Справа № 199/2748/21
УХВАЛА

17.06.2021 року місто Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0000055 від 21.01.2021 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
Прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на строк 60 днів та про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби на строк 60 днів.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 не заперечували проти продовження домашнього арешту у нічний час добиостанньому.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечували проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисник ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про зміну раніше обраного запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час доби щодо ОСОБА_4 .

Прокурор заперечував проти клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну раніше обраного йому запобіжного заходу, сам обвинувачений ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_6 не заперечували проти клопотання захисника ОСОБА_7 .

Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке було ним вчинено під час іспитового строку, встановленого вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2020, і у разі доведеності його вини йому може бути призначене покарання до 6 років позбавлення волі, що на думку суду, може спонукати особу до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).
Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
При цьому, не будучи самостійною підставою для утримання особи під вартою, тяжкість обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, що ґрунтується на позиції в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», у відповідності з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Одночасно судом враховується практика Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Крім того, слід зазначити, що кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обгрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, суд враховує існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор в своєму клопотанні, враховуючи ступень тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а також те, що даний злочин вчинений групою осіб з поєднанням насильства, дані про особу обвинуваченого.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстави, докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, вказують на недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби, суд також приходить до висновку про необхідність задоволення даного клопотання прокурора.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі. При продовженні строку домашнього арешту у нічний час доби, суд враховує те, що зазначені прокурором ризики щодо ОСОБА_3 на даний час не зменшились, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 , з огляду на пред`явлений обсяг обвинувачення обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке було ним вчинено через нетривалий час після його засудження Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська 06.01.2021, та покарання, яке може йому загрожувати, тому він може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Наявність цих ризиків є достатньою підставою для продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби.
Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту в нічний час доби ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 15 серпня 2021 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби до 15 серпня 2021 року включно з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22-00 години до 06-00 години, зобов`язавши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибувати за кожною вимогою до суду.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходуОСОБА_4 відмовити.
Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.
Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суддя: