Справа № 159/3106/21 Провадження №11-сс/802/342/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:про арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

представника володільця тимчасово вилученого майна СТзОВ ім.Лесі Українки - адвоката ОСОБА_6 ,
прокурора - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою представника володільця тимчасово вилученого майна СТзОВ ім.Лесі Українки - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
Дізнавачем СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , за погодженням з процесуальним прокурором ОСОБА_7 , внесено до суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000421 від 26.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено 26.05.2021 року до ЄРДР за №0000421, по факту вчинення кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.05.2021 року невстановлена особа, на земельній ділянці поблизу с.Радошин Ковельського району Волинської області, призначеній для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку орендує СТзОВ імені Лесі Українки в особі директора ОСОБА_9 , вчинила самоуправство, тобто самовільно, всупереч установленому законом порядку, здійснила вирубку дерев породи вільха у кількості 7м3.

25.05.2021 року дізнавачем СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 було проведено огляд місця події на ділянці автодороги 007 сполученням Ковель-Маневичі, поблизу автобусної зупинки з маркуванням «Мар`янівка», в ході якого було виявлено та вилучено причіп-платформу з навантаженою деревиною породи вільха в кількості близько 7м3, який в подальшому передано на зберігання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому в АДРЕСА_1 .

26.05.2021 року вище вказаний причіп-платформа з деревиною породи вільха у кількості близько 7м3, визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що вказаний причіп-платформа з деревиною породи вільха у кількості близько 7м3 є речовими доказами та тимчасово вилученим майном, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, дізнавач просив накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2021 року вищевказане клопотання про арешт майна задоволено.
Накладено арешт на причіп-платформу з наявною на ній деревиною породи вільха у кількості близько 7 м3, що були виявлені та вилучені 25.05.2021 року в ході проведення огляду місця події на ділянці автодороги М-07 сполученням Ковель-Маневичі, поблизу автобусної зупинки з маркуванням «Мар`янівка», заборонивши відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним майном до вирішення провадження по суті.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням представник володільця тимчасово вилученого майна СТзОВ ім.Лесі Українки - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність просить скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна. Вказує про те, що майно на яке накладено арешт вважається майном третьої особи, то з клопотанням про арешт майна повинен був звертатись прокурор у відповідності до ст.64-2 КПК України, а не слідчий за погодженням з прокурором. Проте, слідчий суддя на дану обставину увагу не звернув, чим і допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування судового рішення. Крім того, зазначає і про те, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ч.2 ст.171 КПК України, оскільки в ньому не зазначено конкретні підстави і мету для накладення арешту відповідно до положень п.п.1-4 ч.2 ст.171 КПК України.

Звернуто увагу на те, що фізична особа ОСОБА_11 , який працює в СТзОВ імені Лесі України на посаді директора, немає жодного відношення до майна, на яке накладено арешт, оскільки причіп тракторний перебуває на балансі цього Товариства, і він в даний час необхідний для використання в господарській діяльності. Що стосується деревини, яка знаходиться на причепі, то звернуто увагу на те, що це дрова (деревина дров`яна не промислового використання), яка ними безпосередньо вилучалась із земельної ділянки, яка перебуває у їх оренді для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до договору оренди. У них наявні документи на деревину та її перевезення, які судом першої інстанції не досліджувались.

Крім того, зазначає про те, що постанова дізнавача про визнання майна речовими доказами від 25.05.2021 року на його думку, є недопустимим доказом, оскільки вона винесена в межах кримінального провадження №000021 від 26.05.2021 року. Проте, слідчий суддя цьому факту належної оцінки не надав.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення представника володільця тимчасово вилученого майна, який апеляцію підтримав, прокурора, який вважав її безпідставною, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Зі змісту ч.1 ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За положеннями ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дану вимогу процесуального закону при розгляді клопотання про накладення арешту на майно слідчим суддею дотримано не було.

З матеріалів провадження вбачається, що володілець (власник) майна не був повідомлений про дату розгляду клопотання про арешт майна, який відбувся 31 травня 2021 року, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості про те, що їх було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду клопотання.

Таким чином, слідчий суддя, не повідомивши володільця (власника) майна про час, дату та місце розгляду справи і, при цьому 31 травня 2021 року розглянувши це клопотання без його участі чи участі його представника, позбавив сторону захисту можливості висловити свою думку з приводу поданого клопотання, чим порушив вимоги ст.172 КПК України.

Допущені слідчим суддею порушення вимог кримінального процесуального закону ст.172 КПК України, на думку апеляційного суду є істотними в розумінні ст.412 КПК України, а відтак і підставою для скасування судового рішення на підставі положень п.3 ч.1 ст.409 КПК України.

У разі якщо встановлено порушення, передбачені п.п.2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст.412 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду та призначає новий розгляд у суді першої інстанції, відповідно до ст.415 КПК України.

Зважаючи на те, що розгляд клопотання про арешт майна проведений з істотним порушенням кримінального процесуального закону, в апеляційній скарзі ставиться питання про її скасування, то ухвала слідчого судді від 31.05.2021 року підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду провадження у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 172, 407, 376, 412, 415, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника володільця тимчасово вилученого майна СТзОВ ім.Лесі Українки - адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2021 року, якою задоволено клопотання дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, скасувати та призначити новий розгляд клопотання в суді першої інстанції.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді