Справа №579/863/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/908/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
Іменем України

26 липня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 579/863/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Кролевецького районного суду Сумської області від 28.05.2021, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Центральне, Лебединського району, Сумської області, який мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави,

установила:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вважає, що заявлені прокурором під час застосування запобіжного заходу ризики зменшились, а всі посилання про їх наявність є лише припущенням, оскільки він співпрацював зі слідством. Зазначає, що він має тяжкі хвороби, серед яких гепатит «С» і, перебуваючи під вартою, не може належним чином лікуватися. Також вказує, що суд першої інстанції надав негативну характеристику його особі, прийнявши до уваги минулі судимості. Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, дозволить довести свою репутацію, належну поведінку та спростувати припущення прокурора.

ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК, а саме у таємному викраденні чужого майна у потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , повторно за попередньої змовою групою осіб та у таємному викраденні чужого майна у ОСОБА_12 , повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Ухвалою Кролевецького районного суду Сумської області від 02.04.2021 обвинуваченому ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 травня 2021 року включно.

Зважаючи, що на час апеляційного розгляду судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 в суді першої інстанції не завершений та прокурором подано клопотання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою у зв`язку з тим, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, передбачені у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, існують та не зменшилися.

Ухвалою Кролевецького районного суду Сумської області від 28.05.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_13 у зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та продовжено строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27 липня 2021 року включно без визначення розміру застави. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що будь-яких даних про зменшення чи відсутності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, та застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено.

До початку апеляційного розгляду від прокурора ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_13 надійшли письмові заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутність, а тому колегія суддів, враховуючи положення ст. 401, 405 КПК, вважає за можливе здійснювати розгляд кримінального провадження у відсутність сторін.

Відповідно ч. 2 ст. 331 КПК, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, а згідно ч. 4 ст. 199 (глава 18) КПК суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Ухваливши рішення щодо продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов такого висновку, оскільки при вирішенні зазначеного питання у повній мірі дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183, 194, 197, 199 і 331 КПК, а саме з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, зокрема, ту обставину, що судове провадження не завершене до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого та наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, та які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали, а також неможливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

ОСОБА_8 є особою, яка має у кримінальному провадженні процесуальний статус обвинуваченого, і обґрунтованість пред`явленого обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку чи іншого рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а тому колегія суддів не уповноважена надавати оцінку дослідженим судом першої інстанції доказам у справі як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, вирішувати наперед питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих діянь та може з`ясовувати і встановлювати тільки наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду кримінального провадження, а також передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності (доцільності) тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання. У свою чергу доцільність продовження застосування запобіжного заходу повинна відповідати ризикам та обставинам, що передбачені ст. 177-178 КПК, у їх співвідношенні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Так, згідно ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого тощо у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. При цьому відповідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання встановленим судом першої інстанції ризикам, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу в триманні обвинуваченого під вартою. При цьому, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_8 , колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Щодо розумності строку тримання під вартою, то колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02), де констатовано, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в конкретному випадку залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції помилився у наданні йому негативної характеристики не свідчать про існування достатньо міцних соціальних зв`язків, щоб забезпечити запобігання заявленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та не є тими безумовними обставинами, що унеможливлюють тримання його під вартою, і враховуються колегією суддів у сукупності з іншими наведеними вище обставинами кримінального провадження.

Зокрема, оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на потерпілого у кримінальному провадженні, колегія суддів враховує вимоги кримінального процесуального закону щодо порядку отримання показань цієї особи на різних стадіях кримінального провадження, тобто ризик такого впливу з боку обвинуваченого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та їх дослідження і оцінки у визначений законом спосіб.

Про ризик вчинення нових кримінальних правопорушень свідчить попередня поведінка обвинуваченого, систематичне вчинення ним кримінальних правопорушень, наявність попередніх судимостей, стійке небажання стати на шлях виправлення.

Зважаючи на наявність ризиків переховування ОСОБА_8 від суду, незаконного впливу на потерпілих та вчинення нового злочину, необхідність забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника судового провадження була застосована належна правова процедура, колегія суддів вважає, що суспільний інтерес, що полягає у захисті прав потерпілого від кримінального правопорушення привалює над принципом поваги до свободи особистості і виправдовує саме на теперішній час подальше тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, ухвалу суду про продовження відносно ОСОБА_8 строку тримання під вартою, колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

постановила:

Ухвалу Кролевецького районного суду Сумської області від 28.05.2021 відносно ОСОБА_15 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4