Справа № 755/5563/21
№ 1-кп/755/959/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2021 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, українки, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працюючої, не заміжньої, маючу на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої вироком Дарницького районного суду м. Києва від 31.07.2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2021 року о 15:00 ОСОБА_4 перебувала в приміщенні торгового залу магазину «Хаус», який розташований в ТРЦ «Скай Молл», що за адресою: м. Київ, пр-т. Р. Шухевича, 2-Т, де у неї виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна з даного магазину та обернення його на свою користь. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу ОСОБА_4 взяла з торгових полиць магазину товар який належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» а саме: кофту чоловічу закупівельною вартістю 639 грн 20 коп. Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 з чоловічою кофтою направилася до примірочної, де за допомогою заздалегідь підготовленого предмету для вчинення злочину, а саме розмагнічувача кліпс, розмагнітила кліпсу, що знаходилася на чоловічій кофті, поклала її до свого рюкзаку, вийшла з приміщення примірочної та через торговий зал направилася до виходу з магазину. Коли ОСОБА_4 проходила антикрадіжні рамки, якими обладнаний вхід-вихід з магазину, спрацювала антикрадіжна сигналізація та ОСОБА_4 була зупинена працівниками магазину. Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України визнала повністю та показала, що дійсно 04 березня 2021 року, приблизно о 15:00, вона перебувала у магазині «Хаус», який розташований в ТРЦ «Скай Молл», що за адресою: м. Київ, пр-т. Р. Шухевича, 2-Т, де з торгових полиць взяла кофту чоловічу, закупівельною вартістю 639 грн 20 коп, таємно розмагнітила кліпсу, що знаходилася на чоловічій кофті, та поклала кофту до свого рюкзака. Потім, не розрахувавшись за товар на касі, намагалася його винести, однак на виході з магазину була зупинена працівниками магазину. Зокрема зазначила, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння нею кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що її дії були умисними. У скоєному щиро каялася, обіцяла у подальшому нічого протиправного не вчиняти, просила суворо не карати. Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю підтверджується її показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами. Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у тому, що вона своїми умисними діями вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, і тому знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України. Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_4 є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено. Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченій виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до вчиненого вину визнала повністю, щиро каялась у вчиненому; дані про її особу, зокрема: не одружена; працює не офіційно; під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; має на утриманні малолітню доньку 2015 року народження; раніше судима за злочин проти власності; вчинила кримінальне правопорушення під час іспитового строку; думку сторони обвинувачення; думку представника потерпілого, який у своїй заяві від 21.05.2021 року зазначила, що будь-яких претензій, у тому числі матеріального характеру, у ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» до обвинуваченої немає, цивільний позов потерпілий подавати не буде; і вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. При цьому суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд вважає відсутніми підстави для застосування ст.ст. 75, 69 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання» у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України, а тому у таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Зважаючи на те, що даний злочин ОСОБА_4 вчинено після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначати за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні. Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту її фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: - реглан чоловічий, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві повернути власнику ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП»;

- кліпсатор магнітний, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві знищити;

- лазерний диск відеозапису з магазину «Хаус» залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій, прокурору та представнику потерпілого.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1