Номер провадження: 11-кп/813/1491/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2021 року про продовження запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0001553 від 02.06.2020 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
обвинуваченого за ч.1 ст.162, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК України,-
встановив:

З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що в Київському районному суді м. Одеси перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК України.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2021 року, в порядку ст.331 КПК України, задоволено клопотання прокурора, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , строком до 11.07.2021 року, з визначенням застави у сумі 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) грн.

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції врахував дані про особу ОСОБА_6 , , обвинуваченого у вчиненні низки злочинів, зокрема тяжких та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, які не перестали існувати, та прийшов до висновку, що обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на два місяці, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора, про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, відмовити та обрати останньому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник посилається на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість оскарженої ухвали, стверджує про недоведеність ризиків, які обумовлюють необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. В апеляційній скарзі захисник не заявляв клопотання про розгляд справи за участю сторони захисту.

Відповідно до положень ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але не з`явилися, клопотань про розгляд справи за їх участю суду не заявляли.

За таких підстав, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405, ч.4 ст.422-1 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 331 КПК до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 районний суд виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Мотивуючи не можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що раніше доведені ризики не знизились і не відпали, оскількиобвинувачений не може не розуміти тяжкість вчиненого злочину, в результаті якого могли настати невідворотні наслідки для здоров`я потерпілих осіб, а також можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження.

Наведені обставини, на думку апеляційного суду, в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинувачених від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачені можуть ухилятись від слідства.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні існує реальний ризик можливого ухилення обвинуваченого від суду.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає непереконливими доводи захисника про відсутність ризиків, які обумовлюють продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки тяжкість пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, а також існування ризиків, на які послався суд першої інстанції, виправдовуютьпродовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому колегія суддів погоджується з оскаржуваною ухвалою відносно наявності по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як районним судом, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

За наведених обставин, апеляційний суд погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, а тому з урахуванням необхідності завершення судового розгляду та запобігання ризикам можливого переховування обвинуваченого від суду, дійшов висновку про те, що у суду першої інстанції існували законні підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому не знаходить підстав для скасування оскарженої ухвали.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2021 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4