Справа № 127/9382/21
Провадження №11-сс/801/319/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7
та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2020 року за №0000016,
якою клопотання слідчого відділу слідчого управління ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 задоволено частково, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.2 ст.289 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого відділу слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_7 .
Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального №0000016, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України.
Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_7 , у період часу з 11.09.2018 по 31.01.2019 працював на посаді заступника директора УМФ ДП МВС України «Інформ-ресурси», обіймаючи вказану посаду ОСОБА_7 працював за місцем розташування штрафмайданчика за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея 17, та мав безперешкодний доступ до інформації пов`язаної із тимчасово затриманими транспортними засобами поміщеними на територію зазначеного штрафмайданчика та володів інформацією щодо власників тимчасово затриманих транспортних засобів, умов та обставин їх зберігання, прийому та видачі. При цьому у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше ніж 23.12.2019, вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом марки ВАЗ 2108, державний знак НОМЕР_1 .
Реалізовуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_7 , володіючи інформацією щодо власника транспортного засобу марки ВАЗ 2108, державний знак НОМЕР_1 , який на той час знаходився на штрафмайданчику, за адресою: АДРЕСА_2 , володіючи інформацією про місце проживання власника ОСОБА_10 , з цією метою в грудні 2019 року прибув за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи біля вказаного будинку, повідомив власнику ОСОБА_10 автомобіля завідомо неправдиву інформацію про те, що він є представником ДП МВС «Інформ-ресурс», хоча таким не був, переслідуючи мету ввести в оману ОСОБА_10 повідомив останньому про неіснуючий борг за послуги штрафмайданчику по зберіганню транспортного засобу марки ВАЗ 2108, державний знак НОМЕР_1 в розмірі 120000 гривень, хоча насправді борг складав 21792 гривень. При цьому ОСОБА_10 , сприйнявши вказані неправдиві відомості як такі, що мають місце в дійсності, розраховуючи на списання неіснуючого боргу та будучи впевненим в добропорядності намірів ОСОБА_7 , засвідчив власним підписом договір комісії без номера та без дати, наданий ОСОБА_7 , згідно якого нібито надав право приватному підприємству «Прем`єр-Авто» в особі ОСОБА_11 на продаж транспортного засобу марки ВАЗ 2108, державний знак НОМЕР_1 .
У подальшому реалізовуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 достовірно знаючи, що автомобіль марки ВАЗ 2108, державний знак НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_10 та утримується на штраф майданчику м. Вінниця, вул. Генерала Арабея 17, з метою маскування своїх незаконних дій, уклав удаваний правочин договір купівлі-продажу транспортного засобу № 19-81 від 21 грудня 2019 року з директором ПП «Прем`єр-Авто» ОСОБА_11 , яка є його дружиною, відповідно до якого нібито придбав транспортний засіб марки ВАЗ 2108, державний знак НОМЕР_1 та відповідно до акту прийому-передачі транспортного засобу нібито прийняв зазначений транспортний засіб.
Після чого, ОСОБА_7 , 23.12.2019, переслідуючи корисливий мотив, в денний час прибув на територію штрафмайданчика, розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея 17, де використовуючи вищезазначені документи, які отримані шахрайським шляхом, перемістив автомобіль марки ВАЗ 2108, 1986 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_10 з території штрафмайданчика. Таким чином незаконно заволодів транспортним засобом та розпорядися їм на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку ОСОБА_10 на суму 27 490 гривень.
Окрім того досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , у період часу з 11.09.2018 по 31.01.2019 працював на посаді заступника директора УМФ ДП МВС України «Інформ-ресурси», обіймаючи вказану посаду ОСОБА_7 працював за місцем розташування штрафмайданчика за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея 17, та мав безперешкодний доступ до інформації пов`язаної із тимчасово затриманими транспортними засобами поміщеними на територію зазначеного штрафмайданчика, та володів інформацією щодо власників тимчасово затриманих транспортних засобів, умов та обставин їх зберігання, прийому та видачі. При цьому у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше ніж 23.12.2019, повторно вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом марки OPEL VECTRA, державний знак НОМЕР_2 .
Реалізовуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 достовірно знаючи, що автомобіль марки OPEL VECTRA, державний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_12 , 11.12.2014 тимчасово затриманий та поміщений на зберігання на територію штрафмайданчика, розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея 17, володіючи інформацією щодо власника зазначеного транспортного засобу ОСОБА_12 та місце його проживання, з цією метою, в грудні 2019 року прибув за адресою: АДРЕСА_4 . Свідомо використовуючи той факт, що власник через тривалий час після продажу автомобіля за довіреністю вже не пам`ятав обличчя добросовісного набувача ОСОБА_13 , повідомив власнику ОСОБА_12 завідомо неправдиву інформацію про те, що він є представником зазначеного добросовісного набувача, хоча таким не був та про те, що він виступає від його імені та за його дорученням з метою отримання з штрафмайданчика транспортного засобу. При цьому ОСОБА_12 , будучи введеним в оману ОСОБА_7 та впевненим в добропорядності його намірів, розраховуючи на повернення транспортного засобу добросовісному набувачу ОСОБА_13 , засвідчив власним підписом договір комісії № 19-82 від 21.12.2019, наданий ОСОБА_7 , згідно якого нібито надав право приватному підприємству «Прем`єр-Авто» в особі ОСОБА_11 на продаж транспортного засобу марки OPEL VECTRA, державний знак НОМЕР_2 .
У подальшому реалізовуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що автомобіль марки OPEL VECTRA, державний знак НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_12 та утримується на штрафмайданчику АДРЕСА_2 , з метою маскування своїх незаконних дій, уклав удаваний правочин договір купівлі-продажу транспортного засобу № 19-82 від 21 грудня 2019 року з директором ПП «Прем`єр-Авто» ОСОБА_11 , яка є його дружиною, відповідно до якого нібито придбав транспортний засіб марки OPEL VECTRA, державний знак НОМЕР_2 та відповідно до акту прийому-передачі транспортного засобу нібито прийняв зазначений транспортний засіб.
Після чого, ОСОБА_7 , 23.12.2019 в денний час, прибув до території штрафмайданчика, розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея 17, використовуючи вищезазначені документи, які отримані шахрайським шляхом, перемістив автомобіль марки OPEL VECTRA, 1992 року випуску, державний знак НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_12 з території штрафмайданчика. Таким чином повторно, незаконно заволодів транспортним засобом та розпорядися їм на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку добросовісному набувачу ОСОБА_13 на суму 46 860 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
09.04.2021 ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289, ч.2 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно.
Обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними наразі у кримінальному провадженні доказами.
У діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.2 ст.289 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, та яке, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.
Таким чином, у разі визнання судом ОСОБА_7 винним у вчиненні вказаного злочину, йому буде призначено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, тому він під тиском неминучості покарання, у випадку доведення вини, може ухилитись від слідства та суду або з цією метою може незаконно впливати на свідків, які у майбутньому будуть допитані у даному кримінальному провадженні для з`ясування усіх обставин вчиненого ним злочину, знищити документи чи речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому слідчий просив клопотання задовольнити.
Слідчий в судовому зсіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні клопотання, а у разі, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу, тоді застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав думку адвоката.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2021 року клопотання слідчого відділу слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 задоволено частково.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в проміжок часу з 21.00 год. по 07.00 год., за адресою: АДРЕСА_1 .
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:
1) утримуватися від спілкування з учасниками кримінального провадження чи будь-якими іншими особами, які є у кримінальному провадженні заявниками, свідками, спеціалістами, експертами;
2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;
Встановлено строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.06.2021 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2021 року скасувати та постановити нову, якою відмовити повністю в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
В доводах апеляційної скарги посилається на те, що обраний ОСОБА_7 запобіжний захід є занадто суворим і таким, що не відповідає обставинам справи, особі підозрюваного, а також вимогам процесуального закону, в клопотанні слідчого в порушення вимог ст.184 КПК України взагалі відсутні посилання на матеріали, що підтверджують існування одного або кількох ризиків. Слідчим суддею належним чином не обґрунтовано та не встановлено наявність обставини, що дає йому право застосувати більш м`який запобіжний захід (застава, особиста порука та особисте зобов`язання) ніж домашній арешт. Також слідчий суддя поклавши обов`язок на підозрюваного утримуватись від спілкування з учасниками кримінального провадження чи будь-якими іншими особами, які є у кримінальному провадженні заявниками, свідками, спеціалістами, експертами заборонив останньому спілкуватися з усіма учасниками кримінального провадження, в тому числі із захисником, слідчим та прокурором.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подану в інтересах підозрюваного апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Підозрюваний ОСОБА_7 апеляційну скаргу свого захисника підтримав і також просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, виступи захисника та підозрюваного, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

В ході перевірки ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані повністю.

