Справа № 126/485/19
Провадження №11-кп/801/30/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченої ОСОБА_8
та її захисника - адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 на вирок Чечельницького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Вінниці, українка, громадянка України, з вищою освітою, заміжня, працююча завідуючою перинатальним центром 2 рівня Комунальної установи "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування", раніше не судима, жителька АДРЕСА_1 ,
визнана невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.140 КК України та виправдана у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до Комунального некомерційного підприємства "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування", третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача обвинувачена ОСОБА_8 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - залишено без розгляду,
в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що вона, будучи призначеною на посаду акушера-гінеколога пологово-гінекологічного відділення Бершадської центральної районної лікарні згідно наказу №56-К від 14.07.2003, маючи освіту за спеціальністю "лікар" та кваліфікацію "лікар" відповідно до диплому Вінницького державного медичного інституту серії МВ №967882 від 27.06.1990, тобто, відповідно до ст.74 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992, будучи медичним працівником зі спеціальною освітою, здійснюючи чергування та виконуючи функції чергового лікаря в акушерсько-гінекологічному відділенні Комунальної установи "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування" відповідно до графіку роботи лікарів, середнього і молодшого персоналу з 20:00 години 29.01.2015 по 08:00 годину 30.01.2015 в порушення п.п. 2.11, 2.12. та 2.13. Посадової інструкції лікаря акушера-гінеколога стаціонару перинатального центру ІІ рівня Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування №883, затвердженої головним лікарем Комунальної установи "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування" від 16.01.2014, будучи зобов`язаною сприяти ранньому виявленню ускладнень вагітності та пологів; надавати кваліфіковану медичну допомогу під час пологів, згідно вимог ВООЗ та Клінічних протоколів; проводити лікування та здійснювати лікарський нагляд за породіллями та вагітними жінками у відділенні, в порушення п.5.1 Примірного положення про лікаря акушер-гінеколога акушерського (гінекологічного) відділення, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 620 від 29.12.2003 в частині обов`язку надавати кваліфіковану планову та невідкладну стаціонарну акушерсько-гінекологічну допомогу відповідно до кваліфікаційної категорії, маючи реальну можливість належним чином виконати свої обов`язки, а саме: перебуваючи у медичному закладі, маючи достатній досвід та кваліфікацію, всі необхідні умови та засоби для проведення лікування та лабораторних досліджень, провівши 30.01.2015 з 4:12 по 4:50 кесарський розтин породіллі ОСОБА_11 , знаючи про ряд чинників, які сприяли розвитку гнійно-септичного ускладнення після операції кесарського розтину, а саме, одна операційна в перинатальному центрі для проведення чистих гінекологічних операцій та кесарського розтину, відсутність одноразової білизни для проведення кесарського розтину, відсутність в достатній кількості сучасного шовного матеріалу простерилізованого у заводських умовах (запаяні упаковки), не призначила проведення бактеріального посіву сечі та при наявності факторів ризику по виникненню гострого септичного запалення в післяопераційний період не призначила антибіотикотерапію, допустивши у такий спосіб неналежне виконання своїх професійних обов`язків у реалізації ряду заходів, направлених на встановлення та дослідження об`єктивного стану хворої, внаслідок несумлінного ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки для потерпілої ОСОБА_11 , а саме екстирпацію матки з трубами, що відповідно до висновку експерта № 410/17 від 08.09.2017 мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження. Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, тобто неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого.

Вказані дії ОСОБА_12 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.140 КК України, як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого.

Розглянувши кримінальне провадження по суті, суд виправдав ОСОБА_8 за ч.1 ст. 140 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України та призначити їй покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ч.5 ст. 74, ст. 49 КК України звільнити її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Вказує, що в судовому засіданні встановлено, що все необхідне для операції потерпілої було придбано по наданому в лікарні списку, експерт ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_8 відразу після операції повинна була призначити антибіотик широкого спектру дії в терапевтичній дозі, а не з метою профілактики, це ж міститься і у висновках експертів. Також зазначає, що у вироку не конкретизовано у відповідності до вимог ст. 373 КПК України підстави для виправдання особи із зазначенням мотивів.

В апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_11 порушується питання про скасування вироку щодо ОСОБА_8 та ухваленні нового вироку щодо неї по обвинуваченню за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та задовольнити її цивільний позов - стягнути до Комунального некомерційного підприємства "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування" моральну шкоду в сумі 1000000 грн та 30 000 грн матеріальної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що суд не проаналізував досліджені докази в їх сукупності, вибірково зазначив докази, давши їм оцінку з огляду на показання обвинуваченої, при цьому не навів жодних мотивів, чому прийняв одні докази та відкинув інші, не взяв до уваги висновки експертів, пояснення експерта ОСОБА_13 , яка стверджувала, що саме обвинувачена повинна була контролювати антибіотикотерапію. Не враховано показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 та представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні вимоги, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, повторно за клопотанням його сторін допитавши обвинувачену ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , експерта ОСОБА_13 , дослідивши висновки експертиз №72-к, 3 410/17, 3187/16, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг.

