Справа № 487/7613/20
Провадження № 1-кс/487/3108/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову від 16.09.2020 року слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 22.06.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000555 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із скаргою, в якій спросив скасувати постанову від 16.09.2020 року слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 22.06.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000555 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, у зв`язку з передчасністю та необґрунтованістю оскаржуваної постанови, неповнотою проведеного досудового розслідування, не відповідністю висновків слідчого фактичним обставинам кримінального провадження.
У судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_3 скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні.
Слідчий у судове засідання не з`явився, що, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги. Надано матеріали кримінального провадження №00000555 та лист з зазначенням того, що у зв`язку з організаційно-штатним змінами в ТУ ДБР у м. Миколаєві слідчого ОСОБА_4 було звільнено, у зв`язку із чим забезпечити його присутність при розгляді скарги не вбачається за можливе.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №00000555, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачена можливість оскарження на досудовому провадженні рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).
Збирання доказів регламентовано ст. 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.
Слідчим суддею встановлено, що Першим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 22.06.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000555 на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 11.04.2018 року, якою зобов`язано внести до ЄРДР відомості, які містяться у заяві ОСОБА_3 від 12.10.2016 року за фактом перевищення влади стосовно заявника працівниками Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Допитаний в ході досудового розслідування ОСОБА_3 повідомив, що справа за його обвинуваченням була сфабрикована, постанова про порушення кримінальної справи незаконно винесена слідчим ОСОБА_5 , також зазначив про перевищення своїх службових повноважень працівниками міліції відносно нього із застосуванням насильства.
Досудовим розслідуванням встановлено, що вироком судової колегії в кримінальних справах Одеського обласного суду у справі №2-48 від 26.04.1999 року ОСОБА_3 за ст. 86 КК України (1960 року) засуджено на 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю; за ст. 93 п.п. «б», «е», «г» КК України (1960) до смертної кари розстрілу. На підставі ст. 42 КК України (1960) визначено покарання у виді смертної кари розстрілу з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. Згідно ст. 43 КК України (1960) до призначеного покарання приєднано повністю не відбуте покарання за вироком від 09.11.1995 року та остаточно визначено покарання у виді смертної кари розстрілу з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. На підставі ст. 14 КК України (1960) ОСОБА_3 призначено примусове лікування від алкоголізму в місцях позбавлення волі.
Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України №05-834к99 від 09.09.1999 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, вирок судової колегії в кримінальних справах Одеського обласного суду від 26.04.1999 року щодо ОСОБА_3 змінено із вироку виключено застосування щодо нього примусового лікування від алкоголізму, у іншій частині вирок щодо ОСОБА_3 залишено без змін.
За змістом ухвали Верховного Суду України колегія суддів прийшла до висновку про те, що матеріалами справи спростовуються посилання засудженого ОСОБА_3 у скаргах на те, що він є непричетним до вбивства. Як видно із матеріалів справи засуджений ОСОБА_3 на слідстві в присутності своїх адвокатів, при допиті різними слідчим, протягом тривалого часу (з листопада 195 року по січень 1997 року) послідовно і незмінного визнавав, що вчинив вбивство за обставин, встановлених судом. При відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_3 на місці в присутності понятих показав, яким чином им було вчинено вбивство. Доводи засудженого ОСОБА_3 про те, що вищевказані показання він давав слідчим органам внаслідок застосування до нього незаконних заходів є безпідставними. З протоколу судового засідання видно, що аналогічні доводи засудженого ОСОБА_6 перевірялися у судовому засіданні. У вироку наведені і детально проаналізовані докази, якими доводи ОСОБА_3 визнані необґрунтованими. У касаційній скарзі ОСОБА_3 не має посилань на інші докази, якими спростовувались висновку суду. З огляду на викладене суд прийняв рішення про те, що показання ОСОБА_3 одержані слідчими органами законним шляхом.
Допитана в ході досудового розслідування колишня слідча Комінтернівської районної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 повідомила, що перебувала на вказаній посаді з 1994 по 1998 роки. У зв`язку із тим, що з моменту подій пройшов великий проміжок часу, а саме понад 25 років, вона не пам`ятає деталей кримінальної справи за обвинувачення ОСОБА_3 , пригадує лише, що у 1995 році відбулось вбивство колишніх військовослужбовців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вона в якості слідчого виїжджала на огляд місця події за фактом виявлення в одній з квартир будинків офіцерського складу в смт. Чорноморське Комінтернівського району Одеської області трупів двох колишніх військовослужбовців. Квартира була залита водою, трупи знаходились на кухні біля радіаторів тривалий час, були покриті шаром плісняви. Вказані трупи були підвернені гниттю. Інших обставин огляду місця події вона не пам`ятає. В ході розшукових заходів було встановлено причетність до вбивства групи осіб, серед яких були неповнолітні, у зв`язку із чим вказану кримінальну справу було передано за підслідністю до УМВС в Одеській області. За фактом виявлення трупів було винесень постанову про порушення кримінальної справи. ОСОБА_3 ОСОБА_5 не пам`ятає. З приводу будь-яких заяв щодо застосування відносно ОСОБА_3 будь-якого насильства працівниками міліції їй не відомо. Приблизно у 1998 році ОСОБА_5 допитувалась у вказаній кримінальній справі в Обласному суді Одеської області у якості свідка щодо обставин розслідування кримінальної справи.
Таким чином під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №00000555 встановлено, що відомості, вказані в заяві ОСОБА_3 , не знайшли свого фактичного підтвердження та не отримано достатніх даних які б свідчили про вчинення службовими особами Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України.
У зв`язку із викладеним, після проведення відповідних слідчих дій, слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 виніс постанову від 16.09.2020 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 22.06.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000555 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановленою відсутністю в діянні працівників Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365 КК України.
Висновки слідчого відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованими та послідовними.
Незгода скаржника з прийнятою слідчим постановою про закриття кримінального провадження з наведених у скарзі міркувань не є підставою для її скасування. Доводи, наведені у скарзі ОСОБА_3 від 12.10.20016 року, фактично вже перевірялись Одеським обласним судом та Верховним Судом України та їм була надана належна оцінка.
Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим всебічно, повно й неупереджено дослідженні всі обставин кримінального провадження, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України, містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, у зв`язку з чим скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 3, 7, 9, 10, 22, 28, 55,58, 59, 60, 91-94, 110, 284, 303-307, 309, 368, 370, 372, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 16.09.2020 року слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 22.06.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000555 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст оголошено 23.07.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1