ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/759/21 Справа № 932/871/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретар
судового засідання ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року про арешт майна підозрюваного по кримінальному провадженні № 0000094, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про арешт майна підозрюваного по кримінальному провадженні № 0000094.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що встановлені в ході розгляду справи обставини не підтверджують факт того, що виявлені грошові кошти належали підозрюваному, або іншій фізичній особі, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями підозрюваного, оскільки в місці де проведено обшук проживають інші ОСОБА_8 , її мати та діти. Окрім того, грошові кошти були виявлені у відмінному від знайденого іншого майна місці.
Зазначає, що з матеріалів клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді від 31.03.2021 року задоволено клопотання адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № № 0000094, накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 08.02.2021 року по справі № 932/871/21, в частині грошових коштів в розмірі 64000 грн.
Вказує, що викрадені у потерпілої грошові кошти, на які вона посилається не є індивідуально визначеними речами, вони мають лише певний виражений еквівалент який, за наявності на те законних підстав може бути компенсований за рішенням суду. Таким чином скасування арешту майна в даному випадку жодним чином не порушує права потерпілої особи. Водночас не скасування такого арешту створює умови, за яких законний володілець майна позбавляється можливості на реалізацію свого прав на володіння та користування майном.
Також зазначає, що фактично доводи заявника зводяться до незгоди з судовим рішенням про скасування арешту майна в частині 64 000 грн. та направлені на накладення арешту на майно, власник якого вже відомий та є відмінний від підозрюваного.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на грошові кошти.
Вимоги апеляційної скарги, обґрунтовує тим, що слідчим суддею не в повному обсязі досліджено підстави для накладення арешту на грошові кошти які визнані речовим доказом по зазначеному кримінальному провадженні.
Зазначає, що слідчий суддя не звернув уваги на те, що у потерпілої є офіційне підтвердження походження викрадених в неї коштів; при розгляді клопотання не досліджено жодного письмового матеріалу провадження, а в самій ухвалі не аргументовано своїх висновків.
Вказує, що факт приналежності та добросовісності набуття третіми особами вилучених під час обшуку коштів в сумі 64 000 гривень не доведено та не підтверджено достовірними доказами.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчий суддя, суд згідно ч. 1 ст. 173 КПК України відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як встановлено в ході апеляційного розгляду, відмовляючи у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 слідчий суддя правильно врахував наведені вимоги закону і встановлені в ході судового розгляду обставини.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000094 від 17.01.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України в якому вручено підозру ОСОБА_10 . Потерпілою є ОСОБА_7 , якій спричинено матеріальну шкоду на суму 450 000 грн., нею подано цивільний позов на вказану суму. В ході проведеного обшуку за адресою АДРЕСА_1 було вилучено зокрема грошові кошти в розмірі 64 000,00 грн. (купюри номіналом 500 та 1000 грн.), які як вказує потерпіла є частиною викрадених у неї коштів. На грошові кошти було накладено арешт, в подальшому ухвалою суду від 31.03.2021 року скасовано арешт в частині цих грошових коштів за клопотанням адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 . Відношення громадянки Грузії ОСОБА_8 до зазначеної суми вилучених коштів під час обшуку достовірно до доведено. У зв`язку з чим просить накласти арешт на грошові кошти в розмірі 64000 грн.
Незважаючи на вказане рішення, яке набрало законної сили, представник цивільного позивача звернувся до слідчого судді з клопотанням про повторне накладення арешту на грошові кошти в розмірі 64000 грн.
Розглядаючи це клопотання, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, врахувавши вимоги, передбачені ст.ст. 170, 173 КПК України щодо накладення арешту на грошові кошти, прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про відмову у задоволенні клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про накладення арешту на майно.
Відмовляючи у накладенні арешту на майно, слідчий суддя правильно врахував те, що офактично доводи заявника зводяться до незгоди з судовим рішенням про скасування арешту майна в частині 64 000 грн. та направлені на накладення арешту на майно, власник якого вже відомий та є відмінний від підозрюваного.
Згідно вимог ст. 170 КПК України з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), арешт накладається на майно особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну цим кримінальним правопорушенням.
Зі змісту клопотання представника цивільного позивача про накладення арешту на грошові кошти вбачається, що підставою для повторного накладення арешту вказано те, що грошові кошти визнані речовим доказом і мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Однак, таке обґрунтування суперечить вимогам ч. 6 ст. 170 КПК України, а тому не є підставою для накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для задоволення клопотання цивільного позивача та вважає його належним чином обґрунтованим і таким, який підтверджується матеріалами справи.
Порушень вимог КПК України, які могли би стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це зазначається в апеляційній скарзі, не вбачається.
З огляду на викладене та враховуючи, що апеляційна скарга представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 не містить вказівки на конкретні і підтверджені доказами обставини, які би обґрунтовували його твердження про незаконність ухвали слідчого судді, яку він просить скасувати, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 184, 194, 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року про арешт майна підозрюваного по кримінальному провадженні № 0000094 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4