності ТОВ «ВКП «ТАКО», визначити за місцем знаходження власника за адресою: вул. Любарського, 108 -А, м. Дніпро.

Уповноважити слідчого СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 виконати ухвалу суду щодо передачі транспортного засобу марки «МАЗ» моделі «5551» державний номерний знак НОМЕР_1 власнику ТОВ «ВКП «ТАКО» - негайно.

В задоволенні іншої частини клопотання -прокурора - відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1