ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 216/2061/18
Провадження № 1-кп/210/195/21

"08" липня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000626 від 04.03.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Апостолово, Апостоловського району, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, не працюючої, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:?

1). 27.02.2015 року Апостоловським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України звільнилась від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

2). 14.01.2016 року Апостоловським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Апостоловського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2019 року звільнено від призначеного покарання,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:
Так, у середні декаді лютого 2015 року, у денний час доби, ОСОБА_6 , повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , таємно викрала належне гр-ці ОСОБА_10 майно, а саме: махрові палантини розміром 1,5x0,5 метрів кожна, в кількості двох штук, вартістю по 800 гривень; махрові палантини розміром 1,3x0,4 метрів в кількості однієї штуки, вартістю 500 гривень, після чого з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зникла і розпорядилась ним на свій розсуд, тим самим заподіяв гр-ці ОСОБА_10 майнового збитку на загальну суму 2100 гривень. '

Крім того, 04.03.2015 року у денний час доби ОСОБА_6 разом з раніше їй знайомим ОСОБА_11 , та малознайомим ОСОБА_12 знаходились за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_3 , де сумісно розпивали алкогольні напої. В ході сумісного розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_6 повідомила, про те, що по АДРЕСА_4 є літня жінка - ОСОБА_10 , яка проживає сама. Тоді вищезазначені особи вступили у злочинний зговір, направлений на проникнення до приміщення квартири АДРЕСА_2 , у якій проживає ОСОБА_10 , та заволодінням майном останньої, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, після чого приблизно о 17.00 годині цього ж дня всі разом прибули до вказаної квартири.

В цей час ОСОБА_10 , відчинила двері своєї квартири, біля якої знаходились ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , після чого останній з метою проникнення до приміщення квартири АДРЕСА_2 штовхнув гр-ку ОСОБА_10 у ділянку грудної клітини у бік приміщення квартири, після чого вслід за останньою проник до її помешкання, де став наносити гр-ці ОСОБА_10 удари кулаком правої руки у ділянку лівої частини її обличчя, внаслідок яких остання згідно висновку судово-медичної експертизи №452 від 10.03.2015 року отримала тілесні ушкодження у вигляді ділянки забою м`яких тканин в проекції тіла лівої виличної кістки, синець у зовнішнього краю верхньої повіки лівого ока, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Згідно вказаної експертизи потерпілій ОСОБА_10 було завдано не менше 1-го прикладення фізичної сили травмуючим предметом у ліву половину обличчя.

Вслід за ОСОБА_12 до квартири зайшли ОСОБА_6 , та ОСОБА_11 які бачили, як ОСОБА_12 наносив удари гр-ці ОСОБА_10 . Продовжуючи реалізацію злочинного наміру ОСОБА_12 зі словесною погрозою застосування до гр-ки ОСОБА_10 насильства небезпечного для життя чи здоров`я, а саме під погрозою позбавлення її життя став вимагати видати їм грошові кошти та цінності які в неї є, тим самим подавив можливу`волю до опору з боку потерпілої. Тоді ОСОБА_6 , та ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що гр-ка ОСОБА_10 , отримавши удари кулаком правої руки від ОСОБА_12 , будучи похилого віку, реально сприйняла погрозу останнього, не в змозі протистояти їх фізичній перевазі, стали самостійно шукати її майно з метою його заволодіння. В цей же час ОСОБА_10 , реально сприймаючи погрози від ОСОБА_12 , та отримавши удари від останнього, будучи похилого віку, і не в змозі протистояти переважаючому фізичному розвитку ОСОБА_12 , видала останнім належне їй майно, а саме: грошові кошти в сумі 360 гривень; срібне кільце 925 проби вагою 3 грами, вартістю 500 гривень; срібне кільце 925 проби вагою 2,5 грамів, вартістю 600 гривень. Таким чином, потерпілій ОСОБА_10 був спричинений матеріальний збиток на загальну суму 1460 гривень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, щиро розкаялася у скоєному злочині, погодилась з кваліфікацією вчинених діянь. Надала свідчення щодо обставин вчиненого злочину та пояснила суду, що у березні 2015 року приїхала з ОСОБА_11 до м. Кривого Рогу на ст. «Червона», де познайомились з гр. ОСОБА_12 та пішли всі разом до останнього вживати алкоголь. Під час вживання алкоголю у них виникла розмова про бабусю, яка була в Індії і в якої є гроші, які можна вкрасти. Потім, вони всі разом вирушили до квартири бабусі. ОСОБА_11 подзвонив у квартирний дзвінок, після чого бабуся відкрила двері і ОСОБА_12 заштовхав її у квартиру, наносив їй удари та погрожував з метою отримання грошей. Після цього, ОСОБА_11 потягнув ОСОБА_6 до спальні де почав викидувати із шафи речі, а вона шукала в них гроші та інші цінності. Що було з бабусею і ОСОБА_12 в цей момент не пам`ятає. В шафі знайшли міліцейську шапку і потім приїхала поліція. Також повідомила, що раніше знаходилась в квартирі потерпілої та крала у неї 3 палантіна, але про це ніхто не знав, вона сама про це розповіла працівникам поліції. Зазначила, що має на утриманні неповнолітню дитину, мати інваліда 2 групи, сама ж вона хворіє 4 стадією СНІДу, гепатитом, втратила слух, а також відмовляє нирка.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 підтримав позицію своєї підзахисної, просив суд суворо не карати, згідно ст. 69 КК України призначити обвинуваченій більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

Потерпіла ОСОБА_10 , в судовому засіданні пояснила, що в той день на неї було здійснено напад групи людей на чолі з ОСОБА_6 . Обставини події склались з наступного: вона перебувала вдома і в 15:00 год. подзвонили у двері, вона подивившись у дверний глазок побачила, що за дверима стоїть раніше їй знайома ОСОБА_6 і незнайомий чоловік. ОСОБА_6 знає через жінку, яка прибирає під`їзд, вже біля 2 років. Відкривши двері, до квартири першим зайшов чоловік, вдарив її та пройшов до кімнати. ОСОБА_6 запитала у неї про гроші. Після цього потерпіла повідомила цим людям, що не розуміє про що йде мова та вигнала їх з квартири. Пізніше, через 2 год. після того як ОСОБА_6 з чоловіком були у неї в квартирі, почула звуки в під`їзді, подумала, що принесли пошту. Відкривши двері, побачила людей, серед яких була і ОСОБА_6 та раніше не знайомий чоловік, як потім дізналась ОСОБА_12 , який штовхнув її, а ОСОБА_6 з іншим чоловіком, як потім дізналась ОСОБА_11 , пройшли до квартири. Після цього, ОСОБА_12 почав її сильно бити по обличчю. Вона спитала у нападників що їм потрібно та чому її б`ють на що ОСОБА_12 відповів, що їм потрібні гроші, а якщо не знайдуть або їх буде мало, то вони вб`ють потерпілу. ОСОБА_6 з ОСОБА_11 шукали цінності в шафах. Вказує, що віддала ОСОБА_12 гроші які були відкладені у неї на харчування та інші потреби у розмірі приблизно 600 грн., але останній сказав, що цього мало та повів її до кімнати, де перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . Під час цього, помітила, що, після того, як раніше ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , побували в її квартирі, зникли ключі від цієї квартири, які згодом знайшли працівники поліції в шафі. Вона попросила ОСОБА_12 щоб він відпустив її до вбиральні, на що ОСОБА_12 дав згоду. Перебуваючи у вбиральні, потерпіла знайшла у себе свій мобільний телефон та одразу зателефонувала своєму внучатому племіннику та в поліцію. Вийшовши з вбиральні знову бачила як нападники шукали в її речах цінні речі. Після цього, прийшов внучатий племінник, відкривши двері своїми ключами, зайшов до квартири і спитав у нападників що вони роблять. В цей час з іншої кімнати вийшов ОСОБА_12 і приставив племіннику до спини якийсь жорсткий предмет. Потім почула, що в під`їзді йшли люди, які виявились працівниками поліції. Коли вони зайшли до квартири, то ОСОБА_6 сховалась у шафі, а інші чоловіки намагались пояснити поліції, що це племінник потерпілої здійснював напад. Після цього працівники поліції провели необхідні дії та забрала нападників.

З приводу раніше вкрадених ОСОБА_6 трьох палантинів повідомила, що про це не знала, дізналась раніше від працівників поліції. Про крадіжку працівникам поліції повідомила сама ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі.

Свідок ОСОБА_14 під час допиту в суді, надала наступні покази, а саме, що, коли працювала слідчим, знаходилась на чергуванні під час якого надійшов виклик, що по АДРЕСА_5 , навпроти магазину «АТБ», жінка просила про допомогу. Вона в складі оперативної групи виїхала за адресою. Піднявшись до квартири, яка знаходилась на 2 чи 3 поверсі, постукали у двері і їм їх відчинила бабуся, у якої на обличчі були гематоми та почервоніння, та пояснила, що її обкрадають. Зайшовши в квартиру, побачили, що в кімнаті перебувало 3 чоловіка. Експерт, який також прибув на місце події, привів з іншої кімнати жінку. При огляді місця події знайшли медичні рукавички, гроші, біля 600 грн., та ювелірні вироби.

На допиті інших свідків сторони не наполягали.

