Справа № 474/911/18
Провадження № 1-в/474/21/21
УХВАЛА
про звільнення від призначеного покарання

31.03.21 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні подання начальника Врадіївського районного сектору Філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сирове Врадіївського Миколаївської області, гр. України, освіта середня, непрацюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 , засудженого 05.11.2018р. Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу розміром 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., -

встановив:

Вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 05.11.2018р. затверджено угоду про примирення від 05 листопада 2018 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000303 від 04.09.2018р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Вказаним вироком ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначено узгоджене сторонами покарання у виді штрафу розміром 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 19.06.2016р. відмовлено у задоволенні подання органу пробації про вирішення питання щодо розстрочки виплати несплаченої суми штрафу відносно ОСОБА_5 .

Ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 07.04.2020р. відмовлено в задоволенні подання органу пробації про вирішення питання про заміну несплаченої суми штрафу на покарання у виді громадських робіт відносно ОСОБА_5

12.03.2021р. начальник Врадіївського районного сектору Філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області підполковник внутрішньої служби ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначила, що подання є необґрунтованим і не підлягає задоволенню з огляду на приписи ст. 80 КК України, оскільки строк давності виконання вироку не закінчився.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.

Водночас, 16.03.2021р. начальник Врадіївського районного сектору Філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області підполковник внутрішньої служби ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без її участі.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засіданні не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду про причини неявки суд не повідомив.

Водночас 16.03.2021р. потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду телефонограмою № 192, в якій просить розглядати подання без його участі, та не заперечує щодо його задоволення.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 5 ст. 539 КПК України, суд вважає за можливе розглянути подання без участі представника органу пробації, потерпілого та засудженого.

Заслухав думку прокурора, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1 та 3 ст. 26 КВК України визначено, що засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24.12.2015р.) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку вирішуються судом, який ухвалив вирок, за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Водночас в ракурсі вищевикладеного слід також враховувати приписи КПК України, які регулюють особливості кримінального провадження на підставі угоди.

Так ч.ч. 1 та 5 ст. 475 КПК України визначено, що у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частина 1 ст. 185 КК України, в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, передбачала відповідальність у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України, в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 185 КК України, відносилися до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, за вчинення злочину середньої тяжкості, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Водночас ч. 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частина 1 ст. 185 КК України, в редакції, яка діє на момент судового розгляду, передбачала відповідальність у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України, в редакції, яка діє на момент судового розгляду, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 185 КК України, відносяться до кримінальних проступків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, в редакції, яка діє на момент судового розгляду, особа звільняється від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Таким чином, з огляду на приписи ч. 1 ст. 5 КК України, в даному випадку застосуванню підлягають приписи п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, в редакції, яка діє на момент судового розгляду, як такі, що поліпшують становище засудженого.

Як встановлено вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення наприкінці серпня 2018 року, а відтак трирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчується не раніше 01.09.2021р.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що ОСОБА_5 , добровільно укладаючи угоду про примирення, зобов`язався виконати її умови, а у разі її невиконання потерпілий наділений правом в межах строку притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду про її скасування, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України не сплили, а також, беручи до уваги те, що укладення угоди про примирення покладає на нього додаткову відповідальність за її невиконання, суд вважає за необхідне, у задоволенні подання відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 49, 80 КК України, ст.ст. 369-372, 476, 537, 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд, -

постановив:

В задоволенні подання начальника Врадіївського районного сектору Філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Копію ухвали направити Врадіївському відділу Первомайської окружної прокуратури, Врадіївському районному сектору Філії Державної установи Центр пробації, засудженому ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_6 .

Суддя ОСОБА_1