Справа № 456/303/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1134/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000555 від 13.05.2019 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_11 та її законного представника ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_10 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_6 , -

встановила:

вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 вересня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 19154,10 грн. (дев`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят чотири гривні 10 копійок) витрат на залучення експерта.

Вирішено питання з речовими доказами.

Скасовано арешт на автомобіль марки «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки «BMW 316 І», реєстраційний номерний знак OOL НОМЕР_2 , накладений згідно ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2019 року.

Згідно вироку, 13.05.2019 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_6 проявивши злочинну недбалість, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW 316 І», реєстраційний номерний знак OOL НОМЕР_2 , реєстрація республіки Польща, в салоні якого перебували пасажири ОСОБА_10 , неповнолітня ОСОБА_13 , малолітня ОСОБА_11 та рухаючись ним автодорогою «Стрий-Дашава» у напрямку до м. Стрий, при проїзді її ділянки біля будинку №60, вул. Колеси, с. Слобідка, Стрийського району, Львівської області, яка виразилися в тому, що він рухався у напрямку до м. Стрий, Львівської області з швидкістю не менш як 79 км/год., що є перевищенням допустимої швидкості руху в населених пунктах 50 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки, на дорозі із двохстороннім рухом, яка має по одній умовній смузі для руху в кожному напрямку, без причин технічного характеру, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час йому назустріч рухався автомобіль «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 , такими своїми діями створив аварійну обстановку, котра призвела до зіткнення із ним.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 отримав закритий перелом середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням, закритий відламковий перелом нижньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням, відкритий перелом правого наколіннику зі зміщенням, рани на голові, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Пасажирка автомобіля марки «BMW 316 І», реєстраційний номерний знак OOL НОМЕР_2 ОСОБА_11 отримала струс головного мозку, закритий перелом кісток тазу, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Пасажир автомобіля марки «BMW 316 І», реєстраційний номерний знак OOL НОМЕР_2 ОСОБА_10 отримав політравму тулуба і правої кінцівки у вигляді розриву селезінки та множинних розривів кореня брижі тонкої кишки з накопиченням крові в черевній порожнині, багато відламкового перелому правого плеча, перелому передньої колони тазу справа, перелому сідничної кістки справа, розриву крижо-клубного зленування зліва, невриту променевого нерву з наявністю «гематом», що супроводжувалась травматичним шоком 2-3 ступенів і відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення.

Пасажирка автомобіля марки «BMW 316 І», реєстраційний номерний знак OOL НОМЕР_2 ОСОБА_13 отримала тупу травму живота, множинні розриви печінки, за очеревинну гематому справа, гемоперитонеум (кров в черевній порожнині), закритий перелом правого стегна, закритий перелом правої ключиці, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент причинення.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 , а саме: п. 1.2 (в Україні встановлено правосторонній рух транспортних засобів); п. 1.5. (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); п. 2.3 (підпункту «б» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; «д» водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); п. 12.1. (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним); п. 12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.); і вказані порушення ОСОБА_6 вимог ПДР України є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

На вирок суду адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 від 14 вересня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, виклавши п. 1 резолютивної частини вироку в наступній редакції: ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Згідно з п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що зазначений вирок необґрунтованим через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку захисту суд при призначені покарання суд необгрунтовано не врахував як пом`якшуючу обставину часткове відшкодування завданої шкоди потерпілому ОСОБА_9 .

Також суд не врахував те, що скоєне ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії злочинів вчинених з необережності.

Апелянт наголошує, що після скоєного кримінального правопорушення ОСОБА_6 був призваний на строкову військову службу. Згідно досліджених документів, а саме характеристики та клопотання з військової частини, де проходить військову строкову службу ОСОБА_6 , вбачається, що після скоєного кримінального правопорушення, останній став на шлях виправлення.

Вважає, що необгрунтовано при призначенні судом покарання не взята до уваги думка потерпілих про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі.