Так, за частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Вирішуючи питання про часткове задоволення клопотання слідчого та застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з покладенням відповідних обов`язків, слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Слідчим в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_7 може намагатись перешкоджати проведенню досудового розслідування шляхом переховування від слідчого, прокурора та суду, незаконно впливати на свідків. Проте, слідчий суддя вказані ризики вважав недостатніми для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, працює, одружений, має на утримані неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів, являється на виклики слідчого та не чинить перешкоди досудовому розслідуванню, а тому прийшов до висновку, що необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.
Так, при розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).
Встановлено, що 09.04.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.2 ст.289 КК України, незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно.
Слідчий слідчого управління ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 в обґрунтування необхідності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту послався на докази щодо причетності ОСОБА_7 до вказаних злочинів, зібрані на даному етапі у кримінальному провадженні, зокрема, протоколи допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , договір комісії без номера та дати, відповідно до якого ОСОБА_10 нібито надав право на продаж транспортного засобу марки ВАЗ 2108 представнику ПП Премєр-авто» в особі ОСОБА_11 , договір купівлі-продажу транспортного засобу №19-81 від 21.12.2019, відповідно до якого ОСОБА_7 нібито придбав у ПП «Примєр-авто» в особі ОСОБА_11 транспортний засіб марки ВАЗ 2108, розписку написану власноруч ОСОБА_7 , відповідно до якої останній отримав транспортний засіб марки ВАЗ 2108, договір купівлі-продажу транспортного засобу 19-82 від 21.12.2019 марки Опель Вектра, висновок почеркознавчої експертизи та інші матеріалами кримінального провадження.
Щодо наявності встановлених у ході здійснення досудового розслідування ризиків зазначив, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи наслідки своїх дій, та призначення в подальшому йому покарання, може ухилитися від слідства та суду, незаконно впливати свідків та потерпілих, знищити документи чи речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих слідчим до клопотання матеріалах у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинами кримінального провадження.
На даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певними злочинами, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Наряду з вказаним, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Так, одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.
Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Частиною 7 ст.194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
На думку колегії суддів, з урахуванням особи підозрюваного, який має постійне місце проживання в м. Вінниці, з урахуванням віку та стану здоров`я підозрюваного, характер вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, те, що він є особою раніше не судимою, позитивно характеризується, має постійне місце роботи, одружений, наявність та міцність соціальних зв`язків, має на утриманні трьох малолітніх дітей 2008, 2018 та 2019 року народження, не є безумовною підставою для скасування застосованого слідчим суддею запобіжного заходу, про що клопоче його захисник, також інші більш м`які запобіжні заходи, визначені ч.1 ст.176 КПК України, а саме застава, особиста порука та особисте зобов`язання в даному випадку не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом та доведені в судовому засіданні прокурором ризики.
Також матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_7 під домашнім арештом в певний період доби та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Враховуючи обраний слідчим суддею підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, в сукупності з обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України в межах заявленого слідчим клопотання, на думку колегії суддів зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде порушувати його права, передбачені ст.43 Конституції України. Також застосований запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у вказаному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника, що слідчий суддя суду першої інстанції заборонив підозрюваному ОСОБА_7 спілкуватися з усіма учасниками кримінального провадження, в тому числі захисником, слідчим та прокурором виходячи з наступного.
Зі змісту резолютивної частини вбачається, що слідчий суддя суду першої інстанції, покладаючи на підозрюваного обов`язки, а саме в п.1 визначив утримуватися від спілкування з учасниками кримінального провадження чи будь якими іншими особами, які є у кримінальному провадженні заявниками, свідками, спеціалістами, експертами.
Проте, у розумінні п.4 ч.5 ст.194 КПК України мова йде не про учасника кримінального провадження, а про «особу», тобто конкретно фізичну та юридичну особу.
У відповідності до п.25 ч.1 ст.3 КПК України учасники кримінального провадження - сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, у тому числі викривач, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, частково знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак ухвала слідчого судді суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 в межах заявленого слідчим клопотання процесуальних обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2020 року за №0000016 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби в межах строку досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.2 ст.289 КК України скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а саме з 21:00 години по 07:00 годину, за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) заборонити спілкуватися зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженні;
2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

Встановити строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.06.2021 року.

Копію ухвали суду для організації виконання направити начальнику Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4