ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1422/20 Справа № 207/684/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинськавід 01 жовтня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 жовтня 2020 року клопотання старшого слідчого СВ Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20.00 години до 06.00 годин строком до 29 листопада 2020 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що у поданому клопотанні слідчого не вказано про наявність доказів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а сама по собі лише наявність підозри не є підставою для позбавлення свободи. У такому випадку повинно бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".
Враховуючи викладене, той факт, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, одружений, раніше не судимий, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі й передбачені ст. 178 КПК України, а також враховуючи, що прокурором в суді не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту, що передбачено ст.181 КПК України.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 жовтня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
Вважає, що під час розгляду клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було надано суду достатньо доказів, що підтверджують обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також обґрунтовано недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіганні ризикам, зазначеним у клопотанні, а слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про можливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Зазначає, що ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він вчинив тяжкий злочин, який виразився у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння та такого, що спричинило втрату органу, вчиненому групою осіб, що свідчить про не дотримання ним суспільних норм поведінки та моралі та дає підстави вважати, що він буде порушувати покладені на нього обов`язки, в тому числі обов`язки, покладені на нього нормами КПК України.
Також ОСОБА_8 може впливати на свідків або потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні. Під час проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні та при ознайомленні із матеріалами досудового розслідування встановлено, що є ризик того, що з метою уникнення покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним, ОСОБА_8 може здійснювати вплив на потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 з метою зміні їх показів на власну користь, зменшення рівня тяжкості кримінального правопорушення.
Крім того, ОСОБА_8 з метою зміни показів потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні на власну користь та і свою чергу уникнення від покарання за дане кримінальне правопорушення, може вчинити інше кримінальне правопорушення відносно вказаних осіб також із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували та просили ухвалу суду залишити без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 саме цього виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки та дієвості кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
При цьому також приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу, - 01 жовтня 2020 року, - до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявних щодо ОСОБА_8 ризиків.
До того ж, згідно наданих суду апеляційної інстанції документів, ОСОБА_8 перебуває на обліку лікаря-психіатра з діагнозом: рекурентний депресивний розлад, перенесений поточний депресивний розлад (а.п.189), з 26.10.2020 року по 26.11.2020 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» з діагнозом «шизотипічний розлад, стійкий депресивно-іпохондричний синдром».
За викладених обставин, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинськавід 01 жовтня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4