ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/83/21
провадження № 1-кп/753/961/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2021 р.

Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 0004554, за обвинуваченням

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у

м. Татарбунари Одеської області, зареєстрований

та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , пенсіонера, з вищою освітою, інваліда ІІ групи,

раніше не судимого, стосовно якого 27 червня 2018 року

Київською місцевою прокуратурою № 2 до Дарницького

районного суду м. Києва скеровано обвинувальний акт за

ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

сторони кримінального провадження:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

представники потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_9 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_3 19 жовтня 2020 року приблизно о 16 год. 50 хв. увійшов до приміщення магазину «Велика кишеня» № 6, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, 18, де при вході взяв кошик для придбання товарів та направився у приміщення торгівельного залу.

У подальшому, у період часу з 16 год. 51 хв. до 17 год. 15 хв., ОСОБА_3 брав з полиць та складав до товарного кошика наступні товари: мармелад жувальний «Джілі джус», 0,106 г, вартістю 20,18 грн; помідор жовтий ваг, 0,536 г, вартістю 36,79 грн; взуття домашнє (дитяче) у кількості 1 пара, вартістю 139,98 грн; лохина свіжа 125 г у кількості 2 уп., вартістю 139,98 грн; слойка з шпинатом та сиром 100 г у кількості 2 шт, вартістю 19,98 грн; зелень кропу 100 г у кількості 1 шт, вартістю 10,60 грн; олія домашня соняшникова «Чумак» 0,5 у кількості 1 шт, вартістю 23,73 грн, а всього товару на загальну суму 313,04 грн (без урахування ПДВ), які ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та що його дії вчиняються поза межами локації, досяжної для фіксації камерами відеоспостереження, таємно перекладав зазначені товари із кошика під власний одяг, в який був одягнутий.

Завершуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 із прихованими від сторонніх осіб товарами під власним одягом, наміру розраховуватись за які останній не мав, направився до розрахункових кас магазину, де дістав з кошика лише хлібобулочний виріб, розрахувавшись за який, ОСОБА_3 направився на вихід з приміщення магазину.

Виконавши усі дії, які ОСОБА_3 вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак розпорядитись викраденим майном на власний розсуд останній не зміг з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий співробітниками охорони за межами розрахункових кас магазину із викраденим майном при собі, чим міг заподіяти ТОВ «ФУДКОМ» матеріальної шкоди на загальну суму 313,04 грн (без урахування ПДВ).

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Проти висунутого обвинувачення ОСОБА_3 заперечив, свою вину не визнав, втім вона була доведена стороною обвинувачення, а зібрані докази досліджені під час судового розгляду, в ході якого сторонам кримінального провадження була надана можливість відстоювати свої позиції, та за наслідками проведення якого, суд оцінивши зібрані докази у сукупності, дійшов таких висновків.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Законодавець не вимагає від суду викладати докази у певній послідовності, тому вони будуть проаналізовані майже у тому порядку, як були досліджені під час судового розгляду.

2.1 Стороною обвинувачення були надані суду на підтвердження обставин висунутого обвинувачення наступні письмові докази:
1. витяг з ЄРДР, що засвідчує дату реєстрацію провадження № 0004554 19 жовтня 2020 року у Дарницькому УП ГУНП у м. Києві, за заявою ОСОБА_10 , про те, що 19 жовтня 2020 року ОСОБА_3 , знаходячись у магазині «Велика кишеня», діючи повторно, намагався викрасти товар на загальну суму 313,04 грн;

2. протокол прийняття заяви помічника начальника охорони магазину ОСОБА_10 від 19 жовтня 2020 року про вчинене кримінальне правопорушення, у якому останній також попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину; заява про вчинене кримінальне правопорушення;

3. рапорт дільничного офіцера поліції, зареєстрованого в Дарницькому УП ГУНП у м. Києві 19 жовтня 2020 року за № 72269, що в приміщенні магазину «Велика кишеня» 19 жовтня 2020 року о 17 год. 20 хв. виявлено ОСОБА_3 , що вчинив таємне викрадення майна;

3. доручення про проведення досудового розслідування від 20 жовтня 2020 року, від 26 листопада 2020 року;

