Справа № 297/708/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2021 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Берегове кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 08.02.2020 року, яке поступило з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибокий Потік, Тячівського району, мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, громадянина України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Глибокий Потік, Тячівського району, мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, 07.02.2020 у невстановлений слідством точний час з 20 год. по 23 год. 20 хв., особисто, після передачі невстановленою слідством особою йому у невстановленому слідстві точному місці неподалік с.Гать Берегівського району двох громадян Туреччини, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також восьми громадян Сирії, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне переправлення через державний кордон України вищевказаних громадян, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх карність, шляхом надання вказівок та порад, супроводжував вищевказаних нелегальних мігрантів на невстановленому досудовим розслідуванням транспортному засобі безпосередньо до місця висадки неподалік державного кордону біля села Гуняди Берегівського району, звідки з метою уникнення прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, підтримуючи зв`язок за допомогою мобільного терміналу з номером зв`язку НОМЕР_1 безпосередньо з ОСОБА_18 щодо руху прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України та інших осіб, які можуть перешкодити незаконному переміщенню осіб через державний кордон, направляв і супроводжував через поле, у напрямку прикордонного знаку НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_13 вказану групу людей, де, прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_13 , вказані громадяни були затримані, а ОСОБА_4 , побігши в іншу сторону від місця затримання іноземних громадян, був затриманий разом з ОСОБА_5 за 500 метрів від лінії державного кордону України в напрямку с. Гуняди Берегівського району.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що вранці 07 лютого 2020 року він разом з ОСОБА_4 в пішому порядку через КПП «Вілок» повернулися додому з Чехії. В той же день, ввечері вони хотіли повертатися до Чешської Республіки, оскільки їм не заплатили кошти за роботу. Так, ввечері в той же день, він разом з ОСОБА_19 на попутному транспорті добиралися з с. Нижня Апша, Тячівського району до КПП «Лужанка», оскільки там хотіли перетнути кордон, після чого на таксі планували поїхати на КПП «Вілок», де на угорській стороні залишили машину. В ході того, коли їх відвозили, то його висадили біля дерев`яної кав`ярні в якомусь селі, де він мав забрати ключі від знайомого з автомобіля на якому вони мали їхати в Чехію, оскільки після приїзду на Україну він повернув ключі знайомому чия була машина. ОСОБА_20 в той час поїхав на мікроавтобусі далі в сторону кордону. Після того, як він забрав ключі від знайомого односельця, то останній відвіз його на автомобілі марки «Форд Гелексі» до села в якому мав знаходитися ОСОБА_20 та зі слів знайомого до кордону залишалося близько одного кілометра. Після того як він знайшов ОСОБА_21 , вони по головній дорозі села попрямували в сторону кордону, однак рухаючись по дорозі до них під`їхав джип марки «Toyota Land Cruiser», з якого вийшов працівник прикордонної служби та два чоловіки в цивільному, які їх затримали та відвезли в поле, а потім доставили до відділу прикордонної служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засідання вину визнав повністю та пояснив, що 07 лютого 2020 року його знайомий ОСОБА_5 сказав йому, що йому потрібно допомогти зробити одну справу, а саме нелегально перевести через державний кордон нелегальних мігрантів. Того дня ввечері вони на мікроавтобусі « ІНФОРМАЦІЯ_14 »виїхали разом з ОСОБА_5 з с. Нижня Апша, Тячівського району в Берегівський район, де вони біля кафе-бару зустрілися з нелегальними