КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 3-зв/824/29/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду Ігнатова Р.М., -

ВСТАНОВИЛА:

До Київського апеляційного суду надійшли адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП; згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 15.07.2020 року справу призначено судді-доповідачу Ігнатову Р.М., 02.10.2020 року ОСОБА_1 подав клопотання про відвід судді Київського апеляційного суду Ігнатова Р.М., мотивуючи тим, що суддя відмовив у задоволені клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції між Київським апеляційним судом і Дніпровським апеляційним судом, чим порушив його право на захист, оскільки його захисник адвокат Морозов В.Ю. територіально перебуває у місті Кривий Ріг.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 щодо підстав для відводу судді, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання про відвід задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип Верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.
У рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.За суб`єктивним критеріємоцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічного, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Заяву про відвід судді ОСОБА_2 . Паламарчук П.В. мотивував тим, що суддя відмовив у задоволені клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції між Київським апеляційним судом і Дніпровським апеляційним судом, чим порушив його право на захист, оскільки його захисник адвокат Морозов В.Ю. територіально перебуває у місті Кривий Ріг, у зв`язку із чим у нього та захисника виникли сумніви в об`єктивності та неупередженості судді Ігнатова Р.М.

Однак, вказана заява ОСОБА_1 не містить переконливих доводів щодо наявності обґрунтованих підстав для її задоволення. Із матеріалів провадження убачається, що суддя Ігнатов Р.М. призначив розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 12 червня 2020 року на 23 жовтня 2020 року о 13 год. 00 хв. в режимі відеоконференції між Київським апеляційним судом і Дніпровським апеляційним судом, про що повідомив ОСОБА_1 , захисника Морозова В.Ю. Тобто, у цій частині доводи апелянта є безпідставними. Судом також не встановлено будь-яких інших обставин, передбачених діючим законодавством, які могли би бути підставами для відводу судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Ігнатову Роману Миколайовичу.

Суддя
Київського апеляційного суду О.М.Сітайло