4. постанова про призначення групи слідчих від 20 жовтня 2020 року, постанова про зміну складу групи слідчих від 26 листопада 2020 року, постанова про призначення групи прокурорів від 21 жовтня 2020 року, постанова про визначення групи прокурорів від 15 березня 2021 року;

5. протокол огляду місця події від 19 жовтня 2020 року, складений слідчим у присутності двох понятих, зафіксоване на відеокамеру, із долученням до протоколу фототаблиці викраденого товару та зображенням ОСОБА_3 , також долучений носій інформації із записом цієї слідчої дії огляду місця події (вказаний відеозапис досліджений під час судового розгляду, про що буде вказано далі);

6. постанова про визнання предметів речовими доказами від 19 жовтня 2020 року та постанова про визнання документів (носіїв інформації) в якості речового доказу від 27 жовтня 2020 року; розписка представника власника про отримання викраденого товару від 19 жовтня 2020 року; довідка про вартість викраденого товару із магазину «Велика кишеня» на загальну суму 313,04 (без урахування ПДВ); заява про залучення до провадження в якості представника потерпілого ТОВ «ФУДКОМ» ОСОБА_7 ; довіреності ТОВ «ФУДКОМ» представляти інтереси потерпілого, яким є юридична особа, уповноважено ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ; накази про прийняття на роботу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;

6. заява про долучення доказів до кримінального провадження від представника потерпілого, а саме носій інформації з файлами відеозапису у приміщенні магазину від 19 жовтня 2020 року; носій інформації, наданий представником потерпілого із записом з відеокамер магазину 19 жовтня 2020 року (вказаний відеозапис досліджений під час судового розгляду, про зміст якого далі); пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого;

7. протокол огляду відеозапису від 27 листопада 2020 року із роздрукованими 16-тьма скріншотами;

8. повідомлення про підозру від 29 грудня 2020 року та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, від отримання яких ОСОБА_3 відмовився; протокол роз`яснення права на захист;

9. вимога управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у м. Києві від 05 листопада 2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 раніше не судимий, стосовно нього 27 червня 2018 року скеровано обвинувальний акт до суду за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України; пенсійне посвідчення, з якого вбачається, що ОСОБА_3 інвалід ІІ групи за загальним захворюванням довічно, відомості про що відсутні у обвинувальному акті; довідки про те, що ОСОБА_3 не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра;

10. повідомлення про завершення досудового розслідування від 30 грудня 2020 року; протокол відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику 30 грудня 2020 року, в якому вказано про відсутність у них клопотань та зауважень; протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 04 січня 2021 року.

Вказані докази були оголошені прокурором під час судового розгляду та досліджені судом.

Під час їх дослідження ні обвинувачений, ні його захисник не висловили будь-яких зауважень щодо неналежності або недопустимості цих доказів.

2.2 Мотиви суду
Суд приймає вказані докази на підтвердження встановлених судом обставин, оскільки письмові докази, а саме заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення, витяг з ЄРДР, постанови про визначення групи слідчих та їх зміну, а так само постанови про визначення групи прокурорів та їх зміну на певному етапі як досудового розслідування, так і судового розгляду свідчить про дотримання вимог процесуального закону як щодо підстав розпочати досудове розслідування, так і дотримання вимог законності щодо його проведення.

З аналогічних підстав суд приймає як належні й допустимі докази при визнанні певних предметів речовими доказами, долучених довідок про вартість викраденого, залучення у належному порядку представників потерпілого, який у цьому провадженні є юридичною особою, їх повноважність з огляду на видані довіреності та строк їх дії, накази про прийняття на роботу, у визначеному процесуальним законом порядку долучення доказів від потерпілого, зокрема відеозапису з камер спостереження магазину тощо.

Відповідно суд вважає належними й допустимими доказами повідомлення про підозру, про завершення досудового розслідування, протоколи відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту та про надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Щодо матеріалів на безпосереднє підтвердження викраденого товару, а саме фототаблиці та відеозаписи, то суд проаналізує їх окремо.

