Справа № 591/3307/21
Провадження № 1-кс/591/1330/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Сумської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :
До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку підтримав та мотивував тим, що 14 травня 2021 року він звернувся до органів прокуратури з заявою про вчинені на його думку злочини, передбачені ст.ст. 109, 161, 371 КК України, суддею Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_6 , пов`язані з допущеними на думку заявника порушеннями при розгляді справи № 573/2018/19, провадження 1-в/573/1/21. Проте прокурором відповідних відомостей до ЄРДР внесено не було, тому просив зобов`язати прокурора вчинити ці дії.
Представник прокуратури заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи це необґрунтованістю вимог та відсутністю підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Слідчий суддя, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 14 травня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури області з заявою про вчинення на його думку наведених злочинів суддею та прокурором.
Відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були, про що свідчить лист прокуратури від 25 травня 2021 року.
В контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії прокуратури області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована в цій установі, чого також не спростували сторони.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 розділу І, пп. 2 п. 1 розділу ІІ Положення «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на його думку злочин.
З дослідженого судом звернення ОСОБА_3 вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення суддею та прокурором кримінальних правопорушень як такових, тим більше в контексті наведених норм КК України, на які посилається заявник. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності судді та прокурора, що могли б свідчити про вчинення ними злочинів, а наводяться обставини виконання ними своїх безпосередніх процесуальних обов`язків, а також надається власна оцінка розгляду згаданої справи, порядку виконання вироку відносно особи та його законності (який набрав законної сили).

Заява ОСОБА_3 не є заявою про вчинені злочини, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях щодо оцінки обставин справи, розглянутої судом, прийнятих рішень та вчинених в ній процесуальних дій, а також не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником за наведеними ним статтями КК України, а сам по собі факт, вчинення (або невчинення) процесуальних дій, з якими не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом його (судді та прокурора) процесуальної діяльності для оскарження та оцінки яких законом передбачений певний порядок.

Іншими словами, заявником не наводяться в заяві обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а зазначаються дії, які він вважає неправомірними, тобто на думку суду вказане звернення є фактичною незгодою заявника з процесуальними діями та рішеннями суду та прокурора, ухваленим відносно нього вироком та судовим рішення в наведеній ним справі, а також спробою в позапроцесуальний спосіб поставити під сумнів вказані судові рішення, зібрані та оцінені докази в справах, без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вони (дії чи рішення) є злочинними.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду прокуратурою області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 не були внесені відомості до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

Таким чином, з поданої скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Сумської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 14 травня 2021 року, відмовити.
Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1