ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/512/21 Справа № 185/1647/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2021 року про арешт майна,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 ,

представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2021 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на: пластиковий кейс з набором інструментів «Gold Pіamоnd Germany», бензопилу марки «Stihl», зварювальний апарат «Z-Craft» модель Z-350 № 11877673, перфоратор марки «Bosh» GBH 2-26 DFR № в металевому короб, легковий автомобіль марки «КІА RIO» д/н НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ключ від вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 .

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя, врахувавши, що оглянуті та вилучені речі є матеріальними об`єктами, які можуть бути використані, як доказ у вчиненні злочину, та у разі повернення вказаних речей може бути створена перешкода у встановленні об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а також задля запобігання можливості пошкодження та знищення речових доказів, які можуть мати суттєве значення з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, дійшов висновку про необхідність накладення арешту на майно, оскільки воно могло зберегти на собі сліди вчинення злочину та може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Обґрунтовуючи свої вимоги представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення. Так, на переконання адвоката, слідчим жодним чином не доведено належними доказами наявність підстав для накладення арешту на зазначене майно. Разом з цим, адвокат вважає, що слідчим суддею, при вирішенні питання про арешт майна, не було належним чином враховано, обставини, визначені ч. 2 ст. 173 КПК України, тому ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_5 та його представника- адвоката ОСОБА_6 , які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею було дотримано в повній мірі.

Так, клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджено, що слідчим ВП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000036 від 03 лютого 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час проведення огляду місця події 03.03.2021 було вилучено: автомобіль марки «КІА RIO» білого кольору, д/р НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 ; пластиковий кейс з набором інструментів «Gold Pіamоnd Germany»; бензопилу марки «Stihl», зварювальний апарат «Z-Craft» модель Z-350 № 11877673; перфоратор марки «Bosh» GBH 2-26 DFR № в металевому коробі.

Постановою слідчого від 04 березня 2021 року вищезазначені речі, згідно ст. 98 КПК України, було визнано речовими доказами.

04 березня 2021 року слідчий, за погодженням з прокурором, у межах цього провадження, звернувся до суду з клопотанням, в якому посилався на необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вищевказаного майна з метою збереження речових доказів.

Оскаржуваною ухвалою накладено арешт на майно, перелік якого зазначений у клопотанні органу досудового розслідування.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого в цій частині, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що існує ризик приховування, пошкодження та знищення майна, що підлягає арешту.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначене в ухвалі майно, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадження, зазначеним в ст. 98 КПК України, визнано ним органом досудового розслідування, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, є підставою для накладення арешту на майно.

На переконання колегії суддів, слідчим в обсязі, необхідному на цій стадії провадження, доведено, що майно, яке підлягає арешту, може містити відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а ризики пошкодження та майна, що підлягає арешту, є реальними.

Ці обставини спростовані ОСОБА_5 та його представником під час апеляційного розгляду не були.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_5 з метою запобігання знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, задовольнив клопотання слідчого та наклав арешт на зазначене в ньому майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності судового рішення, слід визнати необґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2021 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4