Справа № 304/721/21 Провадження № 1-кс/304/159/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_2 , затверджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за №0000069 від 20 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

слідчий СВ відділення поліції № 2 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000069 від 20 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України про накладення арешту на майно, що було вилучено під час проведення санкціонованого обшуку домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , а саме: два згортки фольги, в якому наявна зелена подрібнена речовина рослинного походження, упакована до спецпакету НПУ № SUD2030410 та дев`ять стебел рослини, ззовні схожої на марихуану (канабіс), що упаковані до спецпакету НПУ №SUD2030411, які передано до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. Клопотання мотивує тим, що слідчим відділенням відділення поліції № 2 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000069 від 20 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб займається незаконним виробництвом, виготовленням, зберіганням та збутом наркотичних засобів і психотропних речовин на території Ужгородського району. Також зазначає, що 22 червня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2021 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено зазначені у прохальній частині клопотання речі, а також посилаючись на норми кримінального процесуального закону, які визначають питання щодо накладення арешту та спеціальної конфіскації, слідчий підсумовує клопотання та зазначає, що вилучене майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, з яким у свою чергу необхідно провести експертні дослідження, через що просить клопотання задовольнити.

Слідчий суддя, вивчивши надані слідчим матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, приходить до такого висновку.

Частиною 1 статті 132 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 вказаної статті, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається, зокрема до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Правила підсудності ґрунтуються на основних засадах судочинства, передбачених статтею 129 Конституції України, засадах кримінального провадження, визначених у Главі 2 КПК України, а також принципах побудови системи судів загальної юрисдикції. Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя. По кожній справі, незалежно від її категорії, перше питання, яке вирішує суддя, слідчий суддя це підсудність.

Як передбачено п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь якому випадку підлягає скасуванню, якщо порушені правила підсудності. Крім того, порушення слідчим суддею правил територіальної юрисдикції розгляду справи в подальшому може стати підставою для визнання доказу недопустимим.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч.1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права .

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст.6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Як видно з Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000069, в рамках якого подається клопотання, від 23 червня 2021 року, орган досудового розслідування: Слідче відділення відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Згідно з положеннями ст. 38 КПК України органами досудового розслідування, що здійснюють досудове слідство є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

В той же час як зазначено у самому тексті клопотання, вбачається із офіційного бланку такого, а також постанови про визнання речовим доказом та приєднання його до матеріалів кримінального провадження від 22 червня 2021 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000069 від 20 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, здійснюється слідчим відділенням відділення поліції № 2 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, що розташовується в смт В.Березний, вул. Штефаника, 5 та відповідно перебуває під територіальною юрисдикцією Великоберезнянського районного суду Закарпатської області.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Тому, слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Таким чином, територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою, та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ, тому клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження має подаватися до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Слідчий суддя враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України та засади диспозитивності, зокрема ч. 3 ст. 26 КПК України, вважає, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що не тільки винесені на їх розгляд сторонами, але й віднесені до їх повноважень цим Кодексом, та на підставі вищенаведеного приходить до висновку, що дане клопотання про арешт майна не підлягає розгляду у Перечинському районному суді Закарпатської області.

Крім цього, повертаючи дане клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне вказати на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 170, 171 КПК України.

Так, всупереч вимог частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні про арешт майна слідчим ОСОБА_5 не зазначено мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, в той час як частина 2 статті 170 КПК України визначає чіткий перелік такої мети, при цьому потрібно чітко зазначити підставу та відповідно обґрунтувати необхідність арешту.

Зі змісту клопотання незрозуміло з яких підстав слідчий просить накласти арешт, тоді як частинами 3, 4 вказаної статті чітко визначено випадки, за яких слідчий суддя може задовольнити клопотання про накладення арешту на майно, розмежовуючи до того ж належність такого майна.

У свою чергу слідчий жодну мотивацію не наводить, а лише цитує норми частини 2 статті 170, статей 98 та 96-2 КПК України.

Відтак, зі змісту клопотання вбачається, що таке зводиться лише до констатації факту здійснення слідчим відділенням відділення поліції № 2 досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та вказівки на проведення обшуку і його результатів, а в обґрунтування необхідності накладення арешту слідчим наведені лише загальні визначення, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий суддя приходить до висновку, що обґрунтування вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, зведено до формалізму та полягає виключно у наведенні статей КПК України, які стосуються загальних положень про речові докази та арешту майна.

При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на слідчого, який звернувся з клопотанням про арешт майна.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення вказаних недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з дотриманням вимог ст.132 КПК України.

Керуючись статтями 40, 131, 132, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_2 , затверджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000069 від 20 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, про арешт майна повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1