Справа № 314/1931/19
Провадження № 1-кп/314/77/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2021 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000304 від 29.03.2019 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, освіта загальна середня, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 24.10.2017 Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.186, ч.2 ст.187, ч.2 ст.189, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ належного йому майна;
- 29.11.2017 Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі із конфіскацією належного йому майна. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України до покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 24.10.2017 та визначено остаточне покарання у вигляді 8 років 3 місяців позбавлення волі із конфіскацією належного йому майна,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим 29.11.2017 Комунарським районним судом «.Запоріжжя за скоєння корисливого злочину, на шлях виправлення та перевиховання не став, та відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)», знову скоїв злочин проти авторитету органів державної влади, за таких обставин.
29.03.2019, приблизно о 15 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел, направлений на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків, знаходився у приміщенні чергової частини, а саме, в кімнаті для огляду засуджених Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)», за адресою: Запорізька область, м.Вільнянськ, вул.Каштанова, 1, де реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знав, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є працівником вищевказаної установи, де перебуває на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки, а отже відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», є працівником правоохоронного органу, який у зазначений час, у форменому одязі, згідно з наказом №87 ДСК від 28.03.2019 про забезпечення охорони і нагляду на добу, у період часу з 08 години 00 хвилин 29.03.2019 до 08 години 00 хвилин 30.03.2019, знаходився у добовому наряді та ніс службу по забезпеченню охорони та нагляду за поведінкою засуджених, і саме в цей час видавав передачі засудженим. З метою перешкоджання виконанню ОСОБА_6 своїх службових обов`язків, ОСОБА_3 підійшов до останнього, та, не зважаючи на законні вимоги старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_6 не заважати йому та покинути приміщення чергової частини, знаходячись з правої сторони від нього, умисно наніс ОСОБА_6 один удар кулаком лівої руки в область підборіддя з правої сторони та 3 удари кулаками обох рук в область правої привушної ділянки.
У подальшому, силами працівників чергової зміни, протиправні дії засудженого ОСОБА_3 були припинені.
Відповідно до висновку експерта №11 від 13.04.2019 « У ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження: рана ділянки підборіддя справа, яка потребувала хірургічного втручання - первинної її обробки та ушивання; синець та травматичний набряк м`яких тканин правої привушної ділянки... Рана ділянки підборіддя справа, яка потребувала хірургічного втручання - первинної її обробки та ушивання ... кваліфікується як ЛЕГКЕ тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я згідно п.2.3.3., діючих «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 р. №6); синець та травматичний набряк м`яких тканин правої привушної ділянки... кваліфікуються як ОСОБА_7 тілесні ушкодження (згідно п.2.3.5., діючих «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 р. №6). Зазначені тілесні ушкодження у гр-на ОСОБА_6 утворились в результаті не менш чим двох травматичних дій твердими тупими предметами, з обмеженою травмуючою поверхнею, у вказані ділянки голови».
У судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненому злочині визнав, щиро розкаявся. По суті обвинувачення пояснив, що події березня 2019 він пам`ятає нечітко, оскільки пройшов значний час. Подія сталася в черговій частині, де він наніс удар потерпілому ОСОБА_6 , знаючи достовірно, що останній є працівником колонії. Це сталося через його вину, про що він дуже шкодує.
Вивчивши обставини кримінального провадження та оцінивши кожен наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується дослідженними письмовими доказами:
- протоколом огляду місця події від 29.03.2019 та фототаблиці до нього (т.1 арк.с.80-82), відповідно до якого було оглянуто приміщення чергової частини, а саме, кімнати для огляду засуджених ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)», розташована по вул.Каштанова, 1 у м.Вільнянськ Запорізької області, а також виявлено та вилучено сліди злочину, а саме, змив речовини бурого кольору з підлоги. Вказаний змив було визнано речовим доказом згідно постанови від 04.04.2019 (т.1 арк.с.83);

