Провадження № 1-кп/537/141/2021
Справа № 537/1284/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2021 р.Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді : ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження № 0000043 від 03.02.2021року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчука, українки, громадянки України, освіта середня, непрацюючої, незаміжньої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 25.02.2016 Автозаводський р/с м. Кременчука за ч. 1 ст. 185 КК України до п/в на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 01.09.2016 Крюківський р/с м. Кременчука за ч. 2 ст. 185 КК України до п/в на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 14.12.2018 Автозаводський р/с м. Кременчука за ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу 850 гривень.

- 13.02.2020 Крюківський р/с м. Кременчука за ч. 2 ст. 186 КК України до п/в на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 11.06.2020 Крюківський р/с м. Кременчука за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на 4 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

у вчиненні злочину , передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила злочин за наступних обставинах:

02.02.2021р. близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи біля приміщення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , підійшла до компанії хлопців, серед яких був неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після чого, остання висловила на адресу ОСОБА_7 вимогу надати їй грошові кошти на проїзд. На що ОСОБА_7 , дістав грошові кошти в сумі 1650 гривень зі своєї барсетки, яка знаходилась у ОСОБА_9 . В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел на повторне, відкрите заволодіння грошовими коштами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом ривку, вихвативши з рук потерпілого, повторно, відкрито заволоділа грошовими коштами в сумі 1650 гривень, які належить ОСОБА_7 .
В подальшому ОСОБА_5 на прохання ОСОБА_7 повернути йому грошові кошти, повернула останньому 150 гривень. Потерпілий та свідок ОСОБА_9 прохали повернути ОСОБА_5 решту грошових коштів Однак, після відмови останньої, ОСОБА_9 з дозволу ОСОБА_5 , виявив та вилучив у неї з кишені куртки грошові кошти в сумі 1500 гривень та передав їх потерпілому ОСОБА_7 .. ОСОБА_5 побачивши, що грошові кошти знаходяться у потерпілого в руці, повалила останнього на землю та відкрито заволоділа вказаними грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 в сумі 1500 гривень.
У подальшому ОСОБА_5 , викраденим розпорядилась на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину визнала повністю, пояснивши що 02.02.2021року вона перебувала біля пункту обміну валют біля ЦКР. Підійшла до хлопців та попрохала дати їй кошти. Коли один з них дістав кошти, то вона вихопила кошти та намагалася втекти. В цей час приїхала поліції і вона віддала кошти іншому хлопцю, який втік. Кошти витратила на власні потреби. Вибачається перед потерпілим. Жалкує за вчиненим.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 02.02.2021року приблизно о 21.00год разом з ОСОБА_10 перебували біля магазину «АТБ» біля ЦКР. Там у нього виник конфлікт з групою молодих осіб. Він зателефонував товаришам. Він разом з ОСОБА_11 перейшли через дорогу до ломбарду. В цей час до них підійшла дівчина та попрохала кошти в сумі 6 грн. на проїзд. Він достав кошти з сумки, яка знаходилася у ОСОБА_11 , але у нього не було 6 грн, кошти були крупними купюрами. В цей час дівчина , як пізніше встановлено ОСОБА_12 , вихопила у нього з рук кошти. Він звернувся до неї з вимогою повернути кошти, але вона сховала їх та повідомила що у неї немає коштів. Потім вона віддала йому кошти в сумі 150 грн. та повідомила що коштів у неї немає. Єгор запропонував обшукати ОСОБА_13 . Вона не заперечувала. Єгор обшукав ОСОБА_13 та вилучив з лівої кишені куртки кошти та повернув їх йому.. Отримавши кошти він пішов на іншу сторону дороги, але ОСОБА_13 наздогнала його, схопила за капюшон, смикнула та повалила його на землю. Він затиснув кошти в кулак, але ОСОБА_13 насильним шляхом розімкнула кулак та вихопила кошти з руки. Після цього приїхала поліція і всіх забрала до відділку. Гроші йому надали батьки. Кошти були номіналом дві по 500грн, дві по 200грн, дві по 100грн і одна по 50грн. Після цих подій йому телефонував адвокат Насті та прохав на зустріч, але він не міг приїхати. Шкода не відшкодована. Раніше з Настею не був знайомий. Після цього йому телефонували якісь хлопці, та пропонували йому повернута кошти, 700грн одразу, а залишок пізніше, але щоб він забрав заяву з поліції. Прохав суд суворо не карати, та обрати мінімальне покарання.

В судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_8 пояснив, що є класним керівником потерпілого. Потерпілий є студентом Кременчуцького коледжу транспортної інфраструктури. Дійсно 02.02.2021року близько 22.00 год. йому зателефонували та повідомили, що виник конфлікт з його студентом. Він одразу взяв таксі та поїхав до магазину, але потім поїхав до відділку. Там йому стало відомо , що у його студента забрали гроші. Після допиту всіх відпустили.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що 02.02.2021року він разом з товаришами перебував біля магазину «АТБ» біля ЦКР, приблизно о 22.00год. До них звернувся незнайома особа та запропонувала дати бабусі, яка прохала гроші, надати їй грошей. ОСОБА_15 дав бабусі декілька гривен. Потім до них підійшов потерпілій та став чіплятися до них. Він відштовхнув його. Потім цей хлопець запропонував його вийти один на один, але його товариші заборонили. Потім вони розійшлися і він пішов за цим хлопцем. Потім підійшла ОСОБА_13 та стала з*ясовувати, що відбувається. Потім ОСОБА_13 запропонувала цьому хлопцю надати їм грошей на що останній витягнув гроші в сумі 50грн. та віддав ОСОБА_13 . Вона взяла їх. Але хлопець почав вимагати ОСОБА_13 повернути гроші. Потім між ними виникла сварка. Він повалив цього хлопця. Друзі розборонили. Потім між Настею та цим хлопцем виникла сварка. Вони опинилися на землі.. Дійсно хлопець вимагав у ОСОБА_13 повернути кошти. Дійсно ОСОБА_13 обшукували, але нічого не знайшли. Дійсно ОСОБА_13 вихопила кошти у потерпілого, коли той їх давав. Кошти вихопила до падіння. Обвинувачену ОСОБА_13 знає через її брата, з яким товаришує.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що коли він перебував біля магазину «стекляшка» то до них підійшла ОСОБА_12 та запропонувала допомогу. Коли вони розмовляли, то він в цей час розмовляв по телефону і йому нічого не відомо. Щоб ОСОБА_12 брала кошти він не бачив. Від друзів йому відомо, що ОСОБА_12 украла кошти у потерпілого, але остання заперечувала цей факт, потерпілий намагався викликати поліцію.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 повідомив, що 02.02.2021року він разом з ОСОБА_18 та потерпілим йшли до магазину «АТБ» біля ЦКР. Він відлучився на деякий час, тому що йому зателефонували. Коли повернувся , то був свідком конфлікту з іншими хлопцями. Після розмови конфлікт вичерпався і вони пішли через дорогу. Компанія пішла за ними. Він підійшов до хлопців щоб з*ясувати чому вони йдуть за ними. В цей час до них підійшла ОСОБА_13 та попрохала у потерпілого грошей на проїзд. Коли він повернувся то потерпілий сказав, що ОСОБА_13 забрала у нього гроші і не віддає. ОСОБА_19 намагався повернути гроші, але ОСОБА_13 не віддавала їх. Потім ОСОБА_20 вихопив у Насті з кишені кошти і передав їх потерпілому. Вони намагалися піти, але ОСОБА_13 повалила ОСОБА_19 на землю і забрала у потерпілого з рук гроші. ОСОБА_19 прохав її повернути кошти, але ОСОБА_13 відмовилась повертати. Потім ОСОБА_19 взяв телефон у ОСОБА_11 та зателефонував до поліції. Через деякий час приїхала поліція. Два хлопця втекли. Потім їх доставили до відділу поліції .Гроші Настя вихопила у потерпілого з руки, коли він намагався їх сховати.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що дійсно в той день, коли не пом*ятає, до нього зателефонував потерпілий та прохав допомоги. Коли він прийшов до місця то була вже поліція. Йому відомо, що у потерпілого «Отжали» гроші. Дійсно він позичав до цих подій потерпілому гроші в сумі 1000грн.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що дійсно він з товаришами перебували біля магазину «АТБ», підійшов потерпілий та запропонував дати бабусі грошей, а потім звинуватив їх в неналежної поведінки до бабусі. Виник конфлікт. Вони перейшли на другу сторону дороги. Підійшла Настя. Потім потерпілий дістав 50 грн. та віддав їх Насті. Потім між ними виник конфлікт. Настя разом з потерпілим впали на землю біля ломбарду. Дійсно потерпілий вимагав у Насті гроші. Дійсно ОСОБА_18 забрав у Насті гроші. Коли приїхала поліція, то він втік. Кому кошти передала ОСОБА_13 , йому не відомо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив, що він зустрів потерпілого і вони вирішили сходити в магазин АТБ біля ЦКР. Там вони зустріли друзів обвинуваченої. Виник конфлікт. Обвинувачена попрохала у потерпілого гроші в сумі 6 грн. на дорогу. Потерпілий дістав гроші з сумки та повідомив, що немає дрібних. В цей час обвинувачена вихопила гроші у потерпілого та сховала їх. Вони вимагали її повернути кошти, але остання говорила, що в неї немає коштів. Потім він з її дозволу обшукав обвинувачену та в лівій кишені знайшов кошти та повернув їх потерпілому.. Потім потерпілий намагався піти, але обвинувачена пішла за ним, схопила його , повалила на землю та в процесі боротьби вихопила з руки потерпілого гроші. Йому відомо, що кошти обвинувачена передала одному з хлопців, який втік.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 повідомив, що він знаходиться у дружніх стосунках з братом обвинуваченої. Разом з друзями перебували біля магазину «АТБ». Там у них виникла сварка з іншими хлопцями. Коли почалася сварка, то гроші випали у потерпілого і він потім їх забрав. Коли з*явилася обвинувачена він не пом*ятає .Більше нічого не пом*ятає.

