Справа № 454/2403/20
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

17.08.2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000341 від 03.05.2020 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

30.07.2020 року вказаний обвинувальний акт із доданими документами надійшов до Сокальського районного суду Львівської області з Червоноградської місцевої прокуратури.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_7 подав клопотання про повернення обвинувального акту з причин, що такий не відповідає вимогам КПК України. Зазначає, що досудове слідство та дізнавач не перекваліфікували діяння на ч.5 ст.185 КК України та не надали оцінки можливості вчинення злочину групою осіб та завдало потерпілому шкоди у великих розмірах.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, оскільки, на його думку, відсутні правові підстави для повернення обвинувального акту.

Обвинувачений та його захисник ОСОБА_5 заперечили проти даного клопотання, оскільки відсутні правові підстави для повернення обвинувального акту.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив повернути обвинувальний акт. Додатково пояснив, що під час досудового розслідування ні ним, ні потерпілим не оскаржували постанови дізнавача про відмову в призначенні експертизи.

Заслухавши думку учасників справи та дослідивши подане клопотання суд доходить наступного висновку.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України , є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу.

Так, згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором та повинен містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Звертаючись до суду із клопотанням про повернення обвинувального акту потерпілий ОСОБА_7 посилається на те, що під час проведення досудового слідства не перекваліфікували діяння за яким обвинувачується ОСОБА_6 з ч.1 ст.185 КК України на ч.5 ст.185 КК України та не надали оцінки можливості вчинення злочину групою осіб і заподіяння потерпілому шкоди у великих розмірах. Окрім того, зазначає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінально процесуального закону.

Однак згідно вимог ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Саме підписання й затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підпису печаткою надає цьому документу статус офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням.

Так, у ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. А згідно з підпунктами «a» та «b» п.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що межі гарантій, передбачених підпунктом «a» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов`язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (пункт 37 рішення у справі «Жупнік проти України»).

Отже, визначення та встановлення меж судового розгляду кримінального провадження в суді на основі обвинувального акту є однією із гарантій забезпечення права обвинуваченого на захист, а також права на справедливий судовий розгляд змагального характеру.

Прокурор, звертаючись до суду в порядку ст.291 КПК України, для розгляду по суті направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000341 від 03.05.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписку підозрюваного та його адвоката про отримання копії обвинувального акта та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Також, відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: зокрема, рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Постановою дізнавача Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області про відмову у призначенні товарознавчої експертизи ні потерпілим , на його представником адвокатом ОСОБА_4 під час досудового розслідування не оскаржувалась до слідчого судді.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимога КПК України. Обвинувальний акт має містити відомості зазначені в ч. 2 ст. 291 при цьому в даному підсумковому документі досудового розслідування не повинно бути жодних внутрішніх суперечностей, граматичних помилок і описок, а всі складові частини цього документа повинні бути узгодженні як між собою, так і додатками до нього.

Таким чином, суд вважає, що невірна кваліфікація дій обвинуваченого не є підставою для повернення обвинувального акту та доводи про повернення обвинувального акту, викладені потерпілим в його письмовому клопотанні, не знайшли правового підтвердження, а тому ці доводи є необгрунтованими, і у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст.314, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в:

У клопотанні потерпілого ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1