- вкладишем до амбулаторної карти ОСОБА_6 від 29.03.2019, в якій мається запис про те, що «скаржиться на біль, наявність рани в підборідді, біль у скроні справа. Зі слів пацієнта 29.03.2019 о 15-20 годині під час виконання службових обов`язків на території ВВК-20 засуджений наніс 4 удари кулаками в обличчя. Об`єктивно: в області підборіддя визначається рана лінійної форми з нерівними краями, гострими кутами розміром 5,0х5,0 см, глибиною до 0,5 см, помірно кровоточить» набряк та гіперемія скроневої області справа» (т.1 арк.с. 84);

- висновком експерта №11 від 13.04.2019, відповідно до якого при огляді ОСОБА_6 , 1972 р.н., були виявлені тілесні ушкодження: рана ділянки підборіддя справа, яка потребувала хірургічного втручання - первинної її обробки та ушивання; синець та травматичний набряк м`яких тканин правої привушної ділянки.
Зазначені тілесні ушкодження у гр-на ОСОБА_6 утворились в результаті не менш чим двох травматичних дій твердими тупими предметами, з обмеженою травмуючою поверхнею, у вказані ділянки голови.
Тілесні ушкодження у гр-на ОСОБА_6 кваліфікуються (згідно діючих «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України, від 17.01.1995 р. № 6): рана ділянки підборіддя справа, яка потребувала хірургічного втручання - первинної її обробки та ушивання - була пов`язана з розладом здоров`я на строк понад 6, але не більше 21 дня, а тому кваліфікується як ЛЕГКЕ тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (згідно п. 2,3.3., діючих «Правил...»); синець та травматичний набряк м`яких тканин правої привушної ділянки - як такі, що викликали розлад здоров`я не більш ніж на 6 днів кваліфікуються як ОСОБА_7 тілесні ушкодження.
Не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 в строк 29.03.2019 і за обставин, вказаних ним при огляді (т.1 арк.с.94-96);

- висновком експерта №15 від 25.04.2019, відповідно до якого за даними «Протоколу проведення слідчого експерименту», встановлено, що характер травмуючого предмету (рука), локалізація зон травматичних впливів (ділянка підборіддя справа, та права привушна ділянка), та їх кількість (2) - відповідають результатам проведеного освідування потерпілого ОСОБА_8 (різницю в кількості травматичних впливів можливо пояснити тим, що при декількох травматичних впливах в одну і ту ж ділянку голови, можуть виникнути декілька пошкоджень, з локалізацією в одній ділянці - синець та травматичний набряк м`яких тканин правої привушної ділянки).
Всі тілесні ушкодження, які були виявлені при освідуванні ОСОБА_6 , цілком могли утворитись за обставин, зазначених ним в ході проведення слідчого експерименту за його участю та викладених в наданому «Протоколі проведення слідчого експерименту»(т.1 арк.с.97-99);

- довідкою ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)» від 15.04.2019, згідно якої старший прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_6 на підставі наказу №87 ДСК від 28.03.2019 у період часу з 08 години 00 хвилин 29.03.2019 до 08 години 00 хвилин 30.03.2019, знаходився у добовому наряді та ніс службу по забезпеченню охорони та нагляду за поведінкою засуджених(т.1 арк.с.108);

