Провадження № 1-кп/756/290/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000626 від 02.07.2018 року за обвинувальним актом щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Германівка Обухівського району Київської області, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
потерпілої ОСОБА_13 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

02 липня 2018 року приблизно о 08 годині 40 хвилин водій ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем «NISSAN LEAF», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався у крайній лівій смузі із наявних двох смуг по проїзній частині вул. М. Тимошенко зі сторони вул. М. Малиновського в напрямку вул. З. Гайдай у м. Києві.
Рухаючись у вказаному напрямку, він наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого напроти будинку № 2 вул. М.Тимошенко, позначеного інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху України. В цей час по вказаному нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно руху вищевказаного автомобіля рухалася пішохід ОСОБА_13 .
Крім того, в цей же час водій автобуса «Богдан», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_14 , виконуючи вимоги пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, перед даним нерегульованим пішохідним переходом в крайній правій смузі попутного з водієм ОСОБА_7 напрямку руху зменшував швидкість та надавав дорогу пішоходу ОСОБА_13 .

Незважаючи на інформаційні дорожні знаки 5.35.1, 5.35.2, дорожню розмітку 1.14.1 та автобус «Богдан», д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого зменшував швидкість та надавав дорогу пішоходу, водій ОСОБА_7 , наблизившись до нерегульованого пішохідного переходу та рухаючись в його межах, не вжив всіх можливих заходів для забезпечення безпечного проїзду пішохідного переходу і достовірно не впевнився у відсутності пішоходів на переході.

Під час руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 12.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України:

-п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п. 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух;

-п.18.4: якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «NISSAN LEAF», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у крайній лівій смузі із наявних двох смуг по проїзній частині вул. М. Тимошенко зі сторони вул. М. Малиновського в напрямку вул. 3. Гайдай в м. Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_13 , не вибрав безпечну швидкість, не урахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2, дорожньої розмітки 1.14.1 та автобуса «Богдан», д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого, рухаючись попереду, зменшував швидкість у крайній правій смузі попутного напрямку, надаючи дорогу пішоходу, тим самим інформуючи його про небезпеку на пішохідному переході, не переконавшись у відсутності пішоходів на ньому, не зменшив швидкість свого автомобіля і не зупинившись перед пішохідним переходом та не надавши дорогу пішоходу ОСОБА_13 , яка перебувала на пішохідному переході, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, внаслідок чого напроти будинку № 2 по вул. М. Тимошенко у м. Києві вчинив наїзд на останню.

В результаті даної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_15 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої гомілки: перелом латерального виростку лівої великогомілкової кістки (зі зміщенням уламків), крайовий перелом голівки лівої малогомілкової кістки (без зміщення уламків), які в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 12.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся та підтвердив час, місце, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 2 липня 2018 року близько 8 години 40 хвилин під час його руху у крайній лівій смузі із наявних двох смуг по проїзній частині вул. М. Тимошенко зі сторони вул. М. Малиновського в напрямку вул. 3. Гайдай в м. Києві, де він керував технічно справним автомобілем «NISSAN LEAF», д.н.з. НОМЕР_1 , який йому не належав, а лише перебував у його користуванні як особи, яка надавала послуги таксі (неофіційно).

ОСОБА_7 показав, що він бачив, як водій автобуса «Богдан», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався дещо попереду в попутному з ним напрямку у крайній правій смузі, зменшував швидкість. Однак, він подумав, що водій вказаного автобуса пригальмовує для того, щоб висадити пасажирів, вважаючи, що водії автобусів для висадки пасажирів зупиняються де завгодно (навіть на пішохідних переходах або поблизу них).

Обвинувачений стверджує, що дорожня розмітка, передбачена п. 1.14.1 ПДР була на проїзній частині вже стерта, а інформаційних дорожніх знаків, передбачених п.п. 5.35.1 та 5.35.2, він не помітив. При цьому обвинувачений не спростовував того, що, перебуваючи за кермом щодня, він досить часто проїздив пішохідний перехід, де 02 липня 2018 року здійснив дорожньо-транспортну пригоду, тобто існування у місці дорожньо-транспортної пригоди пішохідного переходу йому було відомо достовірно в силу роду його занять.

ОСОБА_7 показав, крім того, що не придавши ніякого значення тому, що автобус «Богдан», який рухався дещо попереду в попутному з ним напрямку у крайній правій смузі зменшував швидкість перед пішохідним переходом, він все ж таки автобус обігнав та тут же хотів перелаштуватися у крайню праву смугу попереду вказаного автобуса і саме в той момент відбулося зіткнення з пішоходом ОСОБА_13 , яка рухалася по пішохідному переходу справа наліво відносно руху керованого ним автомобіля «NISSAN LEAF», д.н.з. НОМЕР_1 .

Обвинувачений не оспорює того, що потерпіла в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 липня 2018 року, отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, які викладені в обвинувальному акті. Обвинувачений визнає, що причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків стало порушення ним вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 12.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_7 показав в суді, що після дорожньо-транспортної пригоди він з потерпілою не зустрічався, не спілкувався, не вибачався, ніякої участі у відшкодуванні витрат на її лікування не брав. Лише одного разу спілкувався з її батьком.

