Провадження № 1-кп/331/180/2021
Єдиний унікальний номер 335/5504/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ст. 348, ст. 257, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_15 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_14 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_16 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_17 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_18 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ст. 348, ст. 257, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_15 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_14 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_16 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_17 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_18 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та зазначила, що підсудність даного провадження визначена правильно, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. Також просила продовжити щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обрані раніше запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, а також продовжити терміни дії обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту із встановленими раніше обмеженнями, оскільки ризики, що мали місце на стадії досудового розслідування, наразі не зменшились та не змінились, розгляд справи не завершено.
Захисники обвинуваченого ОСОБА_13 - ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у судовому засіданні заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки пред"явлене обвинувачення викладено некоректно, у якості особи, що вчинила злочин, зазначено ОСОБА_19 , який не є фігурантом даного провадження, а також порушено право обвинуваченого ОСОБА_13 на розгляд справи судом присяжних, оскільки прокурором не долучено до матеріалів кримінального провадження відповідної письмової розписки, що є порушенням вимог ст. 384 КПК України.
Також захисниками заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_13 , просили врахувати, що за час перебування останнього у місцях попереднього ув"язнення, суттєво погіршився стан його здоров"я, він потребує обстеження та стаціонарного лікування, яке неможливе в умовах ізоляції. Також вважали, що прокурором не було доведено інших ризиків у даному провадженні, зазначивши несправедливим застосування до їх підзахисного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Додатково вказали, що обвинувачення щодо ОСОБА_13 не доводиться жодними доказами, тому перебування його під вартою грубо порушує право на свободу, даних про те, що обвинувачений може впливати на потерпілих або свідків немає, останні взагалні не приходять до суду та не цікавляться ходом судового процесу.
До того ж захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про прийняття заперечень на ухвали слідчого судді та визнання доказів недопустимими, отриманних на підставі ухвал слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2020 та 12.12.2019, а також про надання тимчасового доступу до речей і документів.

Обвинувачений ОСОБА_13 підтримав думку своїх захисників.
Обвинувачений ОСОБА_14 та його захисник ОСОБА_12 підтримали позицію захисників щодо повернення обвинувального акту прокурора, та вказали, що прокурором до клопотання не доданого жодного доказу про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, фактично прокурор посилається лише на обвинувальний акт, який направлений до суду. ОСОБА_14 перебуває під вартою з листопада 2019 року тобто тривалий час, на сьогодні досудове розслідування завершено, усі докази зібрані, тому перешкодити слідству вже неможливо. Просили врахувати можливість перебування його на домашньому арешті як і інших обвинувачених, а також врахувати стан його здоров`я, який періодично погіршується в умовах СІЗО, а обвинувачений не отримує належної медичної допомоги. Просили змінити запобіжний захід на більш м"який, пославшись на те, що причетність його до насильницьких дій не доведена, він має постійне місце проживання, де зарекомендував себе із позитивного боку, має численні нагороди у спорті, користується авторитетом оточуючих, тому подальше утримання його під вартою не відповідає практиці ЄСПЛ та порушує його право на особисту свободу.
Обвинувачений ОСОБА_16 та його захисник ОСОБА_9 також підтримали позицію інших учасників процесу щодо доцільності повернення обвинувального акту прокурору, необґрунтованості клопотання прокурора щодо продовження застосування запобіжного заходу, оскільки за час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_16 не допустив жодного порушення. Крім того, просили скасувати арешт з майна, який був накладений під час досудового розслідування, оскільки потреба у арешті майна відпала та позбавлення обвинуваченого права власності є надмірним.
Обвинувачений ОСОБА_18 та його захисник ОСОБА_11 пояснили, що підтримують клоптання про повернення обвинувального акту та вважають, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу зводиться лише до загальних фраз та не має жодного обгрунтування та конкретного доказу можливості зникнути або продовжити злочинну діяльність. За час слідства, перебуваючи на домашньому арешті, він жодного разу не допустив ніяких порушень, здав на зберігання свій закордонний паспорт, він має родину, яка складається із дружини та чотирьох неповнолітніх дітей, тому вважав, що підстав для застосування запобіжного заходу до нього взагалі немає.
Обвинувачений ОСОБА_17 та його захисник ОСОБА_10 вказали, що погоджуються із клопотання про повернення обвинувального акту та вважають, що як клопотання про продовження запобіжного заходу, так і саме обвинувачення щодо нього не має під собою належних доказів, тому підстав для продовження запобіжного заходу не вбачається.
Вислухавши доводи учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Обвинуваченому ОСОБА_13 у даному кримінальному провадженні інкримінуються дії, передбачені ч. 1 ст. 14 ст. 348, ст. 257, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Стаття 348 КК України передбачає кримінальну відповідальність за вбивство або замах на вбивство працівника правоохоронного органу чи його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а також члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх діяльністю щодо охорони громадського порядку, що карається позбавленням волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 31 КПК.

Критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені нормою статті 31 КПК. Залежно від ступеня тяжкості злочину та (або) виду суб`єкта злочину провадження у суді першої інстанції здійснюється: професійним суддею одноособово, колегіально судом у складі трьох суддів, судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.

