Справа № 158/2810/19
Провадження № 1-кп/0158/45/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у колегіальному складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - ОСОБА_8 ,
представника потерпілого - ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 05.02.2018 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Цумань Ківерцівського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В

17.04.2020 року до Ківерцівського районного суду Волинської області з прокуратури Волинської області надійшов обвинувальни акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 жовтня 2020 року призначено підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту в даному кримінальному провадженні.
До початку проведення підготовчого судового засідання на адресу Ківерцівського районного суду Волинської області захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатесою ОСОБА_7 подано клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав відсутності посилань у ньому на мотиви вчинення кримінального провадження.
Окрім того, вказує, що обвинувачення не конкретизовано; її довіритель не може бути суб`єктом у висунутому обвинуваченні; вбачає у діях її підзахисного іншу правову кваліфікацію. Зазначає, що при складення обвинувального акту не було враховано пом`якшуючу обставину, а саме те, що на утриманні ОСОБА_6 є малолітні та неповнолітні діти, одна з яких має статус дитини з інвалідністю.
Зазначає, що до обвинувального акту не було додано розписку підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, що відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 291 КПК України є обов`язковим.
Заслухавши думку захисника обвинуваченого та обвинуваченого безпосередньо, які, вказали, що не розуміють суті висунутого обвинувачення, просили клопотання задовільнити, обвинувальний акт повернути прокурору; прокурора, який клопотання заперечив та просив призначити обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні до судового розгляду; потерпілого та його представника, які клопотання заперечили та підтримали позицію прокурора щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт та подані до нього додатки, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Стаття 2 КПК України регламентує, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в інформаційному листі від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України», у підготовчому судовому засіданні суд повертає обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо він містить положення, що суперечать одне одному, у ньому наведено недопустиму натуралізацію опису злочину, він не підписаний слідчим (за винятком випадків, коли прокурор склав його самостійно) чи не затверджений прокурором, або до нього не долучено передбачені законом додатки.
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суд повинен вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом.
Згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
У рішенні ЄСПЛ «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р. суд зазначив, що «положення п.«а» ч. 3 ст. 6 ЄСПЛ необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду».
Вимога висунути обвинувачення встановлена п. 13 ст. 3 КПК України. У рішенні ЄСПЛ «Маттоціа проти Італії», від 25 липня 2000 р. зазначено: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати через призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 конвенції.
На думку колегіїї суддів, лише вручення копії обвинувального акту особі (ч. 1 ст. 293 КПК), не дає підстав вважати, що обвинувачення висунуте та ще й у встановленому законом порядку. Тим більше немає підстав вважати, що врученням обвинувального акту гарантується впевненість у тому, що особа має повне розуміння суті висунутого проти неї обвинувачення.

Згідно з вимог п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. В обвинувальному акті слідчий викладає результати проведеного слідства, формулює обвинувачення, яке підтверджується матеріалами слідства. Обвинувальний акт це головний документ слідства. За своєю природою він є актом обвинувальної влади держави, тому він повинен відповідати загальним вимогам, які пред`являються до документів, складених в кримінальних справах, які ставляться до будь-яких індивідуально-правових актів застосування норм права. Вони мають бути законними, обґрунтованими, мотивованими, справедливими, логічними, грамотно і культурно оформленими; повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема, ч.2 п.3 анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім.»я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); п.5 виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; п. 7 розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Колегією суддів встановлено, що вказаних вимог закону при направленні обвинувального акту відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України слідчим при його складенні та при затвердженні прокурором не дотримано.
Зокрема, органом досудового розслідування не конкретизовано обвинувачення за епізодами реалізації ОСОБА_6 майна, належне ТзОВ «Агро+Біо», що суперечить положенням ст. 91 КПК України. Фактично, у обвинувальному акті слідчим, без натуралізації опису злочину, викладено диспозицію ч. 5 ст.191 КК України та перераховано майно, яке «реалізував» ОСОБА_6 , що на думку колегії суддів може свідчити про неповне розуміння обвинуваченим суті висунутого проти нього обвинувачення та можливість адекватного захисту відповідно до положень чинного КПК та Конвенції.
Разом з тим, колегія судів не бере до уваги твердження захисника обвинуваченого щодо іншої кваліфікації дій її підзахисного (ст.356 КПК України) та не надає цьому оцінку, оскільки що питання доведеності кримінального правопорушення, правильності його кваліфікації, в тому числі щодо його об`єктивної та суб`єктивної сторони, суд має вирішувати під час розгляду справи по суті та постановлення вироку в нарадчій кімнаті. За змістом кримінально-процесуального закону під час підготовчого судового засідання суд не дає оцінки фактичним обставинам, доказам та правовій кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного обвинувальним актом, оскільки ці питання вирішуються на стадії судового розгляду та оформлюються відповідним судовим рішенням.
Таку ж оцінку колегія суддів надає доводам захисника щодо невнесення у обвинувальний акт пом`якшуючих обставин (наявність на утриманні дітей).
Твердження захисника щодо ненадання її підзахисному копії обвинувального акту не знайшло свого підтвердження під час проведення підготовчого судового засідання та спростовується розпискою обвинуваченого щодо отримання (а.с.10).
Під час підготовчого судового засідання встановлено підстави, передбачені ч.3 п.3 ст.314 КПК України для повернення обвинувального акта прокурору, так як він не відповідає вимогам КПК України.

До загальних засад кримінального провадження належить законність і забезпечення права на захист, відповідно до ст.7 КПК України. Зокрема, обвинувачений має право знати у вчиненні якого злочину його обвинувачують та щонайменше, бути негайно детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього (п.а) ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на вищевикладені обставини, зокрема на істотні порушення кримінального процесуального закону, враховуючи положенння ст.7 КПК України, Конвенцію, практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для виконання вимог, передбачених ст.ст.290, 291, 293 КПК України.

Керуючись ст.314 КПК України,

П О С Т А Н О В И В

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатеси ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту - задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000099 від 05.02.2018 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України - повернути прокурору для виконання вимог, передбачених ст. ст. 290, 291, 293 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3