Справа № 333/4136/21
Провадження № 1-кс/333/479/21
УХВАЛА
Іменем України
18 червня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000703 від 17 червня 2021 року та додані до нього матеріали відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Вільнянського району Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня, холостого, не працюючого, маючого малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 09 жовтня 2003 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 28 лютого 2004 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України на підставі ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
-06 квітня 2004 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
-15 квітня 2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 21 червня 2010 року Вільнянським районним судом Запорізької обаласті за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України на підставі ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно достроково 25 квітня 2014 року з невідбутим строком 3 місяці 3 дні;
- 06 грудня 2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України на підставі ст.ст. 70, 71 КК України до 4 року 1 місяць позбавлення волі;
-05 квітня 2021 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
18 червня 2021 року до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У клопотанні зазначено, що слідчим відділенням Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000703 від 17 червня 2021 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Короткий виклад фактичних обставин, суть і правова кваліфікація кримінального правопорушення
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно скоїв алогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

16 червня 2021 року, приблизно о 23 годині 44 хвилини. ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись за адресою: вvл. Новокузнецька, буд. 45, м. Запоріжжя, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 після чого, з метою наживи та незаконного збагачення, за допомогою заздалегідь підготовленого для скоєння злочину балончику з невстановленою речовиною, яку розпилив в очі потерпілому ОСОБА_8 . Далі ОСОБА_5 подолавв волю потерпілого, за допомогою фізичної сили рук, відкрито викрав майно що належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки «ZTE», моделі «Blade L8»; об`ємом пам`яті на 16 ГБ, 1МЕІ (1): 61085, ІМЕІ (2): НОМЕР_1 , у корпусі синього к льору, вартістю 1 000 гривень 00 копійок, в якому знаходилась одна сім-картою мобільного зв`язку «Київстар», з абонентським номером ( НОМЕР_2 ), яка матеріальної цінності не представляє; грошові кошти у сумі 400 гривень 00 копійок; зарядний пристрій до телефону, вартістю 100 гривень 00 копійок, а всього майна на загальну суму 1 500 гривень 00 копійок.

Після чого, ОСОБА_5 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що кваліфікується як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчинений повторно.

17 червня 2021 року слідчим слідчого відділення відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, у період часу з 02 годин 45 хвилин до 03 години 30 хвилин, проведено огляд місця події за адресою: вул. Новокузнецька, буд. 45, м. Запоріжжя.

Під час проведення огляду на ділянці місцевості на підлозі, виявлено та влучено: мобільний телефон «ZTE», у корпусі синього кольору, упакований до паперового конверту; блок від зарядного пристрою чорного кольору, упакований до паперового конверту,

17 червня 2021 року ОСОБА_5 фактично затримано в порядку ст. 208 КПК України о 02 годині 00 хвилин.

Під час проведення якого, особистий обшук затриманого не проводився та нічого не вилучалось.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні вищезазначеного кримінального порушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду - у зв`язку з тим, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі за скоєння тяжкого злочину, з метою ухилення від покарання; вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, а саме відповідно до відомостей про судимість ОСОБА_5 , останній неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не встав та знову скоїв аналогічний злочин, а також враховуюче те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, наявність схильності до вчинення злочинів корисливого характеру, існую ризик того, що ОСОБА_5 буде продовжувати скоювати злочини проти власності, для забезпечення незаконного доходу.

З огляду на вищенаведене, орган досудового розслідування вважає, що зазначені обставини підтверджують факт можливості продовження ОСОБА_5 своєї злочинної діяльності, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи обставини вчинення інкримінованого злочину, відомості про особу підозрюваного, зокрема, відсутність постійного місця проживання, виконання умов зазначених запобіжних заходів підозрюваним нічим не гарантовано; особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та до моменту подання даного клопотання до суду, слідству не були представлені. Відсутність таких а також враховуючи те, що підозрюваний не працевлаштований та не має келійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжних заходу у вигляді особистої поруки та застави.