- витягом з наказу від 28.03.2019 №87 дск про забезпечення охорони і нагляду на добу (т.1 арк.с.114);
- медичною довідкою від 24.04.2019 №6/3-1894 про те, що тілесних ушкоджень у засудженого ОСОБА_3 не виявлено (т.1 арк.с.115);
- довідкою від 29.03.2019 про те, що 29.03.2019 у зв`язку із проведенням косметичних ремонтних робіт в приміщенні видачі засудженим посилок, передач та бандеролей здійснювалась в приміщенні чергової частини установи, а саме: в кімнаті для огляду засуджених (т.1 арк.с.116);
- висновком від 11.04.2019 за матеріалами службового розслідування, проведеного за фактом порушення локалізації з боку засудженого ОСОБА_3 29.03.2019, згідно якого встановлено, що приблизно о 15-00 годині до молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_9 , молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки, звернувся засуджений ОСОБА_3 з проханням відчинити локальний сектор та супроводити до чергової частини для того, щоб отримати передачу. Після супроводу засудженого залишив його біля чергової частини, але не з`ясував, чи дійсно на даного засудженого є передача, після чого повернувся на маршрут (т.1 арк.с.118-119). У зв`язку з вищевикладеним наказом від 12.04.2019 молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_9 , молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки попереджено про недопущення подібних випадків (т.1 арк.с.120);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.04.2019 за участю потерпілого ОСОБА_6 , в ході якого він пояснив, що 29.03.2019 року він знаходився на службі в ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)». Близько 15.20 год. він знаходився у приміщенні чергової частини, а саме у приміщенні кімнати для огляду засуджених, де видавав передачі засудженим. У ході слідчого експерименту ОСОБА_6 запропонував пройти до даного приміщення. Далі він пояснив, що у цей час до приміщення чергової частини прийшов засуджений ОСОБА_3 . Він почав вимагати поговорити з ним, на що він ( ОСОБА_6 ) відмовився і запропонував покинути ОСОБА_3 приміщення чергової частини, однак ОСОБА_3 , який у цей час стояв біля нього справа, наніс йому ( ОСОБА_6 ) 4 удари кулаками рук в область обличчя справа, при цьому один з ударів (перший) прийшовся у підборіддя справа. Побачивши те, що відбувається, інші співробітники підбігли до них і відтягнули від нього засудженого ОСОБА_3 . Під час слідчого експерименту ОСОБА_6 на макеті людини показав, як саме ОСОБА_3 наносив йому удари. Так під час даної слідчої дії було з`ясовано, що перший удар був нанесений кулаком лівої руки, у той час коли потерпілий стояв напівоберта до засудженого ОСОБА_3 , а інші три удари теж прийшлися у обличчя справа, але як саме вони були нанесені та якою саме рукою він ( ОСОБА_6 ) не пам`ятає (т.1 арк.с. 121-124).
Також, в судовому засіданні було досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 23.04.2019 за участю підозрюваного ОСОБА_3 , в ході якого він пояснив, що 29.03.2019, приблизно о 15-00 годині, він повідомив чергового установи про те, що йому потрібно поговорити з молодшим інспектором ОСОБА_6 , який є відповідальною особою за побачення та передачі для засуджених, стосовно побачення. Приблизно в цей же час обвинуваченого за викликом чергового установи супроводили до приміщення чергової частини установи, де знаходився молодший інспектор ОСОБА_6 . Останній відмовився спілкуватися з ОСОБА_3 безпосередньо в приміщенні чергової частини, та вони вийшли до приміщення кімнати для огляду засуджених, яка розташована навпроти приміщення чергової частини, де і відбувалися всі подальші події. В кімнаті, крім ОСОБА_6 та нього, перебували ще двоє засуджених, які оглядали вміст пакетів та коробок, розміщених на металевому столі. Оскільки вони стояли спиною, ОСОБА_3 не може сказати, хто саме із засуджених був присутнім.

У подальшому ОСОБА_3 , знаходячись навпроти молодшого інспектора ОСОБА_6 , який на той час стояв на півоберт праворуч спиною до металевої решітки, тактовно звернувся до потерпілого з проханням поговорити щодо надання побачення, на що ОСОБА_6 почав кричати, сказав, що не буде спілкуватися, при цьому виражався нецензурною лайкою в бік обвинуваченого. Після цього ОСОБА_6 намагався взяти ОСОБА_10 за руку, однак останній ухилився від захвату, після чого ОСОБА_6 з відстані витягнутої руки наніс один удар кулаком своєї правої руки в обличчя обвинуваченого зліва, вціливши в ліве око обвинуваченого. ОСОБА_3 одразу прикрив голову та обличчя руками, оскільки за діями ОСОБА_6 припустив, що останній продовжить наносити удари в обличчя. У цей момент ОСОБА_6 підсковзнувся та відхилився за інерцією назад, почав падати та вдарився правою стороною свого обличчя і голови об металеву решітку. У цей момент прибігли працівники установи та заблокували ОСОБА_3 , одягнули наручники. ОСОБА_3 було відомо, що потерпілий ОСОБА_6 є працівником ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)», у приміщенні, де відбулися події, всюди стояли мішки та підлога не була сухою (т.1 арк.с. 125-130).
Проте, надані ОСОБА_3 пояснення під час проведення слідчого експерименту, спростовуються дослідженими доказами, а також висновком експерта №16 від 25.04.2019 додаткової судово-медичної експертизи за висновком експерта №11 від 12.04.2019 та даними протоколу проведення слідчого експерименту від 23.04.2019 за участю підозрюваного ОСОБА_3 . Зокрема, експертом зазначенопро те, що не виключається можливість утворення кожного окремо з пошкоджень на обличчі (окремо - рани на підборідді справа, та окремо синця та травматичного набряку м`яких тканин правої привушної ділянки) в результаті однократного удару обличчям об металеву решітку - не виключається. Утворення всіх ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 при однократному ударі правою половиною обличчя об металеву решітку - малоймовірно.

Таким чином, утворення пошкоджень в ділянці обличчя у потерпілого ОСОБА_6 за обставин, зазначених підозрюваним ОСОБА_3 в ході проведення слідчого експерименту за його участю та викладених в наданому «Протоколі проведення слідчого експерименту» - малоймовірно (т.1 арк.с.104-106).
Також, в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_11 , який пояснив, що приймав участь 29.03.2019 в застосуванні спецзасобів до ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що засуджений вдарив ОСОБА_8 . Він бачив на підборідді останнього тілесні ушкодження. Черговим було зроблено виклик 333 тривога, напад на співробітника. Камери відео спостереження в кімнаті для огляду немає.
Допитаний свідок ОСОБА_12 пояснив, що 29.03.2019 він знаходився в черговій частині, яка розташована навпроти кімнати для огляду засуджених. У тій кімнаті виникла конфліктна ситуація між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Він бачив, як ОСОБА_3 наніс удар ОСОБА_6 у підборіддя, у зв`язку з чим до засудженого було застосовано спецзасоби.
З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись вищевказаними доказами, та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку суду, вказані досліджені у судовому засіданні докази є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння злочину, які підлягають доказуванню, та винуватість ОСОБА_3 в його вчиненні.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини провадження в їх сукупності, дані про особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений вчинив злочин, який віднесений до категорії нетяжких. ОСОБА_3 раніше судимий, за місцем відбування покарання характеризується негативно, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочину.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, яке виразилося в належній критичній оцінці ОСОБА_3 своєї протиправної поведінки.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини вчиненого та його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті.

При призначенні покарання суд не застосовує ст.71 КК України, оскільки на момент розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_3 повністю відбув покарання за попереднім вироком.

У даному провадженні запобіжний захід щодо ОСОБА_3 обирався слідчим суддею Вільнянського районного суду Запорізької області ухвалою від 26.04.2019, а тому строк відбування покарання обвинуваченого слід відраховувати з моменту його затримання, тобто з 26.04.2019.
Витрати, пов`язані із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Питання про долю речових доказів вирішується судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, враховуючи обраний йому судом вид покарання, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання, а саме, з 26.04.2019.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.
Речовий доказ: змиви речовин бурого кольору, вилучені на підлозі в кімнаті огляду засуджених у приміщенні чергової частини ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)» під час проведення ОМП 29.03.2019, та долучені до матеріалів кримінального провадження №№0000304 від 29.03.2019, - залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_13

11.06.2021