мігрантами, яких привезли на мікроавтобус «Mercedes-Benz Sprinter», після чого він разом з водієм та 10 нелегальними мігрантами відвезли останніх до кордону, а ОСОБА_5 залишився у кафе-барі, щоб вести спостереження за прикордонними нарядами. Після того, як вони відвезли мігрантів до кордону, мікроавтобус висадив людей та зразу поїхав, а він почав їх вести в сторону кордону, попередньо телефонувавши та узгоджуючи з ОСОБА_5 позицію прикордонних нарядів, який в подальшому координував його, коли і де можна перетнути кордон. Далі, він залишив мігрантів в полі, а сам повернувся в село, де по дорозі зустрівся з ОСОБА_5 .. Під час руху по головній дорозі, біля них зупинився автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», з якого вийшов прикордонник та двоє чоловіків в цивільному, які в подальшому їх затримали.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 332 КК України, його вина та вина ОСОБА_4 доведена показами свідків.
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показав, що він являється військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_13 та 07.02.2020 року був запрошений в якості понятого при затриманні нелегальних мігрантів. Далі, після затримання, він разом з двома іншими понятими був запрошений на впізнання, яке проводилося з мігрантами за участі перекладача. Впізнання проводилося за фотографіями, після чого заповнювався протокол в якому на фотокартці на яку вказали мігранти ставилася відмітка, та номер фотокартки зазначався в протоколі. Після цього, дані протоколи впізнання підписувалися всіма учасниками.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що 07.02.2020 року він доставляв громадян Сирії, які були затримані під час незаконного перетнути державний кордон України. Далі, ним був проведений протокол впізнання, який проводився за участі перекладача та двох понятих, в ході якого громадяни Сирії вказали на фотокартки осіб, які брали участь у їх переправленні через державний кордон України, після чого на фотокартках ставилися відмітки та записувався їх номер та підписувалися всіма учасниками. Також, в ході проведення протоколу впізнання громадяни Сирії повідомили, що ОСОБА_5 розповідав їм як вони будуть їхати, хто їх буде проводити, після чого ОСОБА_4 з мігрантами сіли до автомобіля та поїхали до державного кордону, а ОСОБА_5 залишився, щоб здійснювати нагляд за прикордонними нарядами щодо безперешкодного переправлення до Угорщини нелегальних мігрантів.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показав, що він 07.02.2020 року проводив затримання громадян Сирії та обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були затримані під час спроби незаконного перетину державного кордону України. Після доставки затриманих громадян до відділу прикордонної служби Лужанка, він проводив допит затриманих осіб, який був проведений за участі перекладача.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що він працює Управлінні стратегічних розслідувань в Закарпатській області. Так, 07.02.2020 року йому надійшла інформація від мешканців с. Гуняди, про те, що по селу їздить мікроавтобус, який попрямував в сторону кордону та в якому перебуває група осіб. Після цього, він спільно з військовослужбовцями ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_15 » виїхали на місце, де близько 500- 600 метрів від кордону виявили групу осіб, а саме нелегальних мігрантів, яких в подальшому вони затримали. Вказані особи повідомили звідки вони прибули та повідомили, що їх супроводжували особи. Після цього він з прикордонниками виїхали на патрулювання та неподалік виявили обвинувачених, які повідомили що вони з м. Тячів, однак причини їх перебування вони не могли пояснити. Далі, вони відвезли затриманих громадян до ВПС «Лужанка» для встановлення обставин події. В ході пояснень обвинувачені спочатку говорили, що вони заблукали, однак потім розповіли, що вони намагалися переправити громадян Сирії через кордон, зокрема, хто з них супроводжував та вів спостереження.