Суд не навів жодної мотивації з якої до обвинуваченого ОСОБА_6 при призначені покарання не було застосовано вимоги ст. ст. 75 та 76 КК України.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, скоєне ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних правопорушень вчинених з необережності, позитивно характеризується за місцем проживання та проходження служби, наявності трьох обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди, думку потерпілих, щодо призначення покарання ОСОБА_6 , навіть при наявності однієї обставини, яка обтяжує покарання, позицію Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» наведену у п. 1 про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи, що мета покарання за скоєне кримінальне правопорушення, а саме виправлення засудженого та попередження нових злочинів, досягнута, захист вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і що даний вирок слід змінити, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням.

На вирок суду потерпіла ОСОБА_11 та її законний представник ОСОБА_12 подали апеляційну скаргу в якій просять змінити вирок судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 від 14 вересня 2020 року, виклавши п. 1 резолютивної частини вироку в наступній редакції: ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Згідно з п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказують, що даний вирок на їхню думку є необґрунтованим через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При призначенні судом покарання не взята до уваги думка потерпілих про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі.

Вважають, що ОСОБА_6 слід призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, надавши таким чином йому можливість перебуваючи на волі працевлаштуватись після армії та можливість надавати майнову допомогу як їм так і іншим потерпілим, так як перебуваючи в місцях позбавлення волі він буде позбавлений можливості відшкодовувати шкоду потерпілим.

На вирок суду потерпілий ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 від 14 вересня 2020 року, виклавши п. 1 резолютивної частини вироку в наступній редакції: ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк З (три) роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Згідно з п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 повідомляти уповноважений орган з питань пробацїї про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що даний вирок є необгрунтованим через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При призначенні судом покарання не взята до уваги думка потерпілих про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі.

Вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, надавши таким чином йому можливість перебуваючи на волі працевлаштуватись після армії та можливість надавати майнову допомогу як йому так і іншим потерпілим, так як перебуваючи в місцях позбавлення волі він буде позбавлений можливості відшкодовувати шкоду потерпілим.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 представник потерпілої ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_14 подав заперечення, потерпілий ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_11 та її законного представника ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_10 , просять відмовити в задоволенні апеляційних скарг, вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, виступ захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_10 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора та потерпілого ОСОБА_9 , які заперечили подані апеляційні скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги до задоволення не підлягають виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними доказами, в апеляційних скаргах фактично не оспорюється, в зв`язку з чим не досліджується при апеляційному розгляді справи.

На переконання колегії суддів, доводи викладені в апеляційних скаргах про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі через суворість є неприйнятними.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

При цьому, загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.

Так, системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому з огляду на положення ст. 75 КК України законодавець підкреслює важливість такої мети покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні ряду покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має урахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

На переконання колегії суддів, призначивши ОСОБА_6 покарання за вчиненне ним кримінальне правопорушення, суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог ст. ст. 50,65 КК України.

Зокрема, судом вірно враховано, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд врахував щире каяття, сприяння у розкритті кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд врахував вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Щодо особи обвинуваченого, суд врахував, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю служби та проживання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушеннянта транспорті" при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, згідно якого суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції врахував позицію потерпілої сторони щодо призначення ОСОБА_6 виду та розміру покарання, однак вона не є визначальною та не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність.

На переконання колегії суддів, уникнення особою реального покарання за даних обставин негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, про те, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_6 основне покарання у вигляді реального позбавлення волі і таке покарання буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення є пропорційним характеру вчинених дій, їх небезпечності, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На переконання колегії суддів, зазначені вище обставини справи та дані про особу ОСОБА_6 у своїй сукупності, давали суду достатні підстави для висновку про можливість виправлення засудженого лише в умовах ізоляції від суспільства.

Вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання мотивований та відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає, переконливих доводів, які би спростовували висновки суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_6 , апелянти в апеляційній скарзі не навели.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для зміни вироку суду першої інстанції, у справі не встановлено, а відтак підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_11 та її законного представника ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4