2.3 Щодо дослідження судом відеозаписів огляду місця події та з відеокамер магазину
За наслідками дослідження відеозапису огляду місця події судом було встановлено, що вказана слідча дія проводилась в приміщенні охорони магазину. Товар, викрадений обвинуваченим, та вилучений у нього працівниками охорони, під час слідчої дії знаходиться на столі й відповідає переліку викраденого товару. На відео зображений чоловік, який відмовився давати будь-які показання, під час цієї слідчої дії оперативним шляхом була встановлена особа ОСОБА_3 та названі всі його дані.

У вказаній слідчій дії брав участь саме обвинувачений, що є візуально очевидним.

Крім того, суд повертається до письмових доказів, наданих суду, за змістом яких містяться фототаблиці до протоколу огляду місця події, у тому числі із якісним зображенням обвинуваченого під час цієї слідчої дії.

Сторона захисту коментарі до цього доказу не давала.

За наслідками дослідження відеозапису з камер спостереження магазину судом було встановлено наступне.

З відео помітно особу чоловічої статі, за зовнішнім виглядом є саме обвинувачений. Також за одягом відповідає особі, яка зображена на відео під час проведення слідчої дії огляду місця події, тобто це обвинувачений ОСОБА_3 . Відео з магазину без звукозапису, але із повною траєкторію руху та дій обвинуваченого в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у день події.

Зафіксовано вхід обвинуваченого до магазину через вхідні двері, переключення камер відбувається автоматично за траєкторією руху обвинуваченого.

Обвинувачений рухався в овочевому відділі, де взяв з собою помідори жовті та зелень укропу.
Надалі, в кошику перебував вже інший товар, крім того товару, який він брав в овочевому відділі, попереднього товару на той момент у кошику вже не було.

Обвинувачений поводив себе досить дивно, постійно обертався та дивився за обстановкою, чи хтось спостерігає та спостерігаючи саме де знаходилися камери відеоспостереження, щоб зрозуміти чи знімають вони чи ні, обвинувачений постійно озирався, постійно ходив по колу та повертався в ті ж самі відділи.

На відео зображено як обвинувачений повертався спиною до камери та починав порпатися, тобто видно, що відбувалося перекладання товару з кошику під одяг.

Надалі обвинувачений підійшов до каси, але вже з пустим кошиком, на касову стрічку було викладено лише хлібобулочний виріб, який був взятий саме наприкінці.

Втім з відео вбачається, що за 24 хвилини обвинувачений відвідав всі відділи магазину та клав в корзину товари не менше восьми разів, кілька разів зважував товари в відділі овочів та фруктів, при цьому підходячи до касової зони на товарну смугу обвинувачений виклав лише хлібобулочний виріб, який оплатив та пішов до виходу.

2.4 Допит свідків зі сторони обвинувачення та представника потерпілого
2.4.1 Допит свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює в ТОВ «Боярд» на посаді інспектор-охоронець, з обвинуваченим не знайомий. Вказаний свідок повідомив суду, що він, обіймаючи посаду охоронця в магазині, почув від напарника, який сидить на моніторах відеоспостереження, та який передав йому по рації, що чоловік набрав корзину продуктів, зайшов за колони та вийшов вже з пустою корзиною. Вони зупинили вказаного чоловіка та попросили викласти продукти, на що останній їх виклав та далі цим займались старший з охорони та поліція. Вони займаються лише тим, що констатують факт викрадення продуктів.
Відповідаючи на питання прокурора свідок повідомив, що він працює в магазині «Велика Кишеня» на вул. Вербицького 18, особу, яка вкрала продукти впізнав у особі, яка знаходилася в залі суду, назвавши його прізвище. Вказав, що це відбулось вже на виході з магазину, особа вже вийшла за рамки, але вони його зупинили. Охоронці запитали чому він виніс товар і він почав доставати з карманів: капці, олію, булки та ще щось. Він добровільно діставав викрадені речі, і діставав їх з-під одягу, з карманів. Весь товар, який був вилучений у Ганського, був описаний працівниками поліції та переданий останнім.
Відповідаючи на питання захисника, вказав, що не пам`ятає чи були в Ганського сумки чи кульки, але вказав, що пам`ятає, що у нього точно були капці та пляшка олії, зелень, булка.
Відповідаючи на питання головуючого повідомив, що олію ОСОБА_12 дістав з карману брюк, це була маленька пляшка, зі штанів він діставав речі у візок.