Крім цього, доказами вини у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 332 КК України є наступне.

-повідомленням від 07.02.2020 року про вчинення кримінального правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч. 2 ст. 332 КК України (т2 а.с.3-5);

-протоколом огляду місця події від 07-08 лютого 2020 року з фото-таблицею до нього, який проведено на напрямку 175 прикордонного знаку, 300 м. від державного кордону та в ході якого на даній ділянці виявлено 10 громадян (т2 а.с. 6-9),

-постановою слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 08.02.2020 року, якою на речі, які вилучені в ході огляду місця події від 08.02.2020 року визнано речовими доказами (т2 а.с.10-11);

-ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 19.02.2020 року, про накладення арешту на майно, згідно якої накладено арешт на: мобільний телефон марки «Самсунг» IMEI НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Самсунг» IMEI НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «Айфон» IMEI НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Самсунг» IMEI НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «Редмі» IMEI НОМЕР_7 , мобільний телефон марки «Самсунг» IMEI НОМЕР_8 , мобільний телефон марки «Редмі» IMEI НОМЕР_9 , мобільний телефон марки «Хуавей» IMEI НОМЕР_10 , також було вилучено рюкзаки в кількості 6 штук з них 3 марки «Nike», однин марки «Аdidas», один марки «BIAOWANG» та один чорний шкіряний рюкзак і особистими речами затриманих осіб, мобільний термінал бренду «Nokia», чорного кольору,виготовлений з пластмаси, дисплей розміром 47 мм на 55 мм, над дисплеєм по середині напис «Nokia», ІМЕІ 1: НОМЕР_11 , ІМЕІ 2: НОМЕР_12 , сім карта оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Kyivstar - UA», номер оператора стільникового зв`язку НОМЕР_13 , мобільний термінал бренду «honor», чорного кольору, виготовлений з пластмаси, дисплей розміром 65 мм на 110 мм, на кришці акумуляторної батареї з верху по середині напис «honor», ключ запалювання, чорного кольору, виготовлений з пластику, містить три кнопки на передній панелі, на тильній стороні в верхньому правому куті містить знак марки автомобіля «Шкода» та металевий брилок з написом «Auto Podbabska» та мобільний телефон марки «Хуавей», синього кольору, IMEI 1) НОМЕР_14 IMEI 2) НОМЕР_15 із двома сім картками: НОМЕР_16 та іншою невідомою карткою, передано на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів та камери зберігання вогнепальної зброї Берегівського ВП (т2 а.с. 12-14);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2019 року, який проведено з свідком ОСОБА_26 , в ході якого останній показав на фотознімок під №1, а саме на ОСОБА_5 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.15-17);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2019 року який проведено з свідком ОСОБА_26 , в ході якого останній показав на фотознімок під №2, а саме на ОСОБА_4 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.18-20);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2019 року, який проведено з свідком ОСОБА_27 , в ході якого останній показав на фотознімок під №1, а саме на ОСОБА_5 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.21-23);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2019 року який проведено з свідком ОСОБА_27 , в ході якого останній показав на фотознімок під №4, а саме на ОСОБА_4 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.24-26);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2019 року, який проведено з свідком AZAD HAMZA HACI, в ході якого останній показав на фотознімок під №2, а саме на ОСОБА_5 , який допомагав їм у переправленні через кордон (Т2 а.с.27-29);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2019 року, який проведено з свідком AZAD HAMZA HACI, в ході якого останній показав на фотознімок під №2, а саме на ОСОБА_4 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с. 30-32);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2019 року, який проведено з свідком ОСОБА_10 , в ході якого останній показав на фотознімок під №1, а саме на ОСОБА_4 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.33-35);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2019 року, який проведено з свідком ОСОБА_10 , в ході якого останній показав на фотознімок під №3, а саме на ОСОБА_5 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.36-38);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2019 року, який проведено з свідком IYAD FIRAZ MUHAMMED, в ході якого останній показав на фотознімок під №2, а саме на ОСОБА_5 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.39-41);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2019 року, який проведено з свідком IYAD FIRAZ MUHAMMED, в ході якого останній показав на фотознімок під №4, а саме на ОСОБА_4 , який допомагав їм у переправленні через кордон (Т2 а.с.42-44);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2019 року, який проведено з свідком ОСОБА_28 , в ході якого останній показав на фотознімок під №2, а саме на ОСОБА_5 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.45-46);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2019 року, який проведено з свідком ОСОБА_28 , в ході якого останній показав на фотознімок під №1, а саме на ОСОБА_4 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.47-48);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2019 року, який проведено з свідком ОСОБА_29 , в ході якого останній показав на фотознімок під №1, а саме на ОСОБА_4 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.49-50);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2019 року, який проведено з свідком ОСОБА_29 , в ході якого останній показав на фотознімок під №2, а саме на ОСОБА_5 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.51-52);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2019 року, який проведено з свідком ОСОБА_16 , в ході якого останній показав на фотознімок під №1, а саме на ОСОБА_4 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.53-55);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2019 року, який проведено з свідком ОСОБА_16 , в ході якого останній показав на фотознімок під №3, а саме на ОСОБА_5 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.56-58);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2019 року, який проведено з свідком ОСОБА_30 , в ході якого останній показав на фотознімок під №1, а саме на ОСОБА_5 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.59-61);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2019 року, який проведено з свідком ОСОБА_30 , в ході якого останній показав на фотознімок під №3, а саме на ОСОБА_4 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.62-64);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2019 року, який проведено з свідком ОСОБА_31 , в ході якого останній показав на фотознімок під №2, а саме на ОСОБА_5 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.65-66);

