Справа № 397/1408/20
В И Р О К
Іменем України

29.03.2021 смт. Олександрівка
Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене доЄдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000385 від 13.11.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Находка Приморського краю Російської Федерації, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України є особою, яка не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України(далі - КК України),
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
УСТАНОВИВ:
11.11.2020 близько 21:00 ОСОБА_4 проходив повз будинок АДРЕСА_2 , належний ОСОБА_7 .

У той момент у ОСОБА_4 винник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з вказаного домоволодіння.

Зайшовши до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_4 через вікно побачив, що ОСОБА_7 перебуває в будинку та відпочиває.

ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного наміру, впевнившись, що його злочинні дії не будуть помічені сторонніми особами, відтиснувши металевий скобель на вхідних дверях до літньої кухні, відчинив їх, та таким чином проник до середини приміщення, що знаходиться за вищевказаною адресою.

ОСОБА_4 доводячи до кінця свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів та ціллю особистого самозбагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, таємно викрав настільну електроплиту «Леміра», вартість якої складає 472 гривні 80 копійок.

З місця злочину ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними, протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вищезазначену суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, надавши суду показання, відповідно до яких він дійсно у вказаний в обвинувальному акті час прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить потерпілій ОСОБА_7 , яке розташоване по АДРЕСА_2 . Побачивши, що ОСОБА_7 відпочиває у будинку, він проник до літньої кухні, звідки таємно викрав електроплиту, яку потім викинув. Під час досудового розслідування електроплиту знайшли та повернули її потерпілій. У вчиненому щиро розкаюється.
У судове засідання потерпіла ОСОБА_7 не з`явилася, на адресу суду 07.12.2020 надійшла заява від останньої, в якій вона просить суд проводити підготовче та інші судові засідання за її відсутності (а.м.к.п. 18).

За згодою учасників судового провадження, розгляд кримінального провадження проведено за відсутності потерпілої.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю визнає провину, а тому за згодою учасників судового провадження, суд обмежився дослідженням матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого, досудової доповіді та доказів щодо речових доказів і витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності відношення останнього до вчиненого ним кримінального правопорушення.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акту, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням в інше приміщення.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Як особа, ОСОБА_4 , за місцем свого проживання характеризується посередньо (а.м.к.п. 74), не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.м.к.п. 76).
При цьому, суд визнає помилковим зазначення в обвинувальному акті відомостей про судимості ОСОБА_4 , виходячи з такого.

Як убачається з обвинувального акту, в ньому зазначено, що ОСОБА_4 раніше судимий 11.02.1997 Знам`янським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 08.07.2002 Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено із іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються:

1) особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 647/1831/15-к, провадження № 51-336 км 17.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для врахування попередніх судимостей ОСОБА_4 при призначенні йому покарання, оскільки останній є особою, яка відповідно до ст. 89 КК України, не має судимості.

Відповідно до досудової доповіді виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбуття покарання у виді позбавлення або обмеження волі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно з ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, згідно з ст. 67 КК України,судом не встановлено.

Враховуючи викладене, обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність однієї обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, суд приходить до переконливого висновку, що справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , а також запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
З урахуванням того, що судом встановлено лише одну обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, підстав для застосування положень ст. 69 КК України, суд не вбачає.
Водночас, відповідно до ч. 1, 4 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Так, судом враховується те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке, хоча і є тяжким злочином, однак останній в силу ст. 89 КК України є особою, яка не має судимостей, характеризується посередньо, визнав свою провину та розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, потерпіла цивільний позов не заявляла, викрадене майно їй повернуте, що вказує на відсутність з її боку будь-яких претензій матеріального характеру до обвинуваченого. Водночас, відповідно до висновку органу пробації, виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження його волі.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі, а тому до нього можливо застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк у межах, визначених ч. 4 ст. 75 КК України.

При цьому, на обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно покласти обов`язки, визначені в ч. 1 ст. 76 КК України, без покладення на нього додаткових обов`язків, передбачених частиною третьою вказаної статті КК України.

Підстави для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 на період апеляційного оскарження даного вироку, відсутні.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілою не заявлявся.
У даному кримінальному провадженні проведено судово-товарознавчу експертизу, вартість якої склала 980 гривень 70 копійок, а тому дані витрати, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 70 (сімдесят) копійок.

Речові докази:
- настільну електроплиту «Леміра», яка передана під зберігальну розписку власнику ОСОБА_7 , залишити в її володінні.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченому.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_______________2021 року набрало законної сили.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

Копію засвідчено «___»________________2021 року.