2.4.2 Допит свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює в «Великій кишені», помічником начальника охорони, з обвинуваченим не знайомий. Вказаний свідок повідомив суду, що він знаходився на моніторах, дивився за певною людиною, оскільки вона вже не раз здійснювала у них крадіжки та вони її знали. Тому коли ця особа зайшла, він за ним дивився, як той брав продукти, клав у корзину, знаходив місце, де не видно нічого на камері та ховав продукти в куртку, але коли він підходив до каси в нього вже не було товару, який він раніше брав та клав до корзини. Надалі він вийшов через касу та на виході з магазину йому запропонували дістати товар, який він сховав. Після чого викликали поліцію.
Відповідаючи на питання прокурора свідок повідомив, що дати події не пам`ятає, у той день працював та спостерігав за моніторами та впізнає особу, яка вчинила крадіжку і знаходиться зараз в залі суду. Не пам`ятає весь перелік викраденого, але були капці дитячі, ягоди лохина дві пачки, олія, булочки. Це той товар, який він дістав з-під одягу, з штанів. Також додав, що був присутній, коли особа доставала товар з-під одягу.
Відповідаючи на питання захисника повідомив, що пам`ятає капці та інший товар, тому запам`ятав ту подію.
Відповідаючи на уточнююче питання головуючого свідок повідомив, що він бачив, як обвинувачений ховає товар, був присутній, коли він цей товар потім діставав. Уточнив, що товар ніде не викладався, а просто пропадав, і коли обвинувачений ходив по магазину хвилин 1015 він безперервно й детально за ним спостерігав, тому що ця особа раніше викрадав товар у цьому магазині.

2.4.3 Допит свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка працює у «Великій кишені» на АДРЕСА_2 , прибиральницею, з обвинуваченим не знайома. Вказаний свідок повідомила суду, що коли приїхала поліція її викликали як свідка, сидів чоловік, якого вона впізнає як присутнього у залі засідання, та лежав товар, капці дитячі, дві пачки лохини та олія, додавши, що це те, що вона пам`ятає. На питання сторін кримінального проваження, повідомила, що обвинуваченого впізнає, що все, що було внесено в протокол відповідає дійсності та весь товар, який був на столі, називався слідчим та фіксувався.

2.4.4 Допит свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка працює в «Великій кишені» продавцем-консультантом. Вказаний свідок повідомила суду, що коли приїхала поліція, то її запросили як свідка. Вона зайшла, побачила чоловіка, який не представився, там лежали речі, які він взяв. На питання сторін кримінального проваження, повідомила, що обвинуваченого впізнає, вказавши на нього в залі суду, та додала, що на столі були олія, дитячі капці, лохина та ще щось; у протоколі все зафіксовано правильно та відповідає йому, і вона не пам`ятає чи були там булки.

Обвинувачений відмовився брати участь у допиті вказаних свідків та задавати їм питання. Також не висловлював будь-якх заперечень проти їх показань.

Суд не викладає у вироку показання представника потерпілого щодо вчинення таємного викрадення майна обвинуваченим та не буде вдватися до їх аналізу, оскільки перед початком самого допиту сторона обвинувачення погодилась, що ці показання є недопустимим доказом, оскільки вони є показаннями з чужих слів.

2.5 Допит обвинуваченого та його версія подій
Повідомив суду, що 19 жовтня він зайшов в магазин, взяв товар, обрав, що було потрібно, оплатив товар, забрав інший товар з камери схову. На виході з магазину у нього запитали чек, на що відповів, що чек на касі, на касу його вже не пустили, та сказали, що викличуть поліцію, яка приїхала пізніше.
Відповідаючи на питання прокурора повідомив, що це він зображений на відео в кабінеті охорони та на відео з магазину, його товари були в пакетах, там були булочки, ягоди та ще якийсь товар. Чека у нього не було за товари, але вказав, що він його оплатив готівкою. Додав, що раніше заходив та брав товар годину півтори тому.
Відповідаючи на питання представника потерпілого повідомив, що він у цей день зайшов двічі, а через пів години зайшов вдруге. Весь товар, що зазначений у протоколі, він купив годину тому, і поліція в нього нічого не вилучала.
Відповідаючи на уточнююче питання головуючого повідомив, що коли він тільки пройшов рамку, то до нього підійшло багато людей. Він не знає чому підійшли саме до нього, бо рамки не спрацювали, просто до нього підійшло багато охоронців та заблокували прохід. Додав, що він їм казав, що у нього все оплачено, і поліцейським також казав, що все купив.

