Справа 556/1269/20
Номер провадження 1-кп/556/41/2021
Справа № 556/1269/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2021 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець кримінальне провадження №0000240 від 19.05.2020 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городець Володимирецького району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

за ч.1 ст.125 КК України, -

встановив:

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 оголошено про підозру за ч.1 ст.125 КК України в тому, що 19.05.2020 року біля 11 год 30 хв. в АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних відносин умисно наніс один удар взутою правою ногою по голові ОСОБА_5 , від якого останній втратив свідомість та впав на землю, вдарившись головою. При цьому ОСОБА_5 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, осадження обличчя, підшкірної гематоми правої орбіти, забійної рани правої вушної раковини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечив свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, пояснив, що 19.05.2020 року ОСОБА_9 разом з іншими особами приїхали до домогосподарства ОСОБА_10 , що знаходиться в АДРЕСА_1 і перебуває у його приватній власності. ОСОБА_9 стверджував, що він зайняв громадську дорогу, хоча це не відповідає дійсності. Коли ОСОБА_9 з кувалдою підійшов до огорожі і почав розбивати залиті цементні стовпчики, ОСОБА_11 з метою захисту своєї власності, щоби припинити незаконні дії ОСОБА_12 почав виривати кувалду з рук останнього, і в ході цього ОСОБА_9 отримав удар в голову. Будь-якого умислу на заподіяння ушкоджень ОСОБА_13 ОСОБА_11 не мав, хотів захистити своє майно.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_11 при будівництві паркану захопив громадські землі, а саме частину дороги. Незважаючи на неодноразові спроби, усунути порушення мирним шляхом не вдалось, добровільно ОСОБА_11 паркан не зносив. Тоді ОСОБА_9 з іншими особами вирішив самостійно захистити інтереси громади і знести паркан, збудований на дорозі, з порушеннями закону. Для цього 19.05.2020 року біля 11 год. ОСОБА_9 разом з іншими односельчанами підійшли до господарства ОСОБА_10 і ОСОБА_9 почав кувалдою розбивати цементні стовпчики, які знаходились на громадській дорозі. В цей момент ОСОБА_11 підбіг до нього і наніс удар ногою в голову ОСОБА_12 , від удару останній впав на землю і втратив свідомість. Був госпіталізований до районної лікарні, лікувався від отриманих ушкоджень, у зв`язку з чим витратив кошти на ліки та обстеження. Крім того, йому заподіяно також і моральну шкоду. Підтримав заявлений ним цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В своїх показаннях свідок ОСОБА_14 показала, що вона була очевидцем подій 19.05.2020 року в с.Велихів і бачила, як ОСОБА_11 вдарив ногою в голову ОСОБА_12 , коли той розбивав цементні стовпчики на межі.

Аналогічні показання дали в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Факт нанесення ОСОБА_6 удару ногою в голову, крім показань потерпілого і свідків, підтверджується також іншими доказами, які досліджені в судовому засіданні, в т.ч. заявою потерпілого, протоколами слідчих експериментів з потерпілим (т.1 а.с.20-23) та зі свідками ОСОБА_14 (т.1 а.с.32-35) та ОСОБА_15 (т.1 а.с.36-39).

З висновку судово-медичної експертизи (т.1 а.с.29-30) вбачається, що у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, осаднення обличчя, підшкірної гематоми правої орбіти, забійної рани правої вушної раковини. Вказані ушкодження виникли від дії тупого предмету, можливо від удару ногою, і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів свідчить, що ОСОБА_6 19.05.2020 року в с.Велихів Володимирецького району дійсно наніс удар ногою в голову ОСОБА_5 , що призвело до заподіяння останньому легких тілесних ушкоджень.

Разом з тим, в ході досудового розслідування та судового розгляду не доведено, що ОСОБА_6 заподіяв легкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 умисно, та на ґрунті особистих неприязних відносин.

З урахуванням досліджених обставин суд приходить до висновку, що 19.05.2020 року біля 11 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 діяв в стані необхідної оборони.

Так, у відповідності до ст.36 КК України дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, від суспільно-небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання є необхідною обороною. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Як вбачається із п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

В судовому засіданні ОСОБА_6 показав, що 19.05.2020 року тілесні ушкодження ОСОБА_9 отримав під час шарпанини, яка виникла біля паркану домогосподарства ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_1 , коли ОСОБА_9 кувалдою почав руйнувати цементні стовпці, залиті ОСОБА_18 для спорудження паркану.

Ці показання обвинуваченого повністю підтвердили допитані в судовому засіданні свідки та сам потерпілий ОСОБА_9 , який пояснив, що він дійсно почав розбивати стовпці, зведені, на його думку, з порушенням закону. При цьому ОСОБА_9 також пояснив, що будь-яких рішень органу місцевого самоврядування чи суду з приводу даного земельного спору не постановлялось, ОСОБА_9 діяв з власної ініціативи та за підтримки інших мешканців села, оскільки він є активістом.

З наданих суду стороною захисту письмових доказів, які в порядку ч.11 ст.290 КПК України відкриті стороні обвинувачення та потерпілому, вбачається, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер ділянки :02:002:0018, а також житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого на цій ділянці.

Виходячи з викладеного, враховуючи обставини події, що мала місце 19 травня 2020 року біля 11 години 30 хв. в АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 , а саме активну агресивну поведінку потерпілого ОСОБА_5 , який безпосередньо розпочав руйнування належного ОСОБА_19 майна, суд приходить до висновку про створення реальної загрози майну обвинуваченого ОСОБА_6 з боку потерпілого ОСОБА_5 , яка спричинила необхідність захисту від його дій.

Таким чином, 19 травня 2020 року біля 11 години 30 хв. в АДРЕСА_1 ОСОБА_6 діяв у стані необхідної оборони від суспільно-небезпечного посягання, заподіявши при цьому шкоду особі, яка посягала., що у відповідності до змісту ст.36 КК України, виключає його кримінальну відповідальність за заподіяні потерпілому тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про те, чи перевищив ОСОБА_6 межі необхідної оборони, суд враховує, що у відповідності до ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених чинним законодавством, а саме у разі вчинення умисного вбивства (ст.118 КК України) та заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (ст.124 КК України).

Таким чином, враховуючи, що заподіяні потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження є легкими тілесними ушкодженнями, що підтверджується висновком комісійної судово-медичної експертизи №88 від 11.06.2020 року, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 не допустив перевищення меж необхідної оборони і в його діях відсутні ознаки будь-якого складу злочину.

Що стосується позову ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди то з цього приводу суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності до ч.3 ст.129 КПК України, у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду. З урахуванням викладеного, позов ОСОБА_5 підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 129, 369-370, 373-374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_6 за ст.125 ч.1 КК України виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Позов ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, направити копію вироку потерпілому.

Головуючий: ОСОБА_1