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2019 року, який проведено з свідком ОСОБА_31 , в ході якого останній показав на фотознімок під №1, а саме на ОСОБА_4 , який допомагав їм у переправленні через кордон (т2 а.с.67-68);

-протокол огляду предмета від 20.02.2020 року, в ході якого було оглянуто мобільні телефони марки «Honor», «Huawei CHM-UL00Honor 4C» та «Nokia RM-1187», які вилучено під час затримання від ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (т2 а.с.78-79);

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 17.03.2020 року, який проведено у ПрАТ «Київстар» та в ході якого вилучено копію інформації в електронному вигляді на CD-R диску (т2 а.с. 80-92);

-протоколом огляду від 20.03.2020 року, яким було оглянуто роздруківки з`єднань абонентів оператора ПрАТ «Київстар», а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за номерами НОМЕР_13 та НОМЕР_17 (т2 а.с. 96-97);

Суд критично оцінює пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 щодо не визнання ним провини у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 332 КК України, оскільки ці твердження направлені на затягування розгляду справи з метою уникнення покарання та повністю спростовуються поясненнями свідків та матеріалами кримінального провадження.

Захисником ОСОБА_32 заявлені клопотання про недопустимість доказів, які надані прокурором на підтвердження винуватості обвинувачених, зокрема: протоколи пред`явлення для впізнання по фотографіям від 09.02.2020 року зі свідками ОСОБА_10 , Slim Muhmed, Iyad Firaz Muhammed, Azad Hamza Haci, Zаna Ahmed Arгfat, Semyam Azad Muhsin, Milkie Dgamile Nusrabi та Bager Tahir Suleyman; протокол огляду місця події від 07-08.02.2020 р.; протокол огляду мобільних телефонів від 07.02.20 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку.

Згідно частин 1 та 2 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд, по даному кримінальному провадженню, дослідивши та проаналізувавши надані докази, оцінивши такі докази згідно досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, які суд керуючись законом, оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до наступного.

Так, Конституційний Суд України у рішенні № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом», дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв"язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед установленої сили.

Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засіданні або які було отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити й перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч.1 ст.94 КПК, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. (висновок ВС в постанові від 08.11.2019 року справа №461/9370/15- провадження № 51-745км17

Суд відхиляє доводи захисника про визнання недопустимими наступних доказів: протоколи пред`явлення для впізнання по фотографіям від 09.02.2020 року зі свідками ОСОБА_10 , Slim Muhmed, Iyad Firaz Muhammed, Azad Hamza Haci, Zаna Ahmed Arгfat, Semyam Azad Muhsin, Milkie Dgamile Nusrabi та Bager Tahir Suleyman, які на його думку були здобуті в порушення вимог КПК України та за наслідками допущених порушень під час проведення вказаних слідчих дій з наступних підстав.

Частиною 6 та 7 статті 228 КПК України передбачено, що за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Враховуючи вищевказані норми права, суд не вбачає підстав для визнання неналежними окремих письмових доказів на які посилався адвокат, як усно в судовому засіданні, так і в письмовому клопотанні, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження вказані вище протоколи з додатками до них відповідають вимогам ст. 104, 105, 228, 231 КПК України. Крім того дані протоколи у відповідності до вимог КПК України були підписані усіма учасниками слідчих дій, жодних зауважень, заяв, застережень, скарг до них внесено не було.

Що стосується доводів щодо визнання недопустимими доказів, а саме: протокол огляду місця події від 07-08 лютого 2020 року та всі похідні від нього фактичні дані, суд вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Так, 07.02.2020 року неподалік державного кордону біля прикордонного знаку №175 між населеними пунктами Гуняди-Астей Берегівського району було затримано десять нелегальних мігрантів, а також неподалік від групи нелегальних мігрантів було виявлено двох громадян України.

На місці події, відповідно слідчим СВ Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області у відповідності до вимог КПК України було проведено огляд місця події у якому безпосереднього зафіксовано факт виявлення нелегальних мігрантів, а також осіб які можуть бути причетні до їх незаконному переправленні через державний кордон України.

Безпосередньо у ходу огляду відповідно до протоколу згідно вимог КПК України було вилучено окремі речі нелегальних мігрантів, а також мобільні телефони, які були ними видані слідчим. Ухвалою слідчого судді від 19.02.2020 року задоволено клопотання слідчого, яке погоджено прокурором, про надання дозволу на огляд проведеного слідчим 07-08.02.2020 без ухвали слідчого судді.

Відповідною ухвалою слідчого судді на вилучені речі, у ході вищенаведеного огляду місця події, а також на інші речі вилучені у ході складання протоколу про затримання осіб у порядку ст. 208 КПК України було накладено арешт.

На час проведення огляду місця події безпосередньо слідчим протоколи у порядку ст. 208 КПК України за фактом затримання десяти нелегальних мігрантів або інших осіб не складались.

Також, як вбачається з протоколів про затримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, такі були безпосередньо складені начальником першого сектору оперативно-розшукової діяльності оперативно- розшукового управління Західного регіонального управління ОСОБА_24 . Дані протоколи про затримання, а також дії уповноважених осіб, які проводили затримання відповідають вимог КПК України, що в свою чергу підтверджується про відсутність порушень у протоколах при розгляді слідчим суддею клопотань слідчого про обрання відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_18 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, проведена 07-08.02.2020 року слідчим СВ Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області слідча дія у вигляді протоколу місця події проведена у повній відповідності до вимог КПК України. Жодних зауважень, заяв та скарг під час досудового розслідування від обвинувачених та сторони захисту не надходило. Суд не вбачає жодних суттєвих порушень під час проведення даних слідчих дій, які можуть вплинути на визнання даних слідчих дій та отриманих за її результатами доказів недопустимими.

Не знаходять свого підтвердження і доводи сторони захисту про визнання недопустимим протоколу огляду предметів від 20 лютого 2020 року, в ході якого було оглянуто мобільні телефони марки «Honor», «Huawei CHM-UL00Honor 4C» та «Nokia RM-1187», які вилучено під час затримання від ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , з наступних підстав.

Так, сутність такої негласної слідчої (розшукової) дії, як доступ до зняття інформації з електронних інформаційних систем полягає у здійсненні на підставі ухвали слідчого судді пошуку, виявлення і фіксації відомостей, що містяться в електронній інформаційній системі або її частин, доступ до яких обмежений власником, володільцем або утримувачем системи розміщенням її у публічно недоступному місці, житлі чи іншому володінні особи або логічним захистом доступу, а також отримання таких відомостей без відома її власника, володільця або утримувача.

Зняття інформації з електронних інформаційних систем або їх частин можливе без дозволу слідчого судді, якщо доступ до них не обмежується їх власником, володільцем або утримувачем або не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Вимоги ч.4 ст. 258 КПК України передбачають такі різновиди втручання в приватне спілкування як: аудіо-відеоконтроль; арешт, огляд виїмка кореспонденції; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; зняття інформації з електронних інформаційних систем.

Судом встановлено, що слідчим в ході проведення огляду 20 лютого 2020 року проведено лише огляд мобільних телефонів у відповідності до вимог ст. 237 КПК України. За наданими суду матеріалами, слідчий не вийшов за межі прав, визначених ч.7 ст.237 КПК України, а тому необхідності в отриманні дозволу в порядку передбаченому ст.246,248,249 КПК України суд не вбачає.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що інформація, яка була наявна в мобільному телефоні підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була отримана відповно до вимог КПК, а саме досліджена шляхом включення телефону та огляду текстових повідомлень, які в ньому знаходились та доступ до яких не був пов`язаний із наданням володільцем відповідного серверу (оператором мобільного зв`язку) доступу до електронних інформаційних систем . У даному випадку орган досудового розслідування провів огляд предмета - телефона та оформив його відповідним протоколом, який складений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, керуючись ст.ст.84, 86, 87, 89 КПК України, суд вважає, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими слід відмовити.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 332 КК України як сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та щодо кількох осіб.