2.6 Мотиви суду
Суд оцінював вказані докази безпосередньо, а саме провівши під час судового розгляду допит цих чотирьох свідків, які давали показання під присягою. Судом також була надана можливість сторонам кримінального провадження всебічно брати участь у їх допиті.

З огляду на що, суд вважає їх показання правдивими, не суперечливими, такими, що розкривають та деталізують обставини вчинення проступку саме обвинуваченим, якого вони впізнали, у неприязних відносинах з ним не перебувають, а отже й не мають жодних підстав до його оговору.

При цьому показання кожного з них як окремо, так і в цілому, підтвердили висунуте обвинувачення щодо часу, місця, способу та предмета проступку.

Суд не може прийняти до уваги версію обвинуваченого, що вилучені у нього продукти він начебто придбав за півтори години або за годину до моменту, як його зупинили охоронці магазину та вилучили товар, оскільки це спростовується:

відеозаписом з камер спостереження щодо вибору обвинуваченим під час відвідування магазину саме тих товарів, які всі у нього були вилучені одразу; кадрами дослідженого у засіданні відеозапису з камер відеоспостереження магазину як обвинувачений, дотримуючись обачності, фактично здійснив дії із приховування товару, що спочатку був у нього в кошику до себе під одяг або в кармани;

оскільки спростовується показаннями свідків, які не є ідентичними саме у деталях про те, як обвинувачений діставав з куртки та карманів штанів викрадений ним товар тощо.

Заперечення захисника про те, що неможливо було заховати викрадений товар були спростовані показаннями свідків, які вказували, що пляшка олії 0,5 мл невеликого розміру, яку дійсно у їх присутності дістав обвинувачений з карманів.

Крім того, викрадений товар, у тому числі й маленькі коробочки з лохиною, не є настільки громіздким для того, щоб беззаперечно вважати це неможливим, з урахуванням лише всіх здобутих у провадженні доказів, а не лише як певний сумнів у можливості вчинення таких дій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом вимагається, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за висунутим обвинуваченням.

Власне цей термін «стандарт доказування» (standard of proof) позначає рівень ймовірності, до якого обставина повинна бути підтверджена доказами, щоб вважатись дійсною.

Сторона обвинувачення, на яку покладено тягар доведення висунутого обвинувачення, подала суду істотні докази та достатні пояснення стосовно обставин таємного викрадення товару обвинуваченим, який спочатку поміщав товар до кошика, а вже потім, коли знаходився, там де камери або погано фіксують або здалека, або де взагалі немає камер, переміщав товар собі під одяг, а у той момент, коли обвинувачений знову з`являвся на камерах, то було зафіксовано, що кошик стає пустим, товар на полиці ним не повертався, а був у нього вилучений на виході з магазину, який дістав з-під одягу.

Суд, дотримуючись вимог ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів (письмових матеріалів, відеозаписів, показань свідків та обвинуваченого) з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні проступку доведеною, що ніяк не можна вважати припущенням суду, а є сукупністю вагомих підстав для прийняття відповідного процесуального рішення.

ІІІ. Кримінально-правова кваліфікацій дій обвинуваченого
Суд остаточно визначає кваліфікацію, яка повинна надаватися з правової точки зору фактам у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_3 кваліфіковані як закінчений замах на злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, що містить кваліфікуючу ознаку «повторно».