Висновок суду про необхідність виправдання ОСОБА_8 у зв`язку з недоведеністю її вини у вчиненні передбаченого ч.1 ст. 140 КК України кримінального правопорушення обґрунтований, базується на ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, сукупності яких у вироку дана належна оцінка та відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення.
Так, свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона допомагала лікарю ОСОБА_8 при проведенні операції кесарів розтин ОСОБА_11 разом з медсестрою та анестезіологом. Операція пройшла успішно та після її закінчення ОСОБА_11 була проведена антибіотикопрофілактика з призначенням відповідних лікарських препаратів, у застосуванні додаткових лікарських препаратів потреби не було.
Свідок ОСОБА_15 пояснила, що кесарів розтин ОСОБА_11 та антибіотикопрофілактика були проведені згідно відповідних протоколів.
За висновком експертів № 72-к від 10.11.2015 причиною настання несприятливих наслідків у ОСОБА_11 є прогностично можливі ускладнення операції, а не недоліки надавання медичної допомоги.
Згідно висновку експертів №187/16 від 25.05.2016, оскільки у громадянки ОСОБА_11 мали місце не фізіологічні, а патологічні пологи, надання медичної допомоги в пологах відбувалося у відповідності до вимог наказу МОЗ України від 15.12.2003 №582 «Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги» № 977 від 27.12.2011.
В післяопераційному періоді громадянці ОСОБА_11 відразу не було призначено антибіотикотерапію, не проведено ЕКГ, УЗД матки бактеріальне дослідження біологічного матеріалу, за що несе відповідальність лікуючий лікар та завідуючий відділення, а за їх відсутності черговий лікар.
Окрім цього, із висновку засідання клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я та курортів Вінницької обласної державної адміністрації від 16.04.2012 №2 слідує, що надання медичної допомоги ОСОБА_11 в умовах Бершадської ОЛІЛ не відповідало вимогам Наказу МОЗ України «Про організацію профілактики внутрішньолікарняних інфекцій в акушерських стаціонарах» від 10.05.2007 № 234.
Аналогічні висновки містяться у висновку експертів № 410/17 від 08.09.2017, де, зокрема, зазначено, що між недоліками організації лікувального процесу в лікарні та необхідністю оперативного лікування з приводу видалення репродуктивного органу матки існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, однак, вказати, який із зазначених чинників був провідним, не є можливим.
Допитана експерт ОСОБА_13 підтримала вказаний висновок та додатоково пояснила, що відповідальність за непризначення ОСОБА_11 одразу після операції антибіотикотерапії несе саме оперуючий лікар, проте, не змогла назвати нормативного документу, яким це передбачено.
Показання свідка ОСОБА_17 , які він дав у ході апеляційного розгляду кримінального провадження, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки даний свідок не був допитаний під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та клопотання про його допит сторонами не заявлялось.
Обвинувачена ОСОБА_8 повністю підтримала свої показання, які вона давала в суді першої інстанції, пояснивши, що операція кесарів розтин пройшла в нормальних умовах, без ускладнень, підстав для застосування антибіотикотерапії не було. Під час операції були в наявності всі необхідні матеріали для належного її проведення. Призначаючи ОСОБА_11 антибіотикопрофілактику, вона дотрималась вимог наказів МОЗ України та інших нормативних документів.
З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КК України, характеризується діянням у вигляді невиконання чи неналежного виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного ставлення до них, тяжкими наслідками для хворого та причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідками.
При цьому, у кожному конкретному випадку має встановлюватись, які саме професійні обов`язки покладались на винну особу і які з цих обов`язків не виконані взагалі або виконані неналежним чином, а також вимоги яких конкретно нормативних актів порушено винним.
Під час судового розгляду кримінального провадження судом вірно встановлено, що чинниками, які призвели до заподіяння потерпілій ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, були як неналежне виконання ОСОБА_8 своїх професійних обов`язків, так і неналежна організація лікувального процесу в лікарні, проте, який із чинників призвів до розвитку гнійно-септичного ускладнення після операції ОСОБА_11 дослідженими доказами не встановлено, що свідчить про недоведеність вини ОСОБА_8 у пред`явленому їй органом досудового розслідування обвинуваченні.
За таких обставин, врахувавши вимоги ст.ст. 7, 17, 22, 91 КПК України, ст. 62 Конституції України, та роз`яснення, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд обґрунтовано ухвалив щодо ОСОБА_8 виправдувальний вирок.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Чечельницького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4