Ухвала
іменем України
18 березня 2021 року
м. Київ
справа № 523/15409/19

провадження № 51-4062ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про відвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

встановив:
Як убачається із наявних у суді касаційної інстанції матеріалів, за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року щодо ОСОБА_4 , ухвалою Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 01 вересня 2020 року прийнято вмотивоване рішення про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК.
Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року щодо ньогона підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, оскільки обґрунтування його касаційної скарги не містило доводів, які б викликали необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачалося, що підстав для її задоволення не було.
16 березня 2021 року до Верховного Суду від засудженого ОСОБА_4 повторно надійшла касаційна скарга на вищезазначені судові рішення щодо нього, з клопотанням про поновлення строку на їх касаційне оскарження, разом із заявою про відвід колегії суддів, при розгляді його заяви про поновлення строків на касаційне оскарження вказаних судових рішень та касаційної скарги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК.
Обговоривши наведені у заяві доводи, колегія суддів вважає, що заявлений засудженим відвід задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення судді для розгляду справи.
Проте подана заява про відвід не містить посилань на обставини, які б безумовно виключали участь суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у даному провадженні, або ж свідчили б про наявність обґрунтованих сумнів у неупередженості суддів при розгляді касаційної скарги ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року щодо нього.
Таким чином, заявлений засудженим відвід суддям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не ґрунтується на вимогах ст. 75 КПК, відтак, колегія суддів вважає, що заява про відвід задоволенню не підлягає, так як передбачені законом підстави у заяві відсутні.
На підставі викладеного та керуючись статтями 75, 81 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні заяви про відвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3