Орган досудового розслідування інкримінував обвинуваченому наявність в його діях цієї ознаки, що кваліфікує злочин, виходячи з тієї обставини, що стосовно ОСОБА_3 27 червня 2018 року Київською місцевою прокуратурою № 2 до Дарницького районного суду м. Києва було скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, судовий розгляд за цим обвинуваченням триває та остаточне рішення не прийнято.

Отже, предметом судового розгляду у цьому провадженні було висунуте обвинувачення ОСОБА_3 за більш тяжкий злочин, ніж ним був такий вчинений, через інкриміновану кваліфікуючу ознаку, на підтвердження якої є факт затвердження іншого обвинувального акта стосовно останнього у 2018 році.

Водночас серед питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, з огляду на положення ч. 6 ст. 368 КПК України, законодавець передбачив й те, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року, єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без ухвалення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні.

Таким чином, судом касаційної інстанції у цьому правовому висновку також констатовано, що у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі ухвалення стосовно особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочини в іншому кримінальному провадженні.

Цьому правовому висновку у згаданій постанові Верховного Суду передує досить детальне мотивування, яке ґрунтується як на тлумаченні норм кримінального та кримінального процесуального законів, так і практиці Європейського суду з прав людини.

Наведене тлумачення суд у вироку повторювати не буде, втім акцентує увагу на тому, що у випадку, коли на момент правової оцінки судом певного діяння особи в обвинувальному вироку інші діяння цієї ж особи не одержали з боку інших судів правової оцінки, яка б дозволяла розглядати їх як елементи повторності разом з тим діянням, якому дає правову оцінку суд, він не може: розглядати діяння, яке є предметом його правової оцінки, як елемент повторності кримінальних правопорушень; та взагалі вбачати у поведінці особи повторність кримінальних правопорушень.

Ця неможливість викликана тим, що у протилежному випадку суд спростовував би презумпцію невинуватості особи щодо діянь, які не були предметом судового розгляду, що було б явним порушенням цього фундаментального права людини, оскільки презумпція невинуватості передбачає з-поміж іншого те, що «сторона обвинувачення має повідомити зацікавленій особі, у чому її обвинувачують, аби надати можливість підготувати і згодом представити свій захист, а також надати докази, достатні для обґрунтування обвинувального акту» (постанова ЄСПЛ в справі Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain, пар. 77). Усі перераховані гарантії виявляться порушеними, якщо суд надаватиме правову оцінку діянню, яке не є предметом кримінального провадження, в якому суд здійснює судовий розгляд.

Таким чином, суд повинен утримуватися від оцінки діяння, щодо якого він здійснює судовий розгляд, як повторного кримінального правопорушення, якщо інші діяння особи ще не одержали з боку іншого суду правової оцінки, яка дозволяла б розглядати їх як елементи повторності кримінальних правопорушень.

Виходячи з того, що два епізоди, інкриміновані ОСОБА_3 , розглядаються у різних кримінальних провадженнях, вказаний правовий висновок Верховного Суду є релевантним до цієї ситуації та враховується судом при ухваленні цього вироку.

Окрім наведеного, суд також пояснює своє рішення тим, що не вбачає й жодних підстав погоджуватись із такою кримінально-правовою кваліфікацією дій ОСОБА_3 , яку їм надав орган досудового розслідування, оскільки у суду немає правових підстав кваліфікувати дії обвинуваченого так би мовити «із запасом», за більш тяжкий злочин.

При цьому суд не може бути переконаним, що за іншим обвинуваченням, пред`явленим ОСОБА_3 у 2018 році, беззастережно буде ухвалено лише обвинувальний вирок.

Діючи у межах висунутого обвинувачення за одним епізодом від 19 жовтня 2020 року, приймаючи до уваги обставини вчинення конкретного кримінального правопорушення, обвинувачення у вчиненні якого висунуто ОСОБА_3 , зважаючи на відсутність ухвалених вироків стосовно останнього до цього часу, суд вважає необхідним виключити з висунутого обвинувачення кваліфікуючу ознаку «повторно», у зв`язку з чим кваліфікувати дії ОСОБА_3 як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

IV. Призначення покарання
При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого, особу обвинуваченого.

Отже, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості цього кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є особою похилого віку, пенсіонером, з вищою освітою, інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимого.

