Номер провадження: 11-кп/813/1177/21
Номер справи місцевого суду: 495/1286/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.03.2021, якою під час судового розгляду кримінального провадження №0000910 від 28.05.2020, відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.05.2021

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 09.03.2021 під час підготовчому судовому засіданні з розгляду кримінального провадження №0000910 від 28.05.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 07.05.2021, включно, із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Мотивуючи своє рішення, суд послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у особливо тяжкому злочині за умисне вбивство двох осіб та у трьох інших тяжких злочинах за незаконне носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухової речовини, враховуючи те, що він має у приватній власності нерухомість: на АДРЕСА_2 та на кварталі АДРЕСА_3 , яка знаходиться на непідконтрольній території України (тимчасово окупована), де обвинувачений ОСОБА_8 довгий час проживав та має тісні соціальні та родинні зв`язки, неодноразово перетинав лінії розмежування непідконтрольних територій Донецької та Луганської областей, на автомобілі «HYUNDAI», модель «Santa Fe», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому може мати можливість: переховуватися від суду; знищення, схову або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, суд 1-ої інстанції, відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважав за доцільне не визначати розмір застави обвинуваченому, оскільки злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_8 спричинив загибель людей.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не погодився із оскаржуваною ухвалою з наступних підстав:
- судом не прийнято до уваги те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не враховано що ОСОБА_8 12.10.2020 особисто з`явився за викликом слідчого до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, де його було затримано, що свідчить про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України;
- судом не враховано те, що відповідно до висновків експертів на предметах, вилучених у будинку, в якому ОСОБА_8 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_4 , ДНК-профіль Бондаренка не виявлено; пістолет «Макарова» було виявлено у приміщенні за вказаною адресою, до якого мають вільний доступ безліч осіб, зокрема його мати ОСОБА_10 та племінник ОСОБА_11 , що свідчить про відсутність доказів вчинення обвинуваченим інкримінованих злочинів;
- суд 1-ої інстанції не прийняв до уваги те, що обвинувальний акт та клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу не обґрунтовані жодним доказом необхідної умови складу злочину мотиву, як суб`єктивної сторони інкримінованих ОСОБА_10 злочинів;
- судом не враховано, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки є одруженим та має на утриманні малолітню доньку 2009 р.н., яка потребує батьківського піклування, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, має у власності житло, де постійне проживає разом з родиною;
- на теперішній час досудове розслідування вже завершено та всі експертизи та допити свідків вже проведені, у зв`язку з чим обвинувачений не може незаконно впливати на свідків, потерпілих або перешкоджати кримінальному провадженню.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби за адресою: АДРЕСА_1 із покладенням на нього відповідних обов`язків.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги сторони захисту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Овідіопольському районному суді Одеської областізнаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Проте, зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_8 , в тому числі злочину, пов`язаного із заподіянням смерті двом людям, його характеру, тяжкості та суспільної небезпечності, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим (відповідно до вимог ч. 2 ст. 115 КК України, позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі), колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування обвинуваченого від суду, впливу на потерпілих та свідків у зазначеному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Підтвердженням існування зазначених ризиків слугує характеристика обвинуваченого ОСОБА_8 , який також обвинувачується у трьох тяжких злочинах за незаконне носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухової речовини, має у приватній власності нерухомість в м. Макіївка Донецької області, яка знаходиться на непідконтрольній території України (тимчасово окупована), де він довгий час проживав та має тісні соціальні та родинні зв`язки, неодноразово перетинав лінії розмежування непідконтрольних територій Донецької та Луганської областей, на автомобілі «HYUNDAI», модель «Santa Fe», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, твердження сторони захисту про наявність у нього міцних соціальних зв`язків в м. Одесі, не можуть слугувати беззаперечною обставиною для висновку про відсутність ризику переховування від суду.

Окрім того, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не прийнято та на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, потерпілі та свідки підлягають безпосередньому допиту судом, колегія суддів вважає, що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу останнього на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Колегія суддів приймає до уваги та вважає такими, що відповідають дійсності доводи захисника ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, є одруженим та має на утриманні малолітню доньку 2009 р.н., яка потребує батьківського піклування, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, має у власності житло, де постійне проживає разом з родиною, проте зазначає, що вказані обставини не свідчать про зменшення або відсутність викладених вище ризиків.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованих обвинуваченому злочинів, судом 1-ої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно ОСОБА_8 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Отже, доводи захисника ОСОБА_9 про наявність підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі , залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого залишенню без змін як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 24, 28, 177, 178, 183, 194, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.03.2021, якою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, під час підготовчого судового розгляду кримінального провадження застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.05.2021 включно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4