ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5482/20
провадження № 1-кп/753/651/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
за участю прокурорів ОСОБА_8 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001833 за обвинуваченням:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської обл., українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 09.11.2005 року Центрально-міським районним судом м. Макіївки Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 2) 24.02.2006 року Артемівським районним судом м. Луганська за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 3) 14.11.2006 року Каменобродським районним судом м. Луганська за ч. 2 ст. 186, ст. 198 КК України до 4 років позбавлення волі; 4) 20.08.2008 року Лутугінським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; 5) 06.02.2009 року Стахановським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 6) 21.07.2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 7) 17.11.2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 8) року 13.02.2017 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 9) 07.07.2017 року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 03.01.2020 року звільненого із ДУ «Личаківської ВК (№ 30) по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою повторного, відкритого викрадення чужого майна, 19.03.2020 року, приблизно о 15 год. 45 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 13-А, неподалік гімназії № 290, помітив потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей час проводив дозвілля з другом, катаючись на самокаті чорного кольору марки «Xiaomi», моделі М365, серійний номер № 16133/00681633. Після чого, ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що за ним спостерігає ОСОБА_10 , скориставшись моментом, коли останній із самокатом очікував на друга, підійшов до нього та штовхнув його у праве плече, внаслідок чого останній не втримав рівновагу та впав на землю. В цей час ОСОБА_12 схопив вищевказаний самокат, та ставши на нього почав втікати (їхати) в бік вул. Харківське шосе у м. Києві, після чого разом з викраденим самокатом зник, завдавши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 11 256 грн. 15 коп.
В судовому засіданні фактично в кінці судового розгляду обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України за обставин, викладених у мотивувальній частині вироку визнав, з кваліфікацією своїх дій погодився. При цьому пояснив, що не пам`ятає обставин скоєного. Разом з тим вказав, що просить вибачення у потерпілого і шкодує про вчинене.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані докази, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому злочині підтверджена в повному обсязі.

Будучи допитаним в ході судового розгляду, в присутності законного представника ОСОБА_9 та психолога, потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що навесні 2020 року, він, разом зі своїм другом ОСОБА_13 , каталися по районі, він на самокаті, а ОСОБА_14 на велосипеді. Він трохи випередив ОСОБА_15 та став очікувати на нього, в цей час до нього підійшов обвинувачений, вдарив його рукою, від чого він впав, забрав самокат та поїхав. ОСОБА_14 під`їхав до нього, та переконавшись, що із ним все в порядку, став наздоганяти обвинуваченого, він також побіг за обвинуваченим. Наздоганяючи обвинуваченого вони кричали та звали на допомогу. Не наздогнавши його вони пішли додому. Він розповів батькам про те, що трапилось. Самокат йому було повернуто, однак він був пошкодженим, колеса спущені.

Законний представник потерпілого ОСОБА_9 суду показав, що син прийшов додому та сказав, що його вдарили та забрали самокат. Ним одразу було зроблено виклик у поліцію. Зазначив, що син ніколи не обманює і якщо б він, син, добровільно дав покататись, то так би і сказав. Після пригоди син надав аналогічні пояснення, надані ним в судовому засіданні. Працівники поліції відреагували миттєво і обвинуваченого було затримано. Просив врахувати, що дана подія вплинула на сина, дитина більше не їздить на самокаті.

Свідок ОСОБА_16 , будучи допитаним в присутності законного представника ОСОБА_17 та педагога-психолога, суду показав, що 19.03.2020 року, він зі своїм другом ОСОБА_18 каталися по району, він на велосипеді, а ОСОБА_19 на самокаті. В якийсь момент він побачив як до ОСОБА_19 підійшов раніше незнайомий йому чоловік та вдарив ОСОБА_19 , від чого ОСОБА_19 впав, а чоловік взяв самокат та поїхав. Він намагався його наздогнати, однак не зміг.

Свідок ОСОБА_20 , в судовому засіданні показав, що 19.03.2020 року, він був командиром екіпажу «Резус 124». Під час відпрацювання Дарницького району м. Києва, приблизно о 16 годині, від чергового надійшло повідомлення про те, що у дитини, неподалік 290 школи, що по вул. Ревуцького, 13-А у м. Києві, відібрали електросамокат темно-сірого кольору. За 5 хвилин вони помітили чоловіка на темному самокаті. На вимогу зупинитися, чоловік тільки став набирати швидкість. Вони сфотографували даного чоловіка та направили фото заявнику, який підтвердив, що саме цей чоловік вдарив хлопчика та відібрав самокат. Після чого вони затримали вказаного чоловіка та викликали СОГ. На запитання звідки у нього самокат, чоловік відповів, що взяв покататися. В подальшому чоловіка було доставлено до Дарницького УП.