Так, частина 3 статті 31 КПК України визначає, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних. Кримінальне провадження стосовно кількох обвинувачених розглядається судом присяжних стосовно всіх обвинувачених, якщо хоча б один з них заявив клопотання про такий розгляд.

Правова природа інституту суду присяжних суттєво відрізняється від інших двох складів суду. Такий висновок підтверджується наступними чинниками:

а) віднесенням провадження в суді присяжних до особливого порядку провадження в суді першої інстанції (параграф 2 глави 30 Розділу IV КПК);
б) спеціальним порядком формування суду присяжних;
в) наділенням присяжних при відправленні правосуддя широким колом прав.
У зв`язку із наведеним закономірним виглядає те, що саме до компетенції суду присяжних законодавець відніс розгляд особливо тяжких злочинів, за які передбачено найбільш суворий вид покарання - довічне позбавлення волі, а також встановив інший, відмінний від загального, порядок роз`яснення обвинуваченому права на суд присяжних.
Згідно статті 384 КПК України прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду. Обвинувачений у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, під час підготовчого судового засідання має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Таким чином, як слідує з положень ст. 384 КПК, таке роз`яснення необхідно зробити двічі: прокурором наприкінці досудового розслідування, а також судом.

З долучених до обвинувального акта документів вбачається, що прокурор не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_13 можливості та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних та не додав до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду, письмового роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних, що позбавило обвинуваченого можливості прийняти зважене рішення щодо доцільності реалізації такого права.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 25 червня 2015 року у справі № 5-111кс15 судова палата у кримінальних справах Верховного суду України ухвалила висновок із приводу застосування ст. 384 КПК України, який зводиться до такого: право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист; порушення такого права свідчить про невиконання прокурором, судом вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року; суд під час підготовчого судового засідання повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних; право обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі на розгляд справи судом присяжних повинно міститись у переліку прав обвинуваченого, які закріплені у письмовій пам`ятці про права та обов`язки; невиконання прокурором вимог ст. 384 КПК України, в силу вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акта прокуророві.
Встановлена судом невідповідність обвинувального акту вимогам КПК є суттєвою та такою, що порушує права обвинуваченого ОСОБА_13 , зокрема, права на захист та на розгляд його справи судом, визначеним законом.
При цьому той факт, що на сьогодні ОСОБА_13 висунуто обвинувачення за готування до вчинення кримінального правопорушення за ст.. 348 КК України, а згідно до норм ч.4 ст.. 68 КК України довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених у статтях 437-439, частині першій статті 442 та статті 443 цього Кодексу, тому порушення права на суд присяжних не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, колегія суддів відкидає та спирається на норми ч.3 ст. 31 КПК України, де зазначено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних. За таких обставин, враховуючи, що питання щодо застосування покарання обвинуваченому у разі визнання його винуватим буде вирішуватися судом у нарадчій кімнаті після завершення судового розгляду, тому на стадії призначення кримінального провадження до судового розгляду колегія суддів дотримується вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд судом, визначеним законом.

Таким чином, аналізуючи наведене, беручи до уваги той факт, що прокурором було допущене грубе порушення вимог КПК України, яке перешкоджають призначенню справи до розгляду без порушення права обвинуваченого на захист, колегія суддів доходить висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокуророві відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Вирішуючи питання щодо запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою для обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховатися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що віднесені до тяжких та особливо тяжких злочинів, ймовірно був активним учасником усіх епізодів злочинної діяльності, вчинених організованою групою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, але не працевлаштований, стабільного джерела доходу не має, що, зважаючи також на кількість інкримінованих ОСОБА_13 правопорушень, що свідчить про значну вірогідність ризику продовження злочинної діяльності з метою власного збагачення протиправним шляхом.

Згідно змісту поданого захисником ОСОБА_6 клопотання про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_13 , станом на сьогодні останній отримував медичну допомогу у лікарняних закладах міста Запоріжжя, у нього виявлені певні захворювання, надані рекомендації щодо лікування, що підтверджується медичними документами. В той же час, жодного висновку про те, що ОСОБА_13 за станом здоров"я не може утримуватися у СІЗО уповноваженими особами не прийнято.

За таких обставин, враховуючи, що захворювання ОСОБА_13 не є таким, що створює загрозу для його життя, він отримав належну медичну допомогу, з урахуванням того факту, що ризики, які були встановлені судом раніше, не зменшилися та не змінились, колегія суддів приходить до висновку про те, що на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання за скоєння інкримінованих йому злочинів та продовжити злочинну діяльність. Будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування обвинуваченого на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для продовження раніше обраного ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що віднесені до тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених організованою групою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не працевлаштований, стабільного джерела доходу не має, що, зважаючи також на кількість інкримінованих особі правопорушень, та його ймовірну активну участь у їх вчиненні, встановлення під час досудового розслідування фактів застосування ним фізичного насильства до потерпілих, колегія суддів вважає, що ризик продовження злочинної діяльності з метою власного збагачення протиправним шляхом є очевидним. При цьому колегія суддів відкидає посилання захисника на те, що на сьогодні участь ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованих йому злочинах не доведена, оскільки це питання не є предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні та буде оцінено судом під час винесення остаточного рішення по справі.

