ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2668/20 Справа № 203/339/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002764 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей та інших осіб не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимості не має,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік шість місяців;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.190 КК України у вигляді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, з іспитовим строком два роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також, вказаним вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та виправдано його за ч. 1 ст. 358 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку).

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом, Обвинувачений ОСОБА_8 , 14.11.2019 року в денний час, прибув до відділення «Монобанк» АТ «Універсал Банк», розташованого в супермаркеті «Сільпо», за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, буд. 4, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого офіційного документа, достовірно знаючи, що він не є особою на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з 11.50 по 11.55 годин, пред`явив співробітнику вказаного відділення «Монобанк» АТ «УніверсалБанк» ОСОБА_10 підроблений офіційний документ, а саме оригінал паспорту громадянина України серійний номер НОМЕР_1 , виданий Широківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 15.08.2002 року на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та картку платника податків на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер № НОМЕР_2 , видану 23.04.2001 Амур-Нижньодніпровською ДПС м. Дніпропетровська, з метою отримання кредитної карти «Монобанк» з кредитним лімітом, без мети сплати грошових коштів по кредитному договору.

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразились у використанні завідомо підробленого документа, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Продовжуючи злочину діяльність, ОСОБА_7 14.11.2019 року приблизно об 11 годині 50 хвилин, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом, перебуваючи у відділенні «Монобанк» AT «УніверсалБанк», розташованого в супермаркеті «Сільпо», за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, буд. 4, достовірно знаючи та розуміючи, що наявний у нього при собі паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Широківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 15.08.2002 року на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є підробленим документом, в якому первинні фотокартки видалені, після чого на їх місце вклеєні інші фотокартки, а саме переклеєні на його власні фотокартки, реалізуючи злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи, що він не є особою на ім`я ОСОБА_9 , пред`явив працівнику вказаного відділення «Монобанк» AT «УніверсалБанк» ОСОБА_11 завідомо підроблений документ - оригінал паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_9 , що містив замінені фотокартки на першій та п`ятій сторінках, а саме первинні фотокартки видалені, після чого на їх місце вклеєні нові фотокартки з зображенням ОСОБА_7 та картку платника податків на ім`я ОСОБА_9 , реєстраційний номер № НОМЕР_2 , з метою оформлення кредитної карти «Монобанк» з кредитним лімітом 5000 гривень, без мети сплати грошових коштів по споживчому кредиту.

Таким чином, ОСОБА_7 шляхом обману викликав у працівника відділення банку неправдиве уявлення відносно об`єктивності та достовірності відомостей, відображених у вищевказаних документах та неправильне уявлення про особу позичальника, при цьому, повідомивши працівнику банку неправдиві відомості.

Працівник відділення банку ОСОБА_11 , на підставі наданого ОСОБА_7 завідомо підробленого документа, оформила Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, зробила фотографію ОСОБА_7 , а також копію вказаного паспорту громадянина України та картки платника податків на ім`я ОСОБА_9 , які ОСОБА_7 власноручно завірив від імені ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_7 отримав від представника банку кредитну карту № НОМЕР_4 «Монобанк» AT «УніверсалБанк» із кредитним лімітом 5000 гривень та залишив відділення банку.

Однак, пізніше при проведенні додаткової перевірки наданих офіційних документів у працівників «Монобанк» AT « ІНФОРМАЦІЯ_3 » виникли сумніви щодо їх достовірності, у зв`язку з чим « ІНФОРМАЦІЯ_4 » AT « ІНФОРМАЦІЯ_3 » анулював вищевказану Анкету та кредитну карту «Монобанк» з кредитним лімітом 5000 гривень було заблоковано.

За таких обставин ОСОБА_7 виконав всі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки злочинні дії були викриті та припинені співробітниками банку.

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразились у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України.

Окрім того, ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а саме, що він у листопаді 2019 року, перебуваючи біля центрального автовокзалу за адресою м. Дніпро, вул. Курчатова 10, знайшов оригінал паспорту громадянина України з серійним номером НОМЕР_1 , виданий Широківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 15.08.2002 року на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та оригінал картки платника податків на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер № НОМЕР_2 , яка видана 23.04.2001 року Амур-Нижньодніпровською ДПС м. Дніпропетровська. Після цього, листопаді 2019 року ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись злочинним умислом, спрямованим на підроблення офіційного документу, який видавався територіальним підрозділом МВС України, що мав право видавати такі документи, і який відповідно до п. 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, а також є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, в знайденому ним раніше оригіналі паспорту громадянина України з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме на 1 та 5 його сторінці, власноруч видалив первинні фотокартки та вклеїв власні.

Умисні дії ОСОБА_7 , кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою його використання підроблювачем.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (кримінальних проступків) передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України та визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на один рік один місяць;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на один рік два місяці;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на один рік три місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік три місяці.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк в два роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду прокурор просив залишити без змін.

