Справа № 171/1510/20
1-кп/171/55/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000518 від 30.06.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000518 від 30.06.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Під час судового засідання прокурор підтримав подані ним клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, обґрунтовуючи клопотання тим, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України і в обґрунтування продовження обраного запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається на необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вважає, що наявні достатні докази про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення та йому може бути призначено покарання за вчинення злочину у якому він обвинувачується у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що може спонукати його переховуватися від органів досудового розслідування та або суду. Зазначає, що ОСОБА_4 немає постійного місця роботи чи навчання, суспільно-корисною працею не зайнятий, що може спонукати його до вчинення інших корисливих злочинів для отримання матеріальних цінностей. Вказане свідчить, на думку прокурора, про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
На підставі зазначеного, просить суд продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України і в обґрунтування продовження обраного запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається на необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вважає, що наявні достатні докази про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення та йому може бути призначено покарання за вчинення злочину у якому він обвинувачується у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що може спонукати його переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Зазначає, що ОСОБА_6 немає постійного місця роботи чи навчання, суспільно-корисною працею не зайнятий, що може спонукати його до вчинення інших корисливих злочинів для отримання матеріальних цінностей. Вказане свідчить, на думку прокурора, про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
На підставі зазначеного, просить суд продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Що стосується ризику незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, то прокурор вважає, що на даний час такий ризик відсутній, оскільки потерпіла ОСОБА_8 допитана в ході судового розгляду.
Захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що вказані прокурором ризики не доведені, доказів до матеріалів кримінального провадження на підтвердження ризиків не додано.
Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини зазначає, що доводи прокурора на підтвердження необхідності продовження вказаного запобіжного заходу є абстрактними. Вказує на те, що у ОСОБА_4 є дитина та мати, які потребують матеріальної підтримки, яку може надати їм лише обвинувачений. Просив у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.
Обвинувачений ОСОБА_4 у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою просив відмовити, підтримавши позицію захисника щодо обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Зазначив, що має доньку та мати, яких повинен підтримувати матеріально. Зазначив, що в зв`язку з незадовільним станом здоров`я не може перебувати в місцях тримання під вартою, оскільки йому не надається відповідна медична допомога, харчування та він не може пройти повне обстеження.
Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечив щодо продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_7 погодився з позицією свого підзахисного ОСОБА_6 щодо продовження запобіжного заходу йому у виді тримання під вартою.
Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від трьох до шести років позбавлення волі. Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, немає постійного місця роботи чи навчання, суспільно-корисною працею не зайнятий, що може спонукати його до вчинення інших корисливих злочинів для отримання матеріальних цінностей. Окрім того, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, віднесене до тяжких злочинів. Наведене свідчить про існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від трьох до шести років позбавлення волі. Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, немає постійного місця роботи чи навчання, суспільно-корисною працею не зайнятий, що може спонукати його до вчинення інших корисливих злочинів для отримання матеріальних цінностей. Окрім того, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України віднесене до тяжких злочинів. Наведене свідчить, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Таким чином, вищевикладене підтверджує те, що обвинувачені можуть переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ухвалою суду від 11.01.2021 року щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк запобіжного заходу спливає 11.03.2021 року.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_5 , то вони не спростовують наявності ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України для запобігання яких було обрано обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід, тому в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід відмовити.
Виходячи з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів та що метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи, який повинен підтвердити або спростувати підозру, що була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не вбачає на даний час підстав для зміни запобіжного заходу, обраного ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії судового розгляду та тяжкості можливого покарання, яке загрожує обвинуваченим, у разі доведеності їх вини та визнання їх винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень Європейського Суду з прав людини «Прокопенко проти України» та «Лабітта проти Італії», суд приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених.
Таким чином, з врахуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання їх спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, на думку суду, не може запобігти зазначеним ризикам.
На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.ст.177, 182, 183, 184, 314-316, 331, 350, 369-372, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме до 01 травня 2021 року.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, а саме до 01 травня 2021 року.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1