З урахуванням положень абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи цей вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Рішення про складення досудової доповіді було ухвалено судом за наслідками проведення підготовчого судового засідання, отримана судом на із поміткою представника органу пробації, що обвинувачений відмовився від ознайомлення із її змістом.

Зі змісту вказаної досудової доповіді вбачається, що ОСОБА_3 з вищою освітою, пенсіонер, проживає з неповнолітнім сином, із бесіди з ним встановлено, що його поведінка у цілому відповідає суспільним нормам, проте іноді проявляється агресія, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, веде здоровий спосіб життя, готовий до змін.

Зі слів сусідів ОСОБА_3 характеризується негативно, бо схильний до крадіжок та до вчинення насильства в сім`ї стосовно свого неповнолітнього сина, а також умови проживання в його квартирі суперечать нормам, адже там повна антисанітарія.

У цілому представником персоналу органу пробації зроблено висновок щодо середньої ймовірності вчинення повторного правопорушення.

Щодо обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Таких обставин не було встановлено органом досудового розслідування, не було їх встановлено й судом.

Законодавцем у ч. 1 ст. 66 КК України передбачена як одна із обставин, яка пом`якшує покарання, пов`язана саме із віком обвинуваченого, але саме неповнолітнім. Незважаючи на те, що цей перелік не є вичерпним, про що вказано у ч. 2 цієї статті, суд не вважає за можливе у цьому провадженні враховувати похилий вік обвинуваченого, у якому він свідомо та умисно вчинив корисливе правопорушення як обставину, яка пом`якшує його покарання.

Не встановлені були судом й під час судового розгляду обставини вчинення цього проступку внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, у тому числі непереборних життєвих обставин, надто скрутного матеріального становища тощо, підстави можливої схильності обвинуваченого до вчинення таємного викрадення чужого майна залишились суду невідомими, але вони не спростовують встановлений судом прямий умисел та корисливий мотив при вчиненні цього проступку.

Не може суд врахувати й як обставину, яка пом`якшує покарання, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, про яку обвинувачений під час його допиту не повідомив, а з огляду на тривожність інформації стосовно останнього у досудовій доповіді, такі підстави у суду відсутні.

Таким чином, з огляду на відсутність обставин, як таких, що пом`якшують, так і тих, що обтяжують покарання, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, про якого відсутні позитивні характеристики, середню ймовірність вчинення ним повторного правопорушення, тому суд щодо призначення основного покарання не знаходить підстав для застосування положень статті 69, зокрема і статті 75 КК України.

Застосування судом положень ст. 75 КК України мають місце лише у виключних випадках, і цей випадок суд таким не вважає.

З огляду на те, що санкція статті містить як альтернативні такі основні види покарань: штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт, обмеження волі, то суд вважає за необхідне призначити йому як особі, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, але за корисливе правопорушення, мінімальне покарання, яке слід відбувати реально у виді штрафу, в мінімальному розмірі, передбаченому законодавцем у цій санкції частини статті.

Крім того, суд не вважає за можливе застосувати й положення ст. 5 КК України щодо зворотної дії кримінального закону, що частково поліпшує становище обвинуваченого, про що вказав у судових дебатах захисник, оскільки п. 119 ч. 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII, яким змінено редакцію санкції ч. 1 ст. 185 КК України, набрав чинності 01 липня 2020 року, тобто до вчинення кримінального проступку обвинуваченим у жовтні того ж року.

V. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 94, 100, 368, 370, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази:

мармелад жувальний «Джілі джус», 0,106 г; помідор жовтий ваг, 0,536 г; взуття домашнє (дитяче) у кількості 1 пара; лохина свіжа 125 г у кількості 2 уп.; слойка з шпинатом та сиром 100 г у кількості 2 шт; зелень кропу 100 г у кількості 1 шт; олія домашня соняшникова «Чумак» 0,5 у кількості 1 шт, передані на зберігання власнику, залишити йому за належністю;

носій інформації (DVD-R) з файлами відеозапису з камер відеоспостереження з магазину «Велика кишеня» № 6, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, 18, за період з 16:00 до 18:00 19 жовтня 2020 року, зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1