Також, в своїй апеляційні скарзі прокурор просить суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України повторно дослідити обставини встановлені під час кримінального провадження, які, на думку сторони обвинувачення, були досліджені судом першої інстанції з порушенням норм кримінального процесуального законодавства України.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор посилається на те, що під час проведення судового провадження безпосередньо досліджено такий речовий доказ як паспорт громадянина України серійний номер НОМЕР_1 , виданий Широкінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 15.08.2002 року на ім`я ОСОБА_9 . Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2020 зазначено, що відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №25 03-XII, паспорт громадянина України є документом що підтверджує особу власника та його громадянство. На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження.

Проте, на думку прокурора, суд дійшов хибних висновків фактичним обставинам кримінального провадження, безпідставно не взявши до уваги те, що відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІ1, що окрім того що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку, а й те що відповідно до п. З зазначеного Положення «бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України».

Висновком судово-технічної експертизи документів №3/2.1.2.3/895 від 21.11.2019, дослідженим в судовому засіданні, встановлено, що до первинного змісту реквізитів паспорта громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я « ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені зміни: а саме замінені фотокартки на першій та п`ятій сторінках: первинні фотокартки видалені, після чого ні їх місце вклеєні інші фотокартки. Фрагмент рельєфного відбитка круглої гербової печатей на правому верхньому куті фотокартки на 1-й сторінці паспорта нанесений саморобним способом шляхом видавлювання зі сторони зворотного боку фотокартки за допомогою простого олівця.

Бланк паспорта громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 , на ім`я « ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту бланкам паспортів громадянина України встановленого зразка, виготовленим на підприємствах ІЖ «Україна».

Отже, прокурор зазначає, що суд ухвалюючи рішення не дав відповідну оцінку доказам по даному кримінальному провадженню, а висновки суду, щодо доведення факту лише підробки документі, а саме паспорту громадянина України з серійним номером НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який не може бути покладений в основу доказування обставин пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 358 КК України, підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою його використання підроблювачем, є такими, що містять істотні суперечності.

Щодо помилкового зазначення дати народження ОСОБА_9 в обвинувальному акті, то прокурор в своїй скарзі зазначає, що в данні щодо його ім`я, дати та місця народження зміни не вносилися, що підтверджується і висновком експерта, дослідженим в залі судового засідання, а отже зазначені недоліки є не суттєвими та покладення в основу виправдання відомостей які жодним чином не можуть вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру є безпідставними.

Крім того, прокурор в своїй апеляційній скарзі зазначає, що аргументуючи підстави для виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до тексту вироку, судом зазначено, що відповідно до ч. 4 ст. 190 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 191 КПК. Проте, на думку прокурора, посилання суду на ст. ст. 190-191 КПК України, в той час коли відповідні норми Кримінального процесуального кодексу України передбачають вимоги до ухвали про дозвіл на затримання з метою приводу під час прийняття рішення та дій уповноважених службових осіб після затримання на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання по справі, як на невідповідності є помилковими, оскільки зазначені норми взагалі не регламентується вимоги щодо складання обвинувального акту.

Таким чином, прокурор вважає, що судом першої інстанції вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані, внаслідок чого, суд дійшов висновку, який не відповідає фактичним обставинам справи, не належним чином перевірив обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_13 обвинувачення, та виклав у судовому рішенні висновки, що містять істотні суперечності.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Обвинувачений в судовому засіданні вирішення питання щодо апеляційної скарги прокурора залишив на розсуд суду.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року відносно ОСОБА_7 скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неповнота судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження №0002764 відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, а саме, журналу судового засідання від 27 травня 2020 року, обвинувачений в ході судового провадження свою вину у вчиненні інкримінованих йому органами досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України визнав в повному обсязі, в тому числі, ОСОБА_7 була визнана і вина за епізодом вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, проти розгляду кримінального провадження відносно нього в спрощеному порядку, передбаченому положеннями ст. 349 КПК України обвинувачений не заперечував.
Після чого, роз`яснивши обвинуваченому порядок розгляду справи в спрощеному порядку та наслідки такого розгляду, суд першої інстанції в ході судового засідання ухвалив допитати обвинуваченого та дослідити лише характеризуючі матеріали.
Викладаючи мотивувальну частину вироку, виправдовуючи ОСОБА_7 за епізодом вчинення злочину (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність визнати невинуватим ОСОБА_7 , оскільки його вина недоведена наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.
Таким чином, суд першої інстанції, незважаючи на повне визнання вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому органами досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України в тому числі, за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, дійшов висновку про необхідність виправдати останнього за ч. 1 ст. 358 КК України у звязку із недоведеність вини ОСОБА_7 , при тому, що судом всі наявні в матеріалах кримінального провадження письмові докази в їх повному обсязі, сукупності та узгодженості між собою не досліджувались, оскільки в судовому засіданні було ухвалено проводити судове провадження в спрощеному порядку у відповідності до ст. 349 КПК України, що на думку колегії суддів є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України та відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України підставою для скасування вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року та призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області - задовольнити частково.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4