Доводи сторін
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання, попросив його задовольнити. У своєму виступі він вказав на ключові аспекти клопотання, а саме на доведеність обґрунтованості підозри та ризики. Крім того, прокурор стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваного з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують, оскільки при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту. Враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, є ризик того, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування, а також може вчинити нове кримінальне правопорушення; особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання ним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та до моменту подання даного клопотання до суду, слідству не були представлені. Відсутність таких осіб унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.
Захисник підозрюваного адвокат проти задоволення вказаного клопотання заперечував, просив обрати його підзахисному запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, вказав на свою непричетність. Зазначив, що не вчиняв кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому пред`явлено підозру, попросив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Вислухавши прокурора, адвокатів, законного представника та підозрюваного, перевіривши матеріали кримінального провадження, слідча суддя приходить до висновку, зазначеного у мотивації суду.
Мотивація суду.
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором, оформлене відповідно до вимог ст.184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, повідомлення про підозру, а також долучено розпис ОСОБА_5 та його захисника щодо вручення останнім 17 червня 2021 року о 19 годині 43 хвилини копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з додатками.
Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
Слідча суддя досліджує такі обставини:
1.Чи може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 (ч. 2 ст. 186 КПК України) та чи є обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України).
2.Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий.
3.Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
4.Обставини згідно ст. 178 КПК України (вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я тощо).
5. Які обов`язки покладаються на особу у разі задоволення клопотання про запобіжний захід (ст. 194 КПК України).
Дослідження обставин, зазначених у пункті 4 вище доцільно здійснювати в межах окремих питань, для яких ці обставини мають значення.
Чи може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та чи є обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України)
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до конкретно визначених категорій осіб (ч. 2 ст. 183 КПК України). Зокрема, тримання під вартою може бути застосоване до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідча суддя оцінює матеріали клопотання та доводи сторін лише на предмет можливості застосування такого запобіжного заходу відповідно до формальних вимог статті 183 КПК України. Для цього, зокрема, необхідно встановити факт вручення підозри ОСОБА_5 та, відповідно, встановлення чи спростування факту набуття ним процесуального статусу підозрюваного.
Повідомлення про підозру
Особа набуває статусу підозрюваного у випадку 1) повідомлення їй про підозру або 2) якщо особа була затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або 3) якщо щодо неї складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України). Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України). До повідомлення про підозру також висуваються вимоги щодо змісту, визначені ст. 277 КПК України. Оскільки підозрюваний є неповнолітньою особою, то у розумінні ч. 4 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру може бути вручено її батьку, матері, усиновлювачу або законному представнику.
У протоколі про затримання від 17 червня 2021 року зазначено, що фактичне затримання ОСОБА_5 було здійснено 17 червня 2021 року о 02 годині 00 хвилин.
17 червня 2021 року відносно ОСОБА_5 було складено повідомлення про підозру, яке було йому вручено 17 червня 2021 року о 19 годині 37 хвилин.
З урахуванням наданого слідчій судді тексту повідомлення про підозру, слідча суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру було складено з дотриманням вимог, визначених статтею 277 КПК України.
Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 було належно повідомлено про підозру, а тому він має статус підозрюваного у цьому провадженні за ч. 2 ст. 186 КК України. Оскільки санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, відповідно, до ОСОБА_5 може бути застосовано або обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Обґрунтованість підозри
Сторона обвинувачення зазначає, що обґрунтованість підозри доведена доказами, зазначеними у клопотанні. Прокурор зазначає, що у клопотанні є докази, що вказують на наявність підстав для підозри ОСОБА_5 і що така підозра є обґрунтованою.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві відсутнє чітке визначення обґрунтованої підозри, слідча суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчу суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Слідча суддя також звертає увагу на правову кваліфікацію кримінального правопорушення у підозрі. Так, ОСОБА_5 інкримінується відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчинений повторно. Необхідно оцінити відповідність підозри цій правовій кваліфікації лише для встановлення її обґрунтованості (тобто, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_5 міг вчинити саме цей злочин). При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація здійснюється судом під час судового розгляду справи.
Звертаючись до матеріалів клопотання, слідча суддя зазначає, що ОСОБА_5 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів, а саме, даних, встановлених із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протокол огляду місця події, протокол допиту потерпілого, протоколи допиту свідків, протокол пред`явлення особи для впізнання.
Зважаючи на викладене, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України.
Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий
Далі слідча суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає про два такі ризики.
Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду
Прокурор зазначає, що кримінальне правопорушення (злочин), яке інкримінується ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, є тяжким, оскільки санкція статті передбачає покарання від 4 до 6 років позбавлення волі.
Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучі обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду, викладеної у рішенні «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року небезпеку переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправдуванням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні зв`язки».
Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду від 26.06.1991 року у справі «Летелье проти Франції», згідно якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.
Крім цього, слідча суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.
Слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Втім, для всебічної оцінки обставин справи, слідча суддя аналізує доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
Слідча суддя керується загальними засадами кримінального провадження, а саме принципами законності та верховенства права (пункти 1-2, частини 1 статті 7 КПК України). Слідча суддя також зазначає, що судове рішення повинно бути обґрунтованим і вмотивованим (частина 1 статті 370 КПК України). Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до правил оцінки доказів (частина 3 статті 370 КПК України). Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен виносити вмотивовані рішення (наприклад, Рішення Великої Палати у справі Moreira Ferreira проти Португалії (no. 2) від 11 липня 2007 року, Заява № 19867/12, параграф 84). Вмотивованість вимагає від суду чітко вказати на підстави тієї чи іншої аргументації.
При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу слідчим суддею також враховується, що підозрюваний ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, віднесене до категорії тяжких злочинів та за яке відповідно до ч. 2 ст. 186 КК України, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк відвід чотирьох до шести років; раніше судимий за корисливі злочини, неодружений, а тому може вчинити дії щодо переховування від органу досудового слідства з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.
На підставі викладеного, а також з урахуванням ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню: переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду, вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів громадян України.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо визначення застави
Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 182 КПК України, та той факт, що кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_9 не підпадає під перелік злочинів, визначених ч. 4 ст. 183 КПК України, тому, з урахуванням майнового стану підозрюваного, визначається можливість застосувати заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2021 року становить 2 270 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 181 600 грн.
У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду,
- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду,
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Згідно з ч. 8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.
Щодо клопотання сторони захисту про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, то слідчий суддя дійшов до висновку про відмову у задоволенні цього клопотання з тих підстав, що не надано доказів на підтвердження стійких соціальних зв`язків та постійного місця проживання підозрюваного.
Керуючись ст.ст. 131,132, 176-179, 181, 193-196 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000703 від 17 червня 2021 року та додані до нього матеріали відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 15 серпня 2021 року (включно).
Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання з 02 години 00 хвилин 17 червня 2021 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 (сто вісімдесят одна шістсот) грн.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду,

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду, без поважних причин, не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та оголошено 22 червня 2021 року.

Слідчий суддя
Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1