справа №619/3524/20
провадження №1-кс/619/1169/20
УХВАЛА

іменем України

18 листопада 2020 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурора підозрюваногоОСОБА_3 ОСОБА_4
захисникаОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000091 від 16.01.2020, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слатине, Дергачівського району, Харківської області, українця, громадянина України, працюючого на посаді машиніст (кочегар) котельні ТОВ «ЕКОТЕХНОПАРК», який має на утриманні неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, що зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України

встановив:
18.11.2020 до Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 07.01.2020 приблизно о 23:00 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння прибули до ЖД станції в смт Слатине, Дергачівського району, Харківської області, де зустріли раніше знайомого ОСОБА_11 та ОСОБА_4

08.01.2020 приблизно о 01:00 на автобусній зупинці по вул. Центральна в смт Слатине, Дергачівського району, Харківської області між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 розпочався словесний конфлікт. ОСОБА_8 побачив, що ОСОБА_12 сидить зверху лежачого на землі ОСОБА_10 і останній наносить йому удари. ОСОБА_8 побіг до них, щоб розмирити, при цьому нахилився до них.

В цей час ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , підійшов до останнього і, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з мотивів особистих неприязних стосунків із потерпілим ОСОБА_8 , з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання відповідних наслідків, наніс 1 удар ногою, взутою в черевик, а саме кінцем ступні в ліву частину обличчя.

ОСОБА_8 від отриманого удару впав на землю на спину, а ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ще приблизно 6-7 ударів носком взутої ноги в ліву частину голови ОСОБА_8 .

Від нанесеного ОСОБА_4 удару, ОСОБА_8 , впав на землю обличчям донизу, а ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , діючи умисно та протиправно, з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, наніс ще приблизно 6-7 ударів носком взутої в черевик ногою, а саме кінцем ступні в ліву частину голови ОСОБА_8 по руках, якими останній закривав обличчя.

У результаті вищевказаних неправомірних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/8-ОКБ/2020 від 06.10.2020, спричинено тілесні ушкодження у виді закритої травми обличчя та кісток черепу у вигляді уламкових переломів передньої, медіальної та латеральної стінок лівої верхньощелепної пазухи з виливом крові в її порожнину, перелом нижньої стінки лівої орбіти, перелом нижньої стінки лівих відділів лобової пазухи, перелом передніх відділів гратчастої кістки ліворуч з переходом на передню черепну ямку, кісток носа ліворуч, з наявністю синця на повіках лівого ока, садна на переніссі, які утворились від ударної дії тупого твердого предмета, та відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (згідно п.2.1.2. п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6).

16.11.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення;

- протоколами допиту потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого останній повідомив про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що 08.01.2020 приблизно о 01:00 ОСОБА_4 , знаходячись в смт Слатине біля кіоску «Кулиничи», в ході конфлікту, наніс ОСОБА_8 , удар, потім він побачив, що ОСОБА_14 лежить на землі і його обличчя в крові, біля ОСОБА_8 стояв ОСОБА_4 ;

- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого останній повідомив про обставини та спосіб спричинення ОСОБА_4 йому тілесних ушкоджень;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який повідомив про обставини та спосіб спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ;

- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 , в ході якого останній повідомив про обставини та спосіб спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ;

- висновком судово-медичної експертизи №12-14/8-ОКБ/2020 від 06.10.2020.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним покладених на нього обов`язків та спробам запобігання:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2)незаконно впливати на потерпілого, свідків.

Переховування від органу досудового розслідування підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий умисний злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Незаконне впливання на свідків підтверджується тим, що ОСОБА_4 отримавши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено певні докази і перебуваючи на свободі, останній буде мати можливість здійснювати незаконний вплив на свідків вищевказаного злочину.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 скоїв умисний тяжкий злочин, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, таким чином перешкоджаючи встановленню істини у кримінальному провадженні, вчинити інший злочин, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слатине Дергачівського району Харківської області, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб з можливістю застосування застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 обґрунтував клопотання тим, що існують ризики, які зазначені у клопотанні.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в том у числі передбачені п.п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних мотивів.

Як зазначено вище 16.01.2020 відповідно до вимог КПК України внесено до ЄРДР за №0000091 відомості за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/8-ОКБ/2020 від 06.10.2020, ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у виді закритої травми обличчя та кісток черепу у вигляді уламкових переломів передньої, медіальної та латеральної стінок лівої верхньощелепної пазухи з виливом крові в її порожнину, перелом нижньої стінки лівої орбіти, перелом нижньої стінки лівих відділів лобової пазухи, перелом передніх відділів гратчастої кістки ліворуч з переходом на передню черепну ямку, кісток носа ліворуч, з наявністю синця на повіках лівого ока, садна на переніссі, які утворились від ударної дії тупого твердого предмета, та відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (згідно п.2.1.2. п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6).

16.11.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Органом досудового розслідування не затримувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як передбачено ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Обґрунтованість підозри підтверджується наданими прокурором доказами, зокрема:

- заявою ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення;

- протоколами допиту потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого останній повідомив про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що 08.01.2020 приблизно о 01:00 ОСОБА_4 , знаходячись в смт Слатине біля кіоску «Кулиничи», в ході конфлікту, наніс ОСОБА_8 , удар, потім він побачив, що ОСОБА_14 лежить на землі і його обличчя в крові, біля ОСОБА_8 стояв ОСОБА_4 ;

- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого останній повідомив про обставини та спосіб спричинення ОСОБА_4 йому тілесних ушкоджень;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який повідомив про обставини та спосіб спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ;

- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 , в ході якого останній повідомив про обставини та спосіб спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ;

- висновком судово-медичної експертизи №12-14/8-ОКБ/2020 від 06.10.2020.

Слідчим суддею досліджувалися дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 і було встановлено, що він має неповнолітню доньку, позитивно характеризується. Доказів про наявність судимостей суду не надано, тобто суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 раніше не судимий. Але фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також доведені прокурором обставини, що передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.194 КПК України, вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Слідчий суддя вважає, наявними наступні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ст.177 КПК України, а саме те що, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, може: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків.

Суд не може погодитися з доводами захисника щодо можливості застосування відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчим суддею розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам. що, на переконання слідчого судді, унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування даного підозрюваного під вартою та в судове засідання суду надані не були.

При цьому, наявність певних соціальних зв`язків, зокрема постійного місця проживання підозрюваного, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

Крім того, під час розгляду клопотання не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_4 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відтак,суд доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя визначає строк дії ухвали по 16 січня 2021 року включно.

Як встановлено ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України та тяжкості інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України визначає заставу у розмірі 43940гривень (20х2197=43940) та вважає, що вона буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України

У разі внесення зазначеної застави на підозрюваного покласти обов`язки, які передбачені п.п. 2, 3, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Про взяття ОСОБА_4 під варту, а також про місце його перебування має бути негайно повідомлено його близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб за вибором підозрюваного в порядку, передбаченому КПК України.

Виконання ухвали покласти на начальника Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області та начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття під варту.

Підозрюваний ОСОБА_4 звільняється з-під варти після внесення застави у розмірі 43940 гривень, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний ОСОБА_4 , негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, - прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави у розмірі 43940 гривень на підозрюваного ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

4) носити електронний засіб контролю.

Після закінчення строку, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі невиконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, та суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє по 16 січня 2021 року включно.

Слідчий суддя ОСОБА_1