єдиний унікальний номер справи 531/654/21
номер провадження 1-кп/531/130/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні обвинувальний акт кримінального провадження №0000088 від 16 березня 2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хрестище Красноградського району Харківської області, проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні немає, працюючого охоронцем фірми «Яструб», не депутата, не військовозобов`язаного, раніше судимого:
- 21.10.2003 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки;
- 28.05.2004 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.188 КК України, із застосуванням ст.71 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
- 28.03.2005 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.188, ч. 4 ст.70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
- 20.10.2008 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України призначено покарання і виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75,76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки;
- 14.01.2011 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.263 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки;
- 24.06.2011 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;
- 15.07.2014 року звільнений з місць позбавлення волі, згідно зі ст.7 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року;
- 28.09.2017 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.ч.1,2 ст.185 КК України призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік;
- 12.05.2017 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.ч.2,3 ст.185, 69, 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28.09.2016 року за ч.2 ст.185 КК України та остаточно засуджено до 2 років 7 місяців позбавлення волі;
- 06.07.2017 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, приєднано покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 12.05.2017 року та остаточно засуджено до 2 років 9 місяців позбавлення волі;
- 06.09.2017 року Полтавським районним Полтавської області за ч.1 ст.263 КК України призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підстві ч.4 ст.70 КК України, частково приєднано покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 06.07.2017 року та остаточно засуджено до 3 років позбавлення волі. 19.06.2020 року звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання,
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, з угодою про примирення, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 04.03.2021 року, перебуваючи у своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 , почув у ході розмови, між присутніми в будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пароль банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 . Після чого, коли ОСОБА_5 ліг відпочивати, ОСОБА_4 скористався тим, що його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, повторно, умисно, таємно з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами з кишені курточки ОСОБА_5 у спальній кімнаті будинку викрав банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , яка згідно Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року №2657-12, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року №2346-3, п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року №851-4, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.10.1998 року №414, ст.200 КК України, є електронним платіжним документом, тобто є офіційним документом так як за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки являються засобом доступу до банківських рахунків та 04.03.2021 року з банківської картки, що належить потерпілому ОСОБА_5 здійснив покупку продуктів:
- у магазині «Продукти», що за адресою: вул.Ватутіна, 5, с. Мартинівка, Карлівського району, Полтавської області на суму 225, 50 грн.;
- у магазині «Водолій», що за адресою: вул.Генерала Карбишева, 1А, с. Мартинівка, Карлівського району, Полтавської області на суму 324,82 грн.
Розрахувавшись коштами з вищевказаної банківської картки, таким чином ОСОБА_4 викраденим розпорядився у повному обсязі і на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 550,32 грн.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч. 1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
31 березня 2021 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 укладена угода про примирення.
Згідно з угодою, спричинена матеріальна шкода була повністю відшкодована потерпілому, який будь-яких майнових чи іншого характеру претензій до ОСОБА_4 , на час підписання угоди, не має.
Обставинами, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину визначено: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та активні дії, спрямовані на усунення заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
За таких обставин, у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України, сторони узгодили обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 ріки, за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік та на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначили ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
У судовому засіданні прокурор не заперечував проти затвердження угоди та призначення узгодженого сторонами покарання з огляду на відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України.
Потерпілий угоду підтримав та повідомив про відсутність претензій до обвинуваченого з огляду на повне повернення відшкодування завданої шкоди.
Обвинувачений визнав винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України, щиро кається та погоджується на призначення узгодженого покарання та затвердження угоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Правопорушення, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 відносяться до проступку та злочину невеликої тяжкості, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого у вчиненні даних правопорушень, а отже умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
На виконання вимог ст.474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, передбачені ч.5 п.1 ст.474 КПК України, цілком розуміє наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.1 п.1 ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.389-1 КК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.
Потерпілий цілком розуміє наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.1 п.2 ст. 473 КПК України, про що він ствердили в угоді про примирення та в судовому засіданні.
Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, сторони примирилися, про що ствердили в судовому засіданні.
Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.
Питання визначення тривалості іспитового строку та обов`язків передбачених ст. 76 КК України є виключною компетенцією суду та вирішується ним самостійно, а тому враховуючи обставини справи, з огляду на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та їх суспільну небезпеку, суд уважає за необхідне ОСОБА_4 тривалість іспитового строку терміном на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України для здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання, оскільки вважає, що саме такі обов`язки забезпечать належну його поведінку.
Керуючись ст.ст. 314-316, 373, 374, 475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Угоду про примирення від 31 березня 2021 року по кримінальному провадженню №0000088 від 06.03.2021 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 - затвердити.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України та призначити узгоджене покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.
Згідно з вимогами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.
Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України в період іспитового строку:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1