ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0003660 від 02.10.2020 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Малина Житомирської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-26.12.2018 Малинським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185,75,76 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

-18.06.2019 Малинським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185,71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі

по обвинуваченню за ч.1 ст.393КК України

з участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 будучи засудженим вироком Малинського районного суду Житомирської області від 18.06.2019 за ч.3 ст.15 ч.2, ст.185, 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, з 20.08.2019 відбуваючи покарання в державній установі «Житомирська виправна колонія (№ 4)», що розташована за адресою: м. Житомир, проспект Незалежності, 172, на шлях виправлення не став та в період відбування покарання знову вчинив новий умисний злочин.

02.10.2020 близько 07 години 10 хвилин, засуджений ОСОБА_3 перебував в районі дільниці № 2 основної огорожі установи виконання покарань, де цього ж дня, місці та у вказаний час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на втечу з місця позбавлення волі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 у проміжок часу з 07 години 21 хвилин по 07 годину 24 хвилини, в цей же день, місці та за вказаних обставин, діючи умисно, скориставшись відсутністю нагляду за ним співробітників установи, з метою уникнення подальшого відбування покарання, самовільно, таємно, незаконно, перетнув шляхом подолання попереджувальної, основної, противтечової та маскувальної огорожі периметру ділянки контрольно-слідової смуги №2 зі сторони внутрішньої охороняємої зони установи та самовільно покинув територію ДУ «Житомирська виправна колонія (№ 4)», після чого зник у невідомому напрямку.

Своїми неправомірними діями засуджений ОСОБА_3 порушив вимоги ч.4 ст.107 КВК України, відповідно до якої засудженим забороняється самовільно залишати колонію, порушувати лінію охорони та самовільно залишати призначену для перебування ізольовану територію.

Своїми умисними діями, що виразились у вчиненні втечі з місця позбавлення волі, вчиненою особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ст. 393 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю за обставин викладених в обвинуваченні, пояснив, що відбуває покарання в ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)». Під час відбування покарання працював робітником в їдальні колонії, потім днювальним в ДІЗО, ПКТ. З іншими засудженими у нього виникали суперечки з приводу його роботи, тому вирішив втекти. Вранці 02.10.2020 проспав, не пішов на зарядку. Коли ніхто за ним не спостерігав одягнувся, взяв з собою ковдру, вийшов з гуртожитку. Підійшовши до хвіртки ДІЗО, подивився що на оглядовій вишці охоронник відволікся, пройшов та переліз через всі огорожі. Ковдру накидав на колючу проволоку, щоб не поколотися та перелізши через останню огорожу, самовільно залишив територію виправної колонії. Пішов до залізничного вокзалу, де зустрівся та спілкувався з невідомим подружжям. Просив у чоловіка мобільний телефон, телефонував матері, яка повідомила, що його вже розшукують. Потім був затриманий працівниками виправної колонії. У вчиненому розкаявся.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд відповідно до ст.349КПК України за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12КК України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений свою вину у вчиненому визнав, розкаявся у вчиненому. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 за місцем відбування покарання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно досудової доповіді складеної представником органу пробації ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше судимий, відбуваючи покарання за вироком суду за вчинення умисних злочинів, знову вчинив умисний злочин, що свідчить, що про те, що він належних висновків не зробив та вперто не бажає ставати на шлях виправлення, а тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому призначає покарання в межах санкції статі за якою він визнається винуватим у виді позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів з частковим приєднанням відповідно до ст.71КК України невідбутого покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 18.06.2019 року.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання щодо речових доказів, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Відсутні підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки останній відбуває покарання за попереднім вироком.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.393 КК України і призначити йому покарання за цим законом 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання приєднати частково невідбуте ним покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 18.06.2019 року та призначити остаточне покарання - 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбуття ОСОБА_3 покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Речові докази: DVD диск із записами з камер відео спостереження з написом «ДУ ЖВК №4» залишити в матеріалах кримінального провадження; речі, які знаходяться в камері зберігання речових доказів СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області: ковдру, труси сірі знищити; мобільний телефон марки «Sony» моделі «Experia» - конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м.Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1