Про вчинене обвинувачений шкодує, просить його суворо не карати та не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки керуючи автомобілем він має можливість отримувати дохід.

Потерпіла ОСОБА_13 повністю підтвердила обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка з вини водія ОСОБА_7 сталася з нею 02 липня 2018 року близько 8 години 40 хвилин на нерегульованому пішохідному переході напроти будинку № 2 по вул. М. Тимошенко у м. Києві, коли вона вранці прямувала на роботу. Потерпіла показала, що в момент удару вона досить далеко відлетіла від місця зіткнення, вважає, що автомобіль, яким керував обвинувачений, рухався з великою швидкістю, а тому зупинитися зміг лише за межами пішохідного переходу, перетнувши його. Після дорожньо-транспортної пригоди їй першу допомогу надавала жінка, яка була свідком події та яка виявилася медсестрою. Ця ж жінка викликала швидку медичну допомогу та поліцію.

Потерпіла ОСОБА_13 показала, що в результаті наїзду на неї автомобіля під керуванням ОСОБА_7 вона отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої гомілки: перелом латерального виростку лівої великогомілкової кістки (зі зміщенням уламків), крайовий перелом голівки лівої малогомілкової кістки (без зміщення уламків). ЇЇ лікування та реабілітація тривали декілька місяців, тому повернутися на роботу вона змогла лише в листопаді 2018 року. Обвинувачений ніяким чином з нею не зустрічався, матеріальну або моральну шкоду не відшкодовував та навіть не намагався цього зробити. Жодного разу не вибачився, навіть в суді. З цивільним позовом до ОСОБА_7 вона не зверталася та звертатися наміру не має, враховуючи те, що він пенсіонер, а відтак все одно нічого їй не відшкодує.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений та потерпіла розуміють зміст тих обставин, які вони не оспорюють, чи є добровільною та істинною їх позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, сторони будуть позбавлені права в апеляційному порядку оскаржити обставини, які не оспорювалися.

Суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого доведена та його дії дійсно слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення, у відповідності зі ст.ст. 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України відноситься до нетяжкого злочину (враховуючи правила дії кримінального закону в часі, передбачені ст. 5 КК України).

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, передбачених ст. ст. 66 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання судом ураховується його відношення до вчиненого, його поведінка після вчинення злочину, матеріали, що характеризують ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_7 раніше не судимий, пенсіонер за віком, офіційно не працевлаштований, проте з його слів неофіційно займається перевезенням пасажирів на таксі, з 2000 року має посвідчення водія категорії «В», під час дорожньо-транспортної пригоди не перебував у стані сп`яніння. Відповідно до медичних довідок ОСОБА_7 на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Характеристики обвинуваченого з місця його проживання сторонами суду не надано.

ОСОБА_7 як до події злочину, так і після неї неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, у тому числі і за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг (ч. 1 ст. 122 КУпАП), а також за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів (ст. 124 КУпАП). Зазначена інформація міститься у вимозі Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у м. Києві від 24.07.2018.

Згідно досудової доповіді пробаційної служби ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без застосування покарань, пов`язаних з обмеженням або позбавленням волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

З соціально-психологічної характеристики обвинуваченого, яка міститься у досудовій доповіді пробаційної служби, відомо, що вже після дорожньо-транспортної пригоди з пішоходом ОСОБА_13 обвинувачений ще шість разів притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України (20.11.2018 за ч. 2 ст. 122 КУпАП; 16.06.2019 за ст. 124 КУпАП; 22.10.2019 за ч. 1 ст. 122 КУпАП; 28.10.2019 за ч. 3 ст. 122 КУпАП; 27.06.2020 за ч. 1 ст. 122 КУпАП; 29.06.2020 за ч. 2 ст. 122 КУпАП).

Суд дійшов висновку про те, що із передбачених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України альтернативних покарань ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк. При цьому при визначенні розміру штрафу суд враховує положення ч. 2 ст. 5 КК України, відповідно до якої закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Суд переконаний, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати у кримінальному провадженні у розмірі 3512 грн. 90 коп. на залучення експертів для проведення авто-технічної експертизи (1716,00 грн.) та судово-медичної експертизи (1796,90 грн.) слід стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.
Речовий доказ - автомобіль «NISSAN LEAF», д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ТОВ «Лізингова компанія «ЕКО ЛІЗИНГ» (м. Одеса, проспект Адміральський 34А, офіс 21), слід повернути власнику.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КВК України ОСОБА_7 зобов`язаний сплатити призначений штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це орган пробаційної служби за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 3512 гривень 90 копійок.

Речовий доказ - автомобіль «NISSAN LEAF», д.н.з. НОМЕР_1 , повернути власнику ТОВ «Лізингова компанія «ЕКО ЛІЗИНГ» (м. Одеса, проспект Адміральський 34А, офіс 21).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1