Безпосередньо дослідивши та перевіривши в судовому засіданні зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- Протоколом огляду місця події від 02.02.2021року та фото таблиця, відповідно до якого встановлено місце вчинення злочину;

- Протокол проведення слідчого експерименту від 19.02.2021року, яким потерпілій ОСОБА_7 повідомляє обставини 02.02.2021року;

- Протоколом Проведення слідчого експерименту від 10.02.2021року, яким свідок ОСОБА_9 повідомляє обставини 02.02.2021року;

- Протоколом пред*явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.02.2021року, відповідно до якого ОСОБА_24 вказує на особу ОСОБА_5 яка вчинила злочин;

- Протоколом пред*явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.02.2021року, відповідно до якого ОСОБА_14 вказує на особу ОСОБА_5 яка відкрито викрала кошти у хлопця;

- Протоколом пред*явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.02.2021року, відповідно до якого ОСОБА_25 вказує на особу ОСОБА_5 яка вчинила бійку по АДРЕСА_3 ;

- Протоколом пред*явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.02.2021року, відповідно до якого ОСОБА_7 вказує на особу ОСОБА_5 яка вкрала в нього гроші;

- Протоколом пред*явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.02.2021року, відповідно до якого ОСОБА_9 вказує на особу ОСОБА_5 яка викрала гроші у ОСОБА_7 ;

- Протоколом огляду від 06 лютого 2021року, яким встановлено місце бійки між потерпілим та обвинуваченою;

- Протокол пред*явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.02.2021року, , відповідно до якого ОСОБА_26 вказує на особу ОСОБА_5 , яка вкрала гроші у потерпілого ОСОБА_7 ;

- Протоколом проведення слідчого експерименту ві.03.03.2021року, відповідно до якого ОСОБА_17 відтворює обстановку подій 02.02.2021року;

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2021року, відповідно до якого ОСОБА_22 відтворює обстановку подій 02.02.2021року;

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2021року, відповідно до якого ОСОБА_14 відтворює обстановку подій 02.02.2021року.

Зазначені докази винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні встановлених судом злочину, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Таким чином , оцінюючи кожний доказ у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого в судовому провадженні доведена повністю у встановленому судом обсязі.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченої, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує:

за ст. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна/грабіж/, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченої, яка щиро розкаялась у вчиненому, сприяла розкриттю злочину, вину визнала повністю, вибачилася перед потерпілим і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України , судом не встановлено.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючі принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_5 , який є тяжкий.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до правового висновку Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленого в ухвалі від 24.11.2015 року, підставами для судового розсуду (судової дискреції) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), при визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи ОСОБА_5 зазначене вище покарання за ч.2 ст.186 КК України, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченої, для запобігання вчиненню нею нових злочинів, таким, що відповідає її особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вище викладене, суд прийшов до наступних висновків. ОСОБА_5 , будучи судимою, на шлях виправлення не стала, а вчинила новий умисний злочин під час іспитового строку . Отже суд вважає, що виправлення та перевиховання її можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин , особу обвинуваченої, яка неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, вчинила злочин в період іспитового строку, думку потерпілого, який прохав суд обрати мінімальне покарання, тому доцільно обвинуваченій призначити покарання у виді позбавлення волі . Підстав для застосування ст.ст.75,76 КК України суд не вбачає. В силу ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднавши не відбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11.06.2020 року. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів.

Речові докази по справі, вирішити відповідно до ст.100КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попередній цілодобовий домашній арешт..

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винною та призначити покарання

- за ст. 186 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки.

Відповідно до частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11.06.2020 року та остаточно визначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири )роки 7 (сім) місяців.

Речові докази по справі, відповідно до ст.100 КПК України, а саме відеозапис на лазерному ком пакт диску «Verbatin» DVD R 4.7 Gb в паперовому конверті - залишити в матеріалах справи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишити попередній цілодобовий домашній арешт.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом 30днів з дня його проголошення.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1