Справа № 308/904/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

перекладача - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке 07.08.2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000958 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Концово, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який є раніше у порядку ст. 89 КК України не судимим, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 07.08.2019 року, близько 17 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ», моделі «2101», з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, рухаючись зі швидкістю 59 км/год, по вулиці Миру села Концово Ужгородського району в напрямку села Розівка, Ужгородського району, а саме біля будинку № 12 на вулиці Миру у селі Концово, Ужгородського району, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним за умов видимості у напрямку руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом, а саме мікроавтобусом марки «Iveco», моделі «35.10», з державним номерним знаком « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_8 , а саме в центральну частину правого борту автомобіля, коли останній перебував на дорожньому покритті та здійснював заїзд заднім ходом на територію дворогосподарства за вказаною вище адресою.

Своїми діями ОСОБА_4 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила дорожнього руху України), а саме:

пп. «а» п. 2.1, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

п. 12.3, згідно з яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

п. 12.4, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4 трапилось зіткнення транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », із транспортним засобом, а саме мікроавтобусом марки «Iveco» моделі «35.10» з державним номерним знаком « НОМЕР_2 », під час якого пасажирці легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто діяння у вигляді порушення правил дорожнього руху та наслідки у вигляді тілесних ушкоджень перебувають у прямому причинному зв`язку.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 423 від 29 листопада 2019 року з`ясовано, що:

5) на момент судово-медичного обстеження на тілі дитини ОСОБА_9 яких-небудь тілесних ушкоджень не виявлено. Згідно з даними медичної документації, заповненої на ім`я ОСОБА_9 , у неї виявлено закритий перелом верхньої третини лівої стегнової кістки;

6) вищевказані тілесні ушкодження згідно з даними медичної документації могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або ударяння об такі, якими могли бути виступаючі частини салону транспортного засобу.

7) за давністю виникнення вищевказані тілесні ушкодження згідно з даними медичної документації можуть вкладатися в час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07 серпня 2019 року і могли виникнути при обставинах, вказаних у вищевказаній ухвалі;

8) вказані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня та за цією ознакою відповідно до п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Згідно з висновком інженерно-транспортної експертизи №10/376 від 15 жовтня 2019 року з`ясовано, що:

4) на момент експертного огляду та на момент дорожньо-транспортної пригоди робоча гальмівна система та система рульового керування досліджуваного транспортного засобу, а саме мікроавтобуса марки «Iveco» моделі «35.10», перебували в працездатному стані та могли виконувати функції, передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей системи, які б могли виникнути безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, виявлено не було;

5) на момент експертного огляду та на момент дорожньо-транспортної пригоди робоча гальмівна система та система рульового керування досліджуваного транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », перебували в працездатному стані та могли виконувати функції, передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей системи, які б могли виникнути безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, виявлено не було.

6) аналіз пошкоджень системи рульового керування досліджуваного транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », свідчить про те, що воно було утворене внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та до моменту дорожньо-транспортної пригоди система рульового керування досліджуваного автомобіля перебувала в працездатному стані та могла виконувати функції, передбачені конструкцією.

Згідно з висновком інженерно-транспортної експертизи №10/377 від 15 жовтня 2019 року з`ясовано, що:

3) в момент первинного контактування транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » передньою лівою кутовою частиною контактував із центральною частиною правого борту транспортного засобу, а саме мікроавтобуса марки «Iveco» моделі «35.10» з державним номерним знаком « НОМЕР_2 ». При цьому кут між повздовжніми осями транспортних засобів в момент первинного контактування міг бути у межах 50±5 градусів;

4) зіткнення транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » із транспортним засобом, а саме мікроавтобусом марки «Iveco» моделі «35.10» з державним номерним знаком « НОМЕР_2 » відбулося в місці фіксації слідів «пошкодження асфальтобетонного покриття», «осередок уламків та скла» в кінці фіксації «сліду гальмування лівої осі» на смузі руху по напрямку до міста Ужгорода.

Відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи №10/491 від 12 грудня 2019 року з`ясовано, що:

7) у зазначеній дорожній ситуації водій транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України;

8) у вказаній дорожній обстановці водій транспортного засобу, а саме мікроавтобуса марки «Iveco» моделі «35.10» з державним номерним знаком « НОМЕР_2 », ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України;

9) відповідно до вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху України швидкість руху транспортних засобів у населеному пункті не повинна перевищувати 50 км/год.

Швидкість руху транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », перед початком гальмування, розрахована експертним шляхом за величиною зафіксованого сліду гальмування на проїзній частині, становить 59 км/год.

У зв`язку з тим, що внаслідок зіткнення кінетична енергія транспортних засобів витрачається на деформацію елементів конструкції та відкидання транспортних засобів в останній стадії зіткнення, а також враховуючи, що на поверхні проїзної частини дороги слід гальмування міг відобразитися не весь, слід вважати, що швидкість руху транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », при заданих дорожніх умовах була не менше отриманої розрахункової швидкості руху;

10) величина зупиночного шляху транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », у цих дорожніх умовах при швидкості, заданій у вихідних даних 70 км/год., становить величину 57,7 м.

Величина зупиночного шляху транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » у цих дорожніх умовах при швидкості, максимально допустимій в даних дорожніх умовах 50 км/год, становить величину 34,8 м;

11) водій транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », ОСОБА_4 мав технічну можливість зупинити транспортний засіб до місця зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування й уникнути зіткнення в момент виникнення небезпеки для його руху згідно з вихідними даними, заданими експерту. При умові руху транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », із швидкістю, максимально допустимою у цих дорожніх умовах (50км/год), вказана можливість є ще більш ймовірною;

12) враховуючи обставини та механізм зіткнення транспортних засобів, слід зазначити, що в цій дорожній ситуації технічна можливість запобігти зіткненню транспортних засобів полягала у дотриманні водієм транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », ОСОБА_4 вимоги пунктів 12.3 та 12.4. Правил дорожнього руху України, тобто дотримання швидкісного режиму та застосуванням своєчасного екстреного гальмування у момент виникнення небезпеки для його руху.

У вказаній дорожній обстановці в діях водія транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, який не застосував своєчасно екстрене гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху, які з технічної точки зору є причиною виникнення цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та щиро розкаявся. При призначенні покарання просив суворо не карати.

Представник потерпілого в судовому засіданні просила суворо не карати обвинуваченого.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають

доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, представник потерпілого, а також обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого та дослідивши докази, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який є раніше у порядку ст. 89 КК України не судимим, на обліку психоневрологічного диспансеру та у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Санкція частини 1 статті 286 КК України в редакції на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбачала покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Законом України № 2617-VІІІ від 22.11.2018 (чинним з 01.07.2020) унесено зміни до частини 1 статті 286 КК України, згідно з якими в абзаці другому частини першої слова "від двохсот до п`ятисот" замінено словами "від трьох тисяч до п`яти тисяч", а слова "або без такого" виключено.

Згідно з частиною 2 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Оскільки редакція частини 1 статті 286 КК України, чинна з 01.07.2020, передбачає більш суворе покарання, аніж попередня, до вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, підлягає застосуванню частина 1 статті 286 КК України в редакції, чинній на час його вчинення, у зв`язку з чим суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому попередньою редакцією частини 1 статті 286 КК України, і не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 122, 124 КПК України, процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речові докази у вказаному кримінальному провадженні:

- Автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101» державний номерний знак « НОМЕР_1 » та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з серійним номером « НОМЕР_3 » - повернути власнику або іншій уповноваженій на те особі.

- Мікроавтобус марки «Iveco» моделі «35.10» державний номерний знак « НОМЕР_2 » та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з серійним номером « НОМЕР_4 » - повернути власнику або іншій уповноваженій на те особі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користьдержави судові витрати по справі за проведення інженерно-транспортної експертизи №10/376 від 15.10.2019 року у розмірі 1256, 8 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень; інженерно-транспортної експертизи №10/377 від 15.10.2019 року у розмірі 1256,8 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень; інженерно-транспортної експертизи №10/491 від 12.12.2019 року у розмірі 785, 05 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1