Дата документу 24.03.2021 Справа № 335/2450/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2450/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/789/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою (із доповненням) захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 березня 2021 року, якою у відношенні
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодара Запорізької області, громадянина України, маючого середньо - спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)26 вересня 2012 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

2)25 жовтня 2012 року Кам`янко-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 1 року 9 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 роки 3 місяці;

3)6 листопада 2013 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

4)20 січня 2014 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. Звільнений 2 червня 2020 року умовно-достроково, не відбутий термін 10 місяців 26 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 7 травня 2021 року включно, без визначення розміру застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 березня 2021 року було задоволено клопотання прокурора та застосовано у відношенні ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 7 травня 2021 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки після повідомлення про підозру ОСОБА_8 , останній переховувався від органу досудового розслідування, у зв`язку із чим був оголошений у розшук, обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення під час умовно-дострокового звільнення за вчинення аналогічних правопорушень, офіційно не працевлаштований, судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, а також неможливістю застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є справедливим та обґрунтованим, оскільки не буде порушувати конституційні права та гарантії обвинуваченого, зокрема право на життя, на охорону здоров`я та медичну допомогу.

Крім того вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені клопотання про обрання запобіжного заходу.

24 березня 2021 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 надійшла апеляційна скарга зі змінами та доповненнями в якій вказує, що в ухвалі суду першої інстанції зазначено про врахування висновків щодо обґрунтованої підозри, що порушує вимоги ст. 198 КПК України.

Зазначає, що судом першої інстанції не перевірено обґрунтованість застосування запобіжного заходу.

Апелянт зауважує, що в своїй ухвалі суд першої інстанції послався на обов`язок перевірки обґрунтованої підозри, але не виконав його.

Крім того вказує, що судом першої інстанції не було досліджено жодного доказу на обґрунтування підозри, навіть ухвали слідчого судді і власно не зроблено самостійного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину.

Зазначає, що оскаржувана ухвала містить твердження про «наявне обґрунтоване обвинувачення відносно ОСОБА_10 », що суперечить презумпції невинуватості, яка передбачена ст. 17 КПК України.

Просить ухвалу суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_8 скасувати, відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник адвокат ОСОБА_7 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що у суді першої інстанції оскаржував пред`явлену підозру, при цьому просив дослідити докази, проте суд йому відмовив, посилаючись на те, що такі питання вирішуються під судового розгляду по суті, що суперечить ст. 315 КПК України. Також зазначив, що обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує проти розгляду апеляційної скарги без його участі в судовому засіданні апеляційного суду.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду першої інстанції винесено законно з дотриманням вимог КПК України.

Від обвинуваченого ОСОБА_8 заяв та клопотань про відкладення розгляду поданої його захисником апеляційної скарги не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції, яка набрала чинності 14.01.2021 року), у зв`язку із відсутністю клопотання обвинуваченого про розгляд апеляційної скарги за його участю, апеляційній розгляд здійснюється без його участі.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та прокурора, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який відносяться до категорії тяжких злочинів у сфері проти власності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, факт неодноразового відбування ним покарання в місцях позбавлення волі в минулому, оголошення його у розшук, що свідчить про наявність існування ризику переховування від суду.

Крім того, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, у тому числі, корисливих тяжких злочинів проти власності, раніше неодноразово звільнявся з місць позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні нового умисного корисливого тяжкого злочину будучи звільненим умовно-достроково від відбування покарання, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді особистого зобов`язання, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду, вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

Доводи апелянта з приводу порушення прав обвинуваченого ОСОБА_8 на життя, охорону здоров`я та медичну допомогу жодним чином не обґрунтовані, натомість законом дозволяється обмеження певних прав та свобод особи шляхом застосування запобіжного заходу для досягнення дієвості кримінального провадження.

Посилання на наявність постійного місця проживання обвинуваченого ОСОБА_8 не можуть слугувати дійсною гарантією відсутності у обвинуваченого наміру переховуватися від суду та не є підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З приводу доводів щодо необґрунтованої пред`явленої підозри ОСОБА_8 , то слід зазначити наступне.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключеними обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що суд першої інстанції, вирішуючи вмотивоване клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мав у розпорядженні обвинувальний акт, в якому докладно описані фактичні обставини вчинення злочину, що інкримінується ОСОБА_8 та його правову кваліфікацію; реєстр матеріалів досудового розслідування, з якого вбачається, що кримінальне провадження зупинялось у зв`язку із оголошенням обвинуваченого у розшук; копію постанови про зупинення досудового розслідування у зв`язку із оголошенням розшуку ОСОБА_8 ; копію протоколу впізнання потерпілою підозрюваного; копію ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької обрості від 20 травня 2020 року, відповідно якої ОСОБА_8 було звільнено умовно-достроково на не відбутий строк 10 місяців 26 днів; копії вироків місцевих судів від 20.01.2014 р, 06.11.2013 р., 25.10.2012 р. 26.09.2012 р., згідно яких ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення, в том числі, тяжких умисних злочинів, йому призначалось покарання у вигляді позбавлення волі.

Наведені відомості у сукупності правильно оцінені судом під час проведення підготовчого судового засідання, як такі, що доводять необхідність застосування виключного запобіжного заходу.

Доводи щодо допустимості доказів вини ОСОБА_8 не можуть бути на цей час як предметом розгляду судом першої інстанції так і предметом їх перевірки апеляційним судом, оскільки такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України.

Статтею 422-1 КПК України визначений порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених від час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Виходячи з положень наведеної норми закону, апеляційний суд не наділений повноваженнями надавати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки має право витребувати із суду першої інстанції лише оскаржувану ухвалу та відповідне клопотання сторони обвинувачення.

Крім того, враховуючи те, що на теперішній час стадія досудового розслідування кримінального провадження завершена, ОСОБА_8 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа могла вчинити правопорушення, коли перебувала у процесуальному статусі підозрюваного, судом досліджуються докази, тобто триває стадія судового розгляду, в ході якої, з огляду на визначені положення ст. ст. 89, 94 КПК України буде надана відповідна оцінка діям обвинуваченого та обґрунтованості самого обвинувачення в цілому.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 399, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 в частині обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 березня 2021 року, в частині застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 7 травня 2021 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4