Окрім визнання вини ОСОБА_6 у скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушень, її вина підтверджується письмовими доказами, дослідженими під час судового слідства, а саме:

- протоколом огляду місця події від 04.03.2015 року квартири АДРЕСА_2 з доданою фото таблицею, під час якого вилучено: гроші, вироби з металу, медичні рукавички (Т.2 а.п. 1-6);

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 06.03.2015 року, якою визнано як речовим доказом: грошові кошти в сумі 480 грн.; два срібних жіночих кільця 925 проби; плитки шоколаду «Світоч»; підвіску з металу жовтого кольору; одну пару рукавичок чорного кольору та одну пару одноразових медичних рукавичок (Т. 2 а.п. 7-9, 15, 16);

- довідкою ФОП ОСОБА_15 про вартість срібних виробів, загальна вартість яких склала 1100 грн. (Т.2 а.п. 4);

- висновком експерта №452 від 06.03.2015 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_10 було виявлені легкі тілесні ушкодження, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів. Такі тілесні ушкодження могли виникнути 04.03.2015 року та були завдані в наслідок не менше одного прикладення фізичної сили травмуючим предметом (можливо в наслідок удару кулаками) у ліву половину обличчя (Т. 2 а.п. 17-19 );

-постановою про визнання речових доказів від 08.04.2015 року, якою визнано речовим доказом махрові шарфи (палатин) в кількості 3-х штук та розпискою потерпілої ОСОБА_10 про отримання даних речових доказів на зберігання (Т.2 а.п. 62-64);

- протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 24.04.2015 року, у ході якого потерпілий ОСОБА_13 розповів про події які мали місце 04.03.2015 року, в приміщені квартирі АДРЕСА_2 , в яку він зайшов після телефонного дзвінка його бабусі яка повідомила, що її грабують. Після цього як зайшов в квартиру побачив у спальній кімнаті ОСОБА_11 та ОСОБА_6 які перебирали речі бабусі, в цей момент до нього ззаду підійшов невідомий чоловік ( ОСОБА_12 ) який пристав йому до спини невідомий предмет, наказав підняти руки та вести себе спокійно інакше він його вб`є, також він повідомив, що приїхав з зони АТО і йому все одно кого вбивати, інші обвинувачені в цей час знаходились в спальні та фактично не звертали на них уваги. Після того як на вимогу ОСОБА_12 потерпілий віддав йому гаманець з грішми, останній повідомив, що цього за мало і йому необхідні цінності, в іншому випадку вони їх уб`ють. Погрози вбивством потерпілий сприймав як реальні. Крім цього вказав, що після приходу працівників поліції ОСОБА_12 відійшов від нього та присів на пуфик, на якому нічого не було, вставши з пуфика на ньому залишились грошові кошти, дві плитки шоколаду та підв`язка з металу жовтого кольору. В момент приходу працівників поліції ОСОБА_11 сидів на дивані в вітальні, на якому перебував телевізор, що стояв не на своєму місці, після того як ОСОБА_11 піднявся з дивану на ньому залишилось два срібним кільця(Т. , а.п. 2-25 );

- протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 17.04.2015 року, у ході якого потерпіла ОСОБА_10 показала та пояснила як ОСОБА_12 рукою заштовхнув її у приміщення квартири та наносив їй удари рукою в ділянку обличчя, вимагаючи при цьому від неї кошти та погрожуючи вбивством. Зазначила, що при цьому були присутні ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , також згідно такого протоколу описала ті ж обставини про які повідомила під час допиту в судовому засіданні (Т. 2 а.п. 26-33);

- висновком експерта №803 від 24.04.2015 року, відповідно до якого тілесні ушкодження які виявлені у ОСОБА_10 могли утворитися за обставин описаних потерпілою у слідчому експерименті (Т.2 а. с. 33-35);

- протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 17.04.2015 року, у ході якого свідок ОСОБА_14 розповіла про обставини, які відбувались в квартирі АДРЕСА_2 , свідком яких вона стала 04.03.2015 року (Т. 2 а.п. 36-40);

- протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблиця до нього від 17.04.2015 року, у ході якого свідок ОСОБА_16 розповів про обставини, свідком яких він став 04.03.2015 року в приміщені квартирі АДРЕСА_2 (Т.2 а.п. 41-45);

- протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблиця до нього від 17.04.2015 року, у ході якого свідок ОСОБА_17 розповів про обставини, свідком яких він став 04.03.2015 року в приміщені квартирі АДРЕСА_2 (Т. 2 а.п. 46-49);

- протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 17.04.2015 року, у ході якого свідок ОСОБА_18 розповів про обставини, які відбувались в квартирі АДРЕСА_2 , свідком яких він став 04.03.2015 року (Т. 2 а.п. 50-54);

- протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 23.04.2015 року, у ході якого підозрювана ОСОБА_6 розповіла про обставини, які відбувались в квартирі АДРЕСА_2 , учасником яких вона стала 04.03.2015 року (Т. 2 , а.п. 65-69 );

- протоколом огляду від 24.03.2015 року, яким оглянуто два шарфа розміром 1,5 на 60 см (Т.2, а.п. 58-59 );

- протоколом огляду від 24.03.2015 року, яким оглянуто шарф білого кольору розміром 1,3 * 40 см (Т.2, а.п. 60-61 );

- характеризуючими ОСОБА_6 матеріалами (Т. 2 а. п. 70-79);

- протоколом затримання ОСОБА_6 від 04.03.2015 року (Т.2 а. п. 80-81 );

- ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.03.2015 року, якою ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді триманні під вартою (Т. 2 а.п. 82-83).

Оцінюючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані під час судового розгляду покази обвинуваченої, потерпілої, свідка та досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, зібраних доказів, оцінивши їх в сукупності, колегія суддів, кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій) поєднаний з проникненням у житло.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке слід обрати обвинуваченій ОСОБА_6 у відповідності до ст. 65 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які згідно ст. 12 КК України, за ч. 2 ст. 185 відноситься до категорії нетяжкого злочину, за ч. 3 ст. 187 КК України до особливо тяжкого злочину, обставини скоєння кримінального правопорушення, враховує особу обвинуваченої, яка виключно позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.2 а.п. 79) та матір похилого віку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом 2-ої групи (Т.2 а.п. 84-85), раніше судима (Т.2 а.п. 72-76), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (Т.2 а.п. 76-77), вину у вчиненому визнала, щиро розкаялась, її відношення до вчиненого. Також, колегія суддів бере до уваги стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_6 , яка хворіє ВІЛ-інфекцією 4 стадією, гепатитами В і С, майже втратила слух (двостороння приглуховатість), а також відмовляє нирка (Т. 2 а.п. 78, 86-93).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , колегія суддів визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , колегія суддів, визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 (з послідуючими змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо).

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність незнятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан та стан здоров`я, тощо.

Відповідно до п. 8 цієї ж Постанови, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, його наслідків, даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують покарання, враховуючи, що обвинувачена щиро розкаюється у вчинені кримінального правопорушення, активно сприяла його розкриттю, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченої, її вік, стан здоров`я (хворіє ВІЛ-інфекцією 4 стадією, гепатитами В і С, майже втратила слух (двостороння приглуховатість), поведінку за місцем проживання та відсутність скарг від сусідів та мешканців навколишніх житлових будинків, міцність її соціальних зв`язків, яка має на утриманні неповнолітню дитину та матір похилого віку, яка є інвалідом 2-ої групи, колегія суддів вважає за можливе призначити покарання нижче від найнижчої межі, із застосуванням ст. 69 КК України до санкції ч. 3 ст. 187 КК України.

З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги зазначені обставини, колегія суду дійшла висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_6 , а також попередження вчинення нею нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі за санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, а також із застосуванням ст. 69 КК України за санкцією статті ч. 3 ст. 187 КК України з конфіскацією майна, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

При цьому колегія суддів, також, враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 04.03.2015 року, ОСОБА_6 було затримано 04.03.2015 року (Т.2 а.п. 80-81).

Крім того, на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.03.2015 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (Т.2 а.п. 82-83 ).

Також, ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.03.2018 року обвинуваченій ОСОБА_6 були змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строк дії якого закінчився (Т. 2 а.п. 94-95).

Так, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII у строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

Отже, обвинуваченій ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII, слід зарахувати у строк відбуття покарання період з 04 березня 2015 року по 22 березня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскільки, строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який був обраний обвинуваченій ОСОБА_6 закінчився, та в судовому засіданні клопотання прокурором про продовження строку запобіжного заходу не заявлялося, суд не вирішував питання щодо його продовження.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Питання про речові докази відповідно до постанови від 06.03.2015 року , а саме грошові кошти в сумі 480 грн.; два срібних жіночих кільця 925 проби; плитки шоколаду «Світоч»; підвіску з металу жовтого кольору; одну пару рукавичок чорного кольору та одну пару одноразових медичних рукавичок - судом не вирішується, оскільки долю вказаних речових доказів було вирішено згідно вироку Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.06.2018 року.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 376 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Визнати ОСОБА_6 винною за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України і призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України 3 ( три ) роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, - 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання, призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 04 березня 2015 року по 22 березня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування основного призначеного покарання за даним вороком у виді 6 (шести) років позбавлення волі, у зв`язку з фактичним відбуттям основного призначеного покарання за цим вироком.

Речові докази:

- махрові шарфи (палантини) в кількості 3 штуки, які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_10 , після набрання вироком законної сили, залишити у власності останньої.

Матеріали кримінального провадження №0000626 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 216/2061/18, провадження №1-кп/210/195/21.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3