Крім того, обвинувачений не одружений, на утриманні дітей не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, та, беручи до уваги відсутність роботи та працевлаштування, а також тяжкість покарання за інкриміновані злочини, колегія суддів приходить до висновку про наявність ризику переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Суд враховує наявність у ОСОБА_14 захворювання, яке потребує медичного лікування, але на сьогодні даних про те, що за станом здоров`я останній не може перебувати в умовах СІЗО або даних про загрозу його життю через загострення хвороби немає, тому підстав для зміни обраного раніше запобіжного заходу на більш м`який лише з цих підстав не вбачається.

Таким чином, наведене переконує суд у недоцільності застосування до ОСОБА_14 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, термін якого необхідно продовжити ще на два місяці.

Крім того, суд враховує факт застосування заходів безпеки до потерпілих під час досудового розслідування та дані про те, що тиск на них продовжує вчинятися і на сьогодні, тому у даному випадку наявний і ризик можливого перешкодження кримінальному провадженню та здійнення спроб незаконного впливу на потерпілого або свідків з боку усіх обвинувачених.

Тому, оскільки встановлені ризики можливого продовження злочинної діяльності, ухилення від суду та незаконного впливу на потерпілих та свідків є очевидними, суд доходить висновку про доцільність продовження у відношенні обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду даного провадження терміном дії на два місяці.

У відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, беручи до уваги, що інкриміновані злочини ймовірно вчинені із застосуванням насильства, суд не визначає обвинуваченим розмір застави.

Вирішуючи питання щодо запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту для обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 обвинувачуються у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Обвинувачений ОСОБА_16 одружений, дітей на утриманні не має, офіційного місця працевлаштування не має, раніше не судимий. Разом з цим, у відношенні обвинуваченого до відповідного суду направлені два обвинувальні акти за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_17 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не працевлаштований, одружений, дітей на утриманні не має.

Викладені обставини, а також дані біографії обвинувачених, а саме: відсутність стійких соціальних зв`язків (утриманців), офіційного працевлаштування, кількість та тяжкість інкримінованих злочинів дають підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 можуть продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Крім того, доведеним колегія суддів вважає і ризик можливого ухилення від суду, з огляду на невідворотність та тяжкість покарання у разі закінчення судового розгляду обвинувальним вироком.

Також, з урахуванням вище викладених мотивів, колегія суддів вважає доведеним і ризик можливого впливу на потерпілих та свідків, оскільки ці факти вже мали місце під час досудового розслідування.

З огляду на наявність встановлених колегією суддів ризиків, які можуть справдитися із великим ступенем вірогідності, колегія суддів вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню встановлених ризиків, тому у відношенні обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 продовжити ще на два місяці із раніше встановленими обмеженнями.

Крім того, під час підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_7 заявлені клопотання: про прийняття заперечень проти ухвали слідчого судду Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2020, від 12.12.2019 ( т.4 а.с. 209-213), а також про надання тимчасового доступу до речей і документів, захисником ОСОБА_9 подано клопотання про скасування арешту майна.

Так, відповідно до ст. 315 КПК України якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

2. З метою підготовки до судового розгляду суд:

1) визначає дату та місце проведення судового розгляду;

2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд;

3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді;

4) розглядає клопотання учасників судового провадження про:

здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту;

витребування певних речей чи документів;

здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні.

5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Таким чином, враховуючи, що колегією суддів встановлені підстави для повернення обвинувального акту прокурору, всі інші питання з приводу підготовки до судового розгляду ( у тому числі і подані захисниками клопотання) розгляду не підлягають, тому підстав для задоволення клопотаннь захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на сьогодні немає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 314-316 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_13 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні№ 0000045 від 07.01.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ст. 348, ст. 257, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_15 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_14 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_16 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_17 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_18 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Продовжити у відношенні ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ст.348, ст.257, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у СІЗО № 10 м.Запоріжжя на два місяці терміном дії до 4 квітня 2021 року включно.
Продовжити у відношенні ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч. 5 ст.186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у СІЗО № 10 м. Запоріжжя на два місяці терміном дії до 4 квітня 2021 року включно.
Продовжити у відношенні ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст.289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту на два місяці терміном дії до 04 квітня 2021 року включно із встановленими раніше обмеженнями.

Продовжити у відношенні ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст.289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту на два місяці терміном дії до 04 квітня 2021 року включно із встановленими раніше обмеженнями.

Продовжити у відношенні ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст.289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту на час судового розгляду на два місяці терміном дії до 04 квітня 2021 року включно із покладеними раніше обмеженнями.

У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 в інтересах обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу на більш м"який відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання доказів недопустимими, отриманних на підставі ухвал слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2020 та 12.12.2019, відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про надання тимчасового доступу до речей і документів відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2019, відмовити.

Ухвала в частині продовження запобіжних заходів може бути оскаржена обвинуваченими, його захисниками, законним представником, прокурором безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Ухвала в іншій частині може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня оголошення ухвали. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3