Суд, обираючи покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, а що до ОСОБА_5 такі в ході судового розгляду не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в ході судового розгляду не встановлено.

Згідно досудової доповіді про обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вбачається, що виправлення останніх можливе без позбавлення волі та не становить високої небезпеки для суспільства, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, також оцінюється як середній.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику особистості обвинуваченого, відсутність критичного ставлення до вчиненого, тому суд приходить до висновку про не можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, тому призначає покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті за інкримінований йому злочин.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику особистості обвинуваченого, який по місцю проживання характеризуються позитивно (Т2 а. с. 101), раніше не судимий (а.с. 100), вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, критичне ставлення до вчиненого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України, слід прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України, обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти останніх про зміну місця проживання.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових злочинів та цілком відповідати тяжкості вчинених злочинів.

Щодо додаткового покарання передбаченого ст. 332 ч. 2 КК України - позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд констатує наступне.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до ст. 55 КК позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.

Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів.
Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на час вчинення злочину і по теперішній час ніде не працюють, вчинення ними злочину не було пов`язане з їх посадою або із заняттям ними певною діяльністю, тому додаткове покарання позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю до них не слід застосовувати.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373,374 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання, зарахувавши в строк відбування обвинуваченим ОСОБА_5 покарання час знаходження під вартою з 08 лютого по 07 квітня 2020 року.

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік та з покладенням відповідно ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України, обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробаціїта повідомляти останніх про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили залишити попередню - грошову заставу 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) грн. 00 коп.. Після вступу вироку в законну силу, заставу повернути заставодавцю.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду про арешт майна від 19.02.2020 року скасувати.

Речові докази:

-1 мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_3 , 1 мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_4 , 1 мобільний телефон «Айфон» ІМЕІ: НОМЕР_5 , 1 мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_6 , 1 мобільний телефон «Редмі» ІМЕІ: НОМЕР_7 , 1 мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_8 , 1 мобільний телефон «Редмі» ІМЕІ: НОМЕР_9 , 1 мобільний телефон «Хуавей» ІМЕІ: НОМЕР_10 , 6 рюкзаків, з них: 3 марки «Nike», 1 марки «Adidas», 1 марки «Biaowang» та 1 чорний шкіряний, з особистими речами, які зберігаються у кімнаті речових доказів Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, повернути власникам;
- мобільний телефон «Хуавей», синього кольору, ІМЕІ: 1) НОМЕР_14 , 2) НОМЕР_15 з двома сім-картками: НОМЕР_16 та іншою невідомою карткою - передані на зберігання до кімнати речових доказів Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, повернути власникам,

- мобільний телефон марки «Нокіа» серійні номери: 1) НОМЕР_11 , 2) НОМЕР_12 з сім-карткою № НОМЕР_13 та мобільний телефон «Honor» серійний номер: НОМЕР_18 передані на зберігання до кімнати речових доказів Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, повернути власникам,

- ключ запалювання, чорного кольору, чорного кольору, виготовлеий з пластику, містить 3 кнопки на передній панелі, на тильній стороні в верхньому куті містить знак марки «Шкода» та металевий брилок з написом «Auto Podbaska» передані на зберігання до кімнати речових доказів Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, повернути власнику,

- 1 оптичний носій інформації (диск) формату DVD-R, з авдіо-відео записом судового засідання про проведення допиту свідків слідчим суддею в судовому засіданні, який поміщено до паперового конверту, зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалахпровадження;

-1 оптичний диск СD-R 52 x 700 MB вх.6241 вих.4750/3/нт та 1 оптичний диск СD-R 52 x 700 MB вх.4927 вих.4751/3/нт із інформацією ПрАТ «Київстар, в електронному варіанті на носії, зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалахпровадження;

-1 оптичний диск CD-R 700 MB 80 min із опрацьованою інформацією ПрАТ «Київстар, зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах провадження.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1