Суд вважає наведені показання достовірними, оскільки вони послідовні, логічні, конкретні, узгоджуються як між собою, так і з іншими зібраними по справі доказами, дослідженими судом, а саме:

- даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_9 від 19.03.2020 року про вчинене кримінальне правопорушення, згідно яких 19.03.2020 року, близько 16 год. 00 хв., по вул. Ревуцького, 13-а у м. Києві, невідомий чоловік відкрито заволодів самокатом «Xiaomi» у неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. п. 49);
- даними протоколу слідчого експерименту від 26.03.2020 року, згідно яких слідчим проведено слідчий експеримент за участю малолітнього свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та законного представника ОСОБА_17 , в ході якого здійснювалась відеофіксація даної слідчої дії відеокамерою «Panasonic» із записом на диск, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 під час проведення експерименту, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , детально розповів про те, як 19.03.2020 року, приблизно о 15 год. 45 хв., раніше не знайомий йому чоловік підійшов до його товариша ОСОБА_21 , вдарив останнього кулаком, від чого той впав на землю, а чоловік в цей час заволодів його майном самокатом, після чого почав втікати на ньому, він намагався наздогнати його на велосипеді, однак наздоганяючи, вирішив скоротити шлях та звернув не туди, у зв`язку з чим випустив його із виду (а. п. 35-40);

- даними протоколу слідчого експерименту від 24.03.2020 року, згідно яких слідчим проведено слідчий експеримент за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , законного представника ОСОБА_9 та статиста ОСОБА_22 , в ході якого здійснювалась відеофіксація даної слідчої дії відеокамерою «Panasonic» із записом на диск, відповідно до якого малолітній потерпілий ОСОБА_10 під час проведення експерименту, на місці детально розповів про обставини вчинення відкритого викрадення його майна (а. п. 41-44);

- даними протоколу огляду місця події від 26.03.2020 року та ілюстрованою фототаблицею до нього, проведеного слідчим ОСОБА_23 , за участю ОСОБА_9 , з якого вбачається, що в приміщенні службового кабінету № 204 Дарницького УП ГУНП у м. Києві, що по вул. Кошиця, 3-а у м. Києві, оглянуто самокат марки «Xiaomi», моделі М365, серійний номер № 16133/00681633, чорного кольору з ручками сірого кольору, поблизу лівої ручки наявна тормозна ручка чорного кольору, котра здійснює зупинку заднього колеса даного самокату. На момент огляду даний самокат має незначні подряпини, на рамі наявна заводська наклейка сірого кольору з номером рами, моделлю та іншими реквізитами даного самоката. Також поблизу даного самоката стоїть особа, яка представилася як ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який для огляду надав документи та коробку на даний самокат. Вказаний самокат було визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_9 (а. п. 70-77);
- даними висновку судово-товарознавчої експертизи № 904 від 24.03.2020 року, з якого слідує, що ринкова вартість наданого на дослідження самокату марки «Xiaomi» з серійним номером № 16133/00681633, станом на 19.03.2020 року, з врахуванням зносу складає 11 256 грн. 15 коп. (а. п. 61-66).
Разом з тим, суд визнає недопустимим протокол пред`явлення свідку ОСОБА_17 особи для впізнання від 26.03.2020 року, оскільки слідчим вказана слідча дія проведена без залучення понятих, участь яких у даному випадку є обов`язковою(а. п. 67-69).

При цьому, визнання недопустимим вказаного доказу, за увагу на сукупність інших доказів, зібраних в ході досудового слідства та досліджених судом, не свідчить про невинуватість ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих йому дій.
Розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до вимог ст. 337 КПК України, оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винності ОСОБА_12 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, ступінь суспільної небезпеки, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, думку потерпілого та його законного представника, які наполягали на призначенні суворого покарання за вчинене.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який з місця відбування покарання характеризується виключно негативно, офіційно не працює, на спеціальних обліках не перебуває, його молодий вік, сімейний стан, те, що він надає допомогу тітці інваліду ІІ групи. При цьому суд не приймає до уваги дані характеристик, наданою ФОП ОСОБА_24 , щодо працевлаштування ОСОБА_12 05.01.2020 року, оскільки 11.02.2015 року стан суб`єкта ФОП припинено.
Крім того, суд приймає до уваги те, що обвинувачений, будучи неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знов вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Твердження обвинуваченого про те, що він щиро розкаявся у скоєному, суд оцінює критично, оскільки останній суд у цьому не переконав.

Зокрема, під час розгляду справи, судом не встановлено, що обвинувачений дійсно розкаявся у скоєному та щиро жалкує про вчинене. При цьому суд не переконався і у тому, що каяття обвинуваченого ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки і характеризується її щирим осудом.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення злочину щодо малолітнього.
З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_12 та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства, і тому обирає покарання у виді позбавлення волі в максимальних межах, встановлених санкцією частини статті, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування іншого розміру чи більш м`якого виду покарання.
З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_12 та міри покарання, призначеної судом, яке належить відбувати реально, з метою забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, суд вважає, що запобіжний захід ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_12 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни.
Початок строку відбування покарання відраховувати з 19.03.2020 року.
Речові докази по справі, а саме:
- самокат чорного кольору марки «Xiaomi», моделі М365, серійний номер № 16133/00681633, який передано на відповідальне зберігання законному представнику ОСОБА_9 залишити у власності останнього.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя