Справа № 309/611/21
Провадження № 1-кп/309/55/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000016 від 15.02.2021) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хуст, Закарпатської області, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , зварювальника ПАТ «Закарпатгаз», з повною середньою освітою, одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 14.02.2021, біля 14 год. 00 хв., знаходячись на території дворогосподарства АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин через постійні візити ОСОБА_5 до його тещі ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність, суспільно-небезпечний характер та карність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, наніс один удар ОСОБА_5 рукою зажатою в кулак в область обличчя у верхню губу, та правою ногою в область паху, внаслідок чого ОСОБА_5 впав на бетонну доріжку та вдарився коліном, у результаті чого йому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани слизової оболонки губи, садна лівого колінного суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи №25/Х від 22 лютого 2021 року кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності.

Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 1 статті 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, не визнав, суду пояснив, що 14.02.2021 року вдень почала гавкати собака, він вийшов на подвір`я і побачив ОСОБА_5 , який був у стані алкогольного сп`яніння. Він запитав його «Що ти тут глядаєш?», той відповів «Я прийшов до бабки». На що ОСОБА_3 йому сказав «Іди геть, тут твоєї бабки немає». ОСОБА_5 почав на нього скакати, а тому він схопив його, стряс, і викинув за куртку геть за межі подвір`я, а також велосипед. Однак жодних тілесних ушкоджень він ОСОБА_5 не спричиняв. При цьому у дворі ОСОБА_5 не падав. Також пояснив, що ОСОБА_5 раніше вже заходив і діставав його сина інваліда.

Не зважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами.

Так допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 13.02.2021 року він був у Фули Ірини, яка почала йому жалітися на зятя ОСОБА_3 і попросила дістати їй телефон. 14.02.2021 року, ідучи до школи (місце роботи), він завітав до неї щоб віддати мобільний телефон із SIM-картою. Коли зайшов на подвір`я, загавкала собака, він постукав, але ОСОБА_8 не відразу почула стук у двері. В цей час з іншого будинку вийшов ОСОБА_3 , який перегородив йому дорогу і почав говорити, що він не повинен сюди приходити. На що відповів, що він не піде, бо прийшов до власника будинку ОСОБА_9 , а ОСОБА_3 у цьому домі ніхто. На що той почав його проганяти та застосовувати фізичну силу. Почав бити кулаками в губу правою рукою, а лівою ногою в пах. Від чого втратив свідомість та вдарився коліном та головою у доріжку. Потім ОСОБА_3 виштовхав його та велосипед за межі двору. Він подзвонив у поліцію, яка приїхала дуже швидко, після чого зняли побої та відібрали пояснення. На запитання сторони захисту уточнив, що кров з розбитої губи витікала йому прямо в ротову порожнину, а не на зовні.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є власником дворогосподарства АДРЕСА_1 , та тещею обвинуваченого ОСОБА_3 , суду пояснила, що ОСОБА_5 зрідка до неї заходить. У той день він приніс їй телефон. Пояснила, що після того як постукав ОСОБА_5 вона почула шум, вийшла на подвір`я і побачила як ОСОБА_3 накинувся на ОСОБА_5 нізащо, почав його бити руками, кулаками, однак не може вказати точно куди саме. Такого у її дворі ще не було, від побаченого їй стало не по собі. Не пам`ятає як закінчився інцидент, однак поліція приїхала досить швидко.

З витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000016 від 15.02.2021 вбачається, що 14.02.2021 року ОСОБА_5 звернувся із заявою про те, що 14.02.2021 року біля 15 години в АДРЕСА_1 він отримав тілесні ушкодження від зятя своєї знайомої ОСОБА_10 , по місцю її проживання.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.02.2021 року, ОСОБА_5 просить прийняти міру до Якубця, який 14.02.2021 року біля 15 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , з невідомих на це причин, почав агресивно себе поводити, в ході чого нецензурно виражався в його сторону, та вдарив декілька разів в область голови та паху.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №25/Х від 22.02.2021 року, складеному судмедекспертом ОСОБА_11 Хустського районного відділення Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи, на тілі ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: рана слизової оболонки верхньої губи, садно лівого колінного суглобу. Тілесне ушкодження у вигляді рани верхньої губи виникло внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки затиснуті в кулак сторонньої особи, що діяли по механізму удару, малоймовірне виникнення їх в результаті падіння тіла з висоти власного зросту при наданні тілу динамічного прискорення. Тілесне ушкодження у вигляді садна лівого колінного суглобу виникло внаслідок дії тупих твердих предметів, що діяли по механізму удару та тертя ковзання, не виключена можливість виникнення його в результаті падіння тіла з висоти власного зросту при наданні тілу динамічного прискорення. Вищезазначені тілесні ушкодження вкладаються в час події, що мала місце 14.02.2021 року. Вказані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я не більше 6 днів і по цій ознаці їх слід кваліфікувати як легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_5 можна припустити, що мало місце не менш як 2 кратна дія травмуючих предметів.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту судовий експерт ОСОБА_11 з приводу вказаного експертного висновку пояснив, що 16.02.2021 року він розпочав проведення даної судово-медичної експертизи. Під час проведення експертизи потерпілий ОСОБА_5 йому повідомив, що 14.02.2021 року він отримав тілесні ушкодження та звернувся до Хустської ЦРЛ. Надав довідку травматолога за результатом консультації. На час проведення експертизи виявлено рану на слизовій оболонці губи та садно на лівому колінному суглобі. Рана на слизовій оболонці губи виникла внаслідок дії тупих предметів, якими могли бути руки затиснуті в кулак. Садна лівого колінного суглобу могли виникнути внаслідок дії тупих предметів, якими могли бути руки затиснуті в кулак, або внаслідок падіння тіла з висоти зросту. Дані тілесні ушкодження вкладаються в подію, яка мала місце 14.02.2021 року. При проведенні експертизи інші якісь медичні документи не витребовувалися, оскільки довідки травматолога було достатньо. На запитання сторони захисту пояснив, що рана слизової оболонки губи не є наслідком захворювання, а виникла саме внаслідок дії тупих предметів. Щодо зазначення у висновку експерта про малоймовірність виникнення даного тілесного ушкодження в результаті падіння тіла з висоти власного зросту, то пояснив, що у більшості випадків експерт не може зі стовідсотковою імовірністю стверджувати, що ті чи інші тілесні ушкодження виникли саме внаслідок конкретних дій. Тому у висновку експерта і зазначається про малоймовірність існування інших причин виникнення тілесних ушкоджень. При цьому рана слизової губи у потерпілого ОСОБА_5 практично не могла виникнути внаслідок падіння тіла з висоти власного зросту, оскільки губа не є виступаючою поверхнею голови, а інші виступаючі поверхні голови тілесних ушкоджень не мали. Щодо садна лівого колінного суглобу, то дані тілесні ушкодження могли виникнути як внаслідок дії тупих предметів, якими могли бути руки затиснуті в кулак, так і внаслідок падіння тіла з висоти зросту. Також пояснив відсутність синця на губі тим, що синець утворюється через скупчення крові під шкірним покривом. У даному ж випадку була рана і кров витікала через неї та не скупчувалася, а тому синець на губі і не виник.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_5 , надані останнім в судовому засіданні, суд враховує, що показання потерпілого прямо стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення і безпосередньо стосуються фактів, які мали місце 14.02.2021, пов`язані з обставинами заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень: часом, місцем, способом та іншими обставинами кримінального правопорушення, особою, яка їх спричинила, мотивами вчинення кримінального правопорушення тощо.

Суд також приймає до уваги показання свідка ОСОБА_7 , оскільки її показання узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_5 та прямо підтверджують обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Так, свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_3 накинувся на ОСОБА_5 та почав його бити руками, кулаками.

Висновок судово-медичного експерта Хустського районного відділення Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_11 суд також визнає належним та допустимим доказом, оскільки такий отримано у порядку, встановленому КПК України; вказана експертиза проведена на підставі постанови слідчого СД Хустського ВП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_12 від 15.02.2021, експертизу проведено у спеціальній медичній установі - у Хустському районному відділенні Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи, уповноваженою на те особою, експертом ОСОБА_11 та такий підтверджує той факт, що внаслідок подій, які мали місце 14.02.2021 року, за участю ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_5 завдано тілесних ушкоджень. Вказаний висновок належним чином аргументований, ґрунтується на ретельному дослідженні, зроблений на підставі діючого законодавства, містить відповіді на усі поставлені питання, висновок обґрунтований дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновку відносяться до справи і мають доказове значення. Вказаний висновок повністю підтримано в судовому засіданні судово-медичним експертом Хустського районного відділення Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_11 . При цьому в судовому засіданні експертом ретельно роз`яснено свій висновок та дано вичерпну та чітку відповідь чому ним зазначено про малоймовірність виникнення тілесного ушкодження у вигляді рани слизової оболонки губи внаслідок падіння тіла з висоти власного зросту та можливість виникнення тілесного ушкодження у вигляді садна лівого колінного суглобу в результаті падіння тіла з висоти власного зросту при наданні тілу динамічного прискорення. Отже використання експертом вказаної термінології не робить висновок експерта нечітким чи суперечливим, як про це стверджує сторона захисту, а тому суд відхиляє посилання сторони захисту про недопустимість висновку експерта як доказу з цих підстав.

