Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
15.04.2021 394/13/21
1-кп/394/41/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника-адвоката: ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельськ кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 05.11.2020 року за № 0000333 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області, з базовою освітою, не військовозобов`язаного, одруженого, утриманців та пільг немає, стан здоров`я задовільний, офіційно непрацюючого, мешканця: АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом за таких обставин:

05 листопада 2020 року ОСОБА_4 , працюючи охоронцем Товариства з додатковою відповідальністю «Новоархангельський сир завод», перебував на робочому місці, та виявив поряд на стоянці відчинений легковий автомобіль з ключами в замку запалення, моделі ЗАЗ 110307 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_7 та перебуває у постійному користуванні ОСОБА_6 . В цей час, а саме близько 14год. 00хв. у ОСОБА_4 виник умисел направлений на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом. Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_4 , не маючи навиків керування транспортним засобом, домовився про зустріч та в подальшому зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_8 біля території Товариства з додатковою відповідальністю «Новоархангельський сир завод», що розташований за вищевказаною адресою, де діючи умисно, маючи на меті незаконне заволодіння транспортним засобом, ввів в оману ОСОБА_8 , запевнивши останнього про надання ОСОБА_6 дозволу на використання його легкового автомобіля ЗАЗ 110307 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 . В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу сіли до салону автомобіля, де ОСОБА_8 сів за кермо, а ОСОБА_4 на переднє пасажирське сидіння. При цьому ОСОБА_8 вважаючи, що ОСОБА_4 отримано дозвіл від користувача ОСОБА_6 на використання його автомобіля, запустив двигун автомобіля та разом із ОСОБА_4 залишили територію стоянки. В такий спосіб, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано незаконно заволодів легковим автомобілем ЗАЗ 110307 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому суті обвинувачення та положень ст. 63 Конституції та ст. 18 КПК України, пояснив, що йому зрозуміло в чому він обвинувачується, свою провину в інкрімінованому правопорушені визнав повністю. Надав покази, в яких повідомив, що вчинив правопорушення за обставин, які викладені в обвинувальному акті, події, місце і час відповідають дійсності. На даний час він усвідомив протиправність своєї поведінки, щиро каявся, відшкодував збитки потерпілому. Просив не позбавляти його волі, дати йому шанс на виправлення.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України доводиться зібраними у справі доказами, вважав за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України, а також вказав на необхідності скасування арешту, накладеного на автомобіль, який є речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суворо не карати обвинуваченого, будь-яких претензій матеріального та морального характеру він не має, оскільки обвинувачений відшкодував йому шкоду в повному обсязі.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст. 349 КПК України, суд обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням його характеризуючих даних визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Згідно ст. 22 КПК України кримінально провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав і обов`язків. Саме сторона обвинувачення повинна забезпечити подання доказів, на обґрунтування обставин, на які вона посилається.
При цьому, судом було вжито всіх необхідних умов та заходів, передбачених КПК для реалізації сторонами своїх прав. Суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття обґрунтованого рішення, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, про що прямо передбачено ст. 95 КПК України.

Розгляд кримінального провадження провадився відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в межах пред`явленого йому, відповідно до обвинувального акта, обвинувачення.

Органом досудового розслідування і судом дотримано процесуальних умов зібрання, дослідження і закріплення цих доказів відповідно до вимог чинного законодавства.

При ухваленні вироку, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду" застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду, а саме: ст. 6 Конвенції, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також рішення ЄСПЛ "Коробов проти України", "Кобець проти України", "Бочаров проти України" де зазначається, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність випливає із достатньо переконливих, чітких, узгоджених між собою висновків.
Статтею 289 КК України передбачено відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом.
Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, дослідивши та проаналізувавши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що надані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими, і стороною захисту не спростовані. В ході розгляду встановлено, що подія кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 дійсно мала місце за обставин, викладених вище, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Органами досудового розслідування було вірно кваліфіковано дії обвинуваченого і суд погоджується з такою кваліфікацією, оскільки об`єктом даного правопорушення є контрольоване використання транспортних засобів, в яких транспортний засіб є саме предметом злочину, об`єктивна сторона правопорушення полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом будь-яким способом, при цьому правопорушення вчинено умисно особою, яка не мала права користування транспортним засобом, яким незаконно всупереч волі власника заволоділа.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить з принципів законності справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації призначеного покарання, при цьому керується вимогами ст. 65 КК України, відповідно до якої особі має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні покарання, суд також враховує практику Верховного Суду, (постанова № 634/609/15-к від 01.02.2018 щодо судової дискреції), де зазначено що саме суду належать повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Відповідно до абз. 17 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого.

Так, з досудової доповіді, наданої суду Новоархангельським РС ДУ "Центр пробації" в Кіровоградській області, вбачається, що за результатами оцінки особи та соціально-психологічної характеристики ОСОБА_4 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства - є середнім, існує ймовірність виправлення правопорушника без реального позбавлення волі із застосуванням пробаційних програм.

Згідно ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшуючими покарання обставинами обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття, яке виразилось у тому, що обвинувачений визнав свою вину та щиро жалкує про вчинення ним кримінального правопорушення, при цьому, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Враховуючи роз`яснення які містяться у ППВС України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Призначаючи вид і міру покарання, суд враховує особу обвинуваченого, що на обліку у лікарів - нарколога та психіатра не перебуває, згідно характеристики сільської ради характеризується посередньо, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, проживає за рахунок тимчасових заробітків, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, що згідно приписів ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, при цьому, є вчиненим з прямим умислом.
Суд, оцінюючи ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його ставлення до вчиненого, врахувавши думку потерпілого, досудову доповідь, позицію прокурора та захисту, суд обґрунтовано вважає, що за таких обставин виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тобто обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити його від відбування покарання із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та меті його призначення і буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і профілактики вчинення ним нових злочинів. При цьому, суд не знаходить підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, з застосуванням ст. 69 КК України. Разом з цим, згідно положень ст. 69-1 КК України при наявності обставин, передбачений пп.1,2 ч.1 ст. 66 КК України, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини КК України.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 08.11.2020 року на автомобіль моделі ЗАЗ 110307 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , необхідно скасувати.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні на залучення експертів становлять 3595, 82 грн., які відповідно до ст. 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, оскільки його вина доведена в повному обсязі.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався, клопотань прокурора щодо його обрання до суду не надходило, разом з тим, підстав для обрання запобіжного заходу з урахуванням призначеного покарання судом не вбачається.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -
у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.
В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням. Встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 /один/ рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням органів пробації звернутися до органів державної служби зайнятості.
Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_3 ) в дохід держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в даному кримінальному провадженні в сумі 3595 ( три тисячі п`ятсот девяносто п`ять) грн. 00 коп.
Речові докази в даному кримінальному провадженні, а саме - чоловічу камуфляжну куртку з чорною шапкою, які упаковані в спецпакет № 7225147, що знаходяться в кімнаті речових доказів Новоархангельського ВП Голованівського ГУНП в Кіровоградській області - передати за належністю, поліетиленовий пакет № 5295050, в якому перебувають вилучені сліди рук, дактилокарти ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , що знаходяться в кімнаті речових доказів Новоархангельського ВП Голованівського ГУНП в Кіровоградській області - залишити при матеріалах справи.
Арешт, накладений на автомобіль моделі ЗАЗ 110307 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_7 та перебуває у постійному користуванні ОСОБА_6 - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Новоархангельським районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі, якщо було подано апеляційну скаргу, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, роз`яснити, що інші учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику, який не був присутній в судовому засідання, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня.

Суддя: