Провадження №11-сс/801/460/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7
його захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 червня 2021 року, якою клопотання слідчого задоволено, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Вінниці, пенсіонера, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , 14.06.2021 близько 13 год. 50 хв., проходячи повз будинок що за адресою: АДРЕСА_2 , помітив офіс компанії Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр», що розташовується на першому поверсі даної будівлі, після чого зайшов в середину.
Знаходячись в середині приміщення офісу ТОВ «Споживчий центр» ОСОБА_7 під приводом отримання грошової позики почав розмову з ОСОБА_10 , що перебувала на робочому місці та будучи фахівцем із обслуговування надавала клієнтам консультації з приводу кредитування. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на здійснення нападу та заволодіння грошовими коштами ТОВ «Споживчий центр».
Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою заволодіння грошовими коштами ТОВ «Споживчий центр», ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні офісу ТОВ «Споживчий центр» що по вул. Соборній, 33 у м. Вінниці, керуючись жагою до легкої наживи та протиправного збагачення, дістав із особистих речей заздалегідь заготовлений металевий предмет зовні схожий на ніж та умисно, відкрито, погрожуючи ним висунув ОСОБА_10 протиправну вимогу щодо передачі йому усіх грошових котів, які зберігалися в сейфі ТОВ «Споживчий центр», застосовуючи таким чином до ОСОБА_10 психічне насильство.
В свою чергу ОСОБА_10 сприймаючи погрози ОСОБА_7 як реальні та такі, що можуть бути реалізовані злякалась, однак бажаючи перешкодити нападнику в протиправному заволодінні грошовими коштами ТОВ «Споживчий центр» почала здіймати галас та натискаючи кнопку виклику служби охорони.
Не очікуючи від ОСОБА_10 такої реакції ОСОБА_7 з метою уникнення затримання на місці вчинення злочину, швидко покинув приміщення офісу ТОВ «Споживчий центр» в якому знаходився та зник у невідомому напрямку. А тому, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Слідчий вважав, що підозрюваному ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, які визначені ст. 177 КПК України, а саме в даному випадку: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав.
Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2021 року клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.

Визначено, що строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто з 21-55 год. 14.06.2021 р. до 21-55 год. 12.08.2021 р.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

Захисник ОСОБА_8 в поданій в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим та немотивованим, оскільки слідчим суддею в повній мірі неврахована особа підозрюваного, який є особою похилого віку, пенсіонером, має захворювання на цукровий діабет, інвалідність третьої групи, має постійне місце проживання та є особою раніше не судимою. Слідчим суддею не було обґрунтовано, а прокурором в судовому засіданні не доведено в чому полягає недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 для запобігання ризику або ризикам зазначених у клопотанні слідчим, не вказано, які саме докази доводять існування кожного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вважає, що застосувавши найсуворіший запобіжний захід до його підзахисного, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог як КПК України, так і не врахував практику Європейського суду з прав людини.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подану ним апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Підозрюваний ОСОБА_7 апеляційну скаргу свого захисника підтримав повністю і також просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, виступи захисника, підозрюваного та прокурора, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Вирішуючи питання щодо обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, підозра оголошена ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. А саме, заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 14.06.2021; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 14.06.2021; протоколом затримання особи підозрюваної у вчинені злочину від 14.06.2021; протоколом огляду місця події від 14.06.2021; протоколом обшуку від 14.06.2021; та іншими матеріалами справи.
Також слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, неодружений, не працює, а також слідчий суддя враховував матеріальний стан, стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Разом з цим, слідчий суддя вважав, що прокурором було доведено ризики, передбачені п.п.1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
- ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, що свідчить про можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- ОСОБА_7 вчинив умисний корисливий злочин з погрозою застосування насильства, не має постійного місця роботи, тому перебуваючи на волі останній може незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також слідчим суддею суду першої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого щодо визначення останньому розміру застави, оскільки злочин, вчинений ОСОБА_7 поєднаний із погрозою застосування насильства.
Проте, суд апеляційної інстанції не може повністю погодитися із такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

Так, при розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчим матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
За змістом ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.
Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, дані про особу підозрюваного, вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, прийшов до обґрунтованого висновку, що все ж таки існує ризик того, що підозрюваний може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, водночас вважає, що прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам.
Так, одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.
Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

У п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

На думку колегії суддів з урахуванням особи підозрюваного, який має постійне місце проживання за зареєстрованою адресою в смт. Тиврів Вінницької області, з урахуванням віку та стану здоров`я останнього, непрацюючого, є пенсіонером по інвалідності третьої групи загального захворювання (хворіє на цукровий діабет, інсулінозалежний), характер вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, є особою раніше не судимою, неодружений, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби в сукупності з обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України в межах заявленого слідчим клопотання, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде порушувати його права, передбачені ст.43 Конституції України.
Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії» зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Апеляційний суд вважає спроможними доводи апеляційної скарги захисника, що домашній арешт в певний період доби цілком може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення в даному випадку не може бути підставою для тримання особи під вартою. При цьому, колегія суддів також враховує наявність в підозрюваного ОСОБА_7 захворювання на цукровий діабет, який є інсулінозалежним, внаслідок чого він потребує постійного медичного нагляду. А тому вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у вказаному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Частиною 7 ст.194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що при порушенні підозрюваним визначених умов та обмежень домашнього арешту слідчий чи прокурор вправі ставити питання про зміну йому запобіжного заходу.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи і підстави, з яких він просить скасувати ухвалу слідчого судді знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 червня 2021 року - скасувати та постановити нову ухвалу.
Клопотання слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Вінниці, пенсіонера, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло, в якому він проживає у період з 22:00 по 07:00 години строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 12.08.2021 року.
Покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:
-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи;
-утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;
-здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити з-під варти в залі суду.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію ухвали надіслати для виконання ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» та органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4