Також стороною обвинувачення надано у якості доказу протокол проведення слідчого експерименту від 23.02.2021 року, із застосуванням безперервного відеозапису, за участю потерпілого ОСОБА_5 , було проведено слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення показів даних на досудовому слідстві. Відповідно до відеозапису, долученому до протоколу проведення слідчого експерименту від 23.02.2021 року, ОСОБА_5 , показав, як саме обвинувачений ОСОБА_3 наносив йому удари: спочатку рукою в голову (в область губи), потім лівим коліном у пах. Також зазначив, що наносилися декілька ударів у груди, однак такі були значно слабші від удару в область голови, і саме від цього удару він впав на бетонну доріжку та вдарився коліном.

Водночас суд визнає недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту від 23.02.2021 року, із застосуванням безперервного відеозапису, оскільки такий складено з порушенням приписів ст. 104 КПК України. Зокрема у протоколі проведення слідчого експерименту від 23.02.2021 року не зазначено технічних характеристик пристрою фіксації за допомогою відеозапису. Суд констатує, що кожен доказ, який суд може покласти в основу обвинувачення особи повинен бути отриманий у суворій відповідності до кримінального процесуального закону та їх зміст відповідати вимогам, закріпленим у нормах статей КПК України, що виключає будь-які сумніви у законності доказу. Зазначений вище протокол проведення слідчого експерименту від 23.02.2021 року не відповідає вимогам КПК України, а тому його слід визнати недопустимим доказом.

Водночас визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 23.02.2021 року недопустимим доказом не спростовує вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки така повністю підтверджується іншими безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме показами потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_7 , висновком судово-медичної експертизи №25/Х від 22.02.2021 року

За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

У відповідності до ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи .

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та вважає, що сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів вина обвинуваченого доведена в повному обсязі.

Суд критично оцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України немає, оскільки останній в судовому засіданні вказав, що між ним та потерпілим 15.02.2021 мав місце конфлікт. Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не бив потерпілого ОСОБА_5 , а лише виштовхав його за межі подвір`я спростовуються показами потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_7 , висновком судово-медичної експертизи №25/Х від 22.02.2021 року та поясненнями експерта ОСОБА_11 , наданими ним у судовому засіданні під час допиту у порядку ст.356 КПК України, згідно яких зокрема тілесне ушкодження у вигляді рани слизової оболонки губи виник дії тупих предметів, якими могли бути руки затиснуті в кулак і практично не могли виникнути внаслідок падіння тіла з висоти власного зросту. Що в свою чергу робить неспроможною версію обвинуваченого про те, що він лише схопив потерпілого, стряс, і викинув за куртку геть за межі подвір`я, позаяк це жодним чином не узгоджується з механізмом виникнення тілесного ушкодження у вигляді рани слизової оболонки губи.

А отже суд вважає встановленим той факт, що тілесне ушкодження у вигляді рани слизової оболонки губи спричинене потерпілому ОСОБА_5 саме внаслідок нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_3 одного удару рукою зажатою в кулак в область обличчя у верхню губу. Також внаслідок нанесення ОСОБА_3 удару потерпілому ОСОБА_5 в область обличчя останній впав на бетонну доріжку та вдарився коліном, в результаті чого йому було спричинено тілесне ушкодження у вигляді садна лівого колінного суглобу, а отже таке тілесне ушкодження знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з діями обвинуваченого.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та прийшов до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, а саме спричинення потерпілому ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_3 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.125 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу, або іншими частинами статті суд не вбачає.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином суд вважає доведеним:

факт спричинення ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання, ОСОБА_3 судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком.

Обвинувачений позитивно характеризується за місцем роботи та місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, одружений.

Також, суд враховує думку потерпілого, який має претензії до обвинуваченого матеріального характеру, а призначення покарання залишив на розсуд суду.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 1 статті 125 КК України, у виді штрафу.

Також потерпілим ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, було заявлено до обвинуваченого ОСОБА_3 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди.

У своєму позові потерпілий ОСОБА_5 зазначає, що діями ОСОБА_3 йому була завдана моральна шкода, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань характеру її немайнових втрат становлять 16 000 грн., які просить стягнути з ОСОБА_3 .

Цивільний відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, з посиланням на свою невинуватість.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності з ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Зокрема, п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 року регламентовано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Поряд з цим, суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого ОСОБА_5 , яка була завдана кримінальним правопорушенням, та виходячи з положень ст. 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди для стягнення з ОСОБА_3 з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав цивільний позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого/цивільного відповідача ОСОБА_3 на користь потерпілого/цивільного позивач ОСОБА_5 4000 (чотири тисячі) гривень моральної шкоди.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 4000 (чотири тисяч) гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог цивільного позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1