УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою, в якій просить: прийняти його заяву про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України; внести відомості до ЄРДР; невідкладно розпочати досудове розслідування з підстави вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України; визнати скаржника потерпілим; вручити йому пам`ятку про права та обов`язки; надати можливість дати додаткові свідчення; повідомити про початок кримінального провадження та закінчення досудового слідства.

У скарзі ОСОБА_3 зазначає, що 06.06.2020 р. він звернувся в центральний апарат ДБР заявою про кримінальне правопорушення слідчим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_5 , на що 07.07.2020 отримав відповідь. 20.07.2020р. ухвалою Вінницького міського суду від 20.07.2020, яка ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07.08.2020 р. залишена без змін, дана скарга була повернута скаржнику.

Оскільки ОСОБА_3 звертався до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому із заявою про вчинення кримінальних правопорушень,який йому відмовив у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР, саме так кваліфікував скаргу ОСОБА_3 . Вінницький апеляційний суд, слідчий суддя приходить до висновку, що фактично скаржником оскаржується бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаржник вказує, що слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000049 від 27.09.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 345 КК України. Ознаки злочину у діях слідчого скаржник убачає у тому, що слідчий вказав недостовірні відомості про те, що ніби то скаржник відмовився від допиту свідків, не надав можливість повністю ознайомитись з матеріалами досудового розслідування, надати зауваження та пропозиції, не дав змоги прояснити деякі обставини відносно показів свідків по кримінальній справі, а також відмовив в очних ставках з "потерпілими".

Стверджує, що ніякого розслідування не проводилося: слідчий, прокурорські працівники процесуальні керівники кримінальному провадженні свої посадові обов`язки ігнорували, дій, спрямовані на всебічне та об`єктивне розслідування, навмисне не проводили, не прийняли до уваги, те, що до злочину можуть бути причетні самі правоохоронні органи, його керівництво.

Слідчий ОСОБА_4 , прокурор ОСОБА_5 , проявили не компетентність, не професіоналізм при виконанні КПК, КК Україні і Конституції України, умисно перевищили службові повноваження, вчинили дії, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, оскільки злочину скаржник не вчиняв. Крім того, дані посадові особи при складенні обвинувального акту 29.05.2020 р. видали завідомо неправдивий обвинувальний акт.

Також скаржник не погоджується із відповіддю заступника начальника ГУНП ОСОБА_6 від 29.05.2020 на його скаргу на дії слідчого від 13.04.2020.

Розгляд скарги ОСОБА_3 просить повести без його участі.

Представник органу досудового розслідування, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Із наданих матеріалів слідує, що 01.08.2020 р. ОСОБА_3 звернувся із заявою до ТУ Державного Бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, яка була зареєстрована 04.08.2020 за № Ш-4423, в якій вказав на вчинення, на його думку, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 та прокурором Вінницької обл. ОСОБА_5

07.08.2020 року Територіальним управлінням ДБР розташованим у м. Хмельницькому направлено ОСОБА_3 листа №Ш-4423/14-01-03-20, яким фактично відмовлено у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР у зв`язку із тим, що заява не містить обставин, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Як вбачається зі матеріалів розгляду звернення №Ш-4423, викладені ОСОБА_3 обставини вчинення, на його думку, слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 та прокурором Вінницької обл. ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України не містять конкретних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення безпосередньо вищевказаними особами. У тексті заяви не зазначено відомостей, які б вказували на їх злочинний характер, а тому неможливо зробити висновок про те, що у цій заяві містилось повідомлення про вчинення злочину.

Аргументи ОСОБА_3 про можливе вчинення злочинів, ґрунтуються на його власній оцінці слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 та прокурора Вінницької обл. ОСОБА_5 як некомпетентних осіб, а їх дій, як непрофесійних, оскільки скаржник стверджує, що злочину він не вчиняв.

Перевірка та оцінка законності та дотримання прав ОСОБА_3 під час проведеного досудового розслідування кримінального провадження 0000049 від 27.09.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 345 КК України буде здійснена в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження.

На підставі ст. 89 КПК України сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими. І лише суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення чи під час судового розгляду кримінального провадження.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Заява ОСОБА_3 про вчинення злочину не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій за відповідними статтями Кримінального кодексу України. У викладених у заяві фактах відсутні конкретні дані, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення безпосередньо вищевказаними особами.

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Не підлягають задоволенню і вимоги скаржника невідкладно розпочати досудове розслідування з підстави вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України; визнати скаржника потерпілим; вручити йому пам`ятку про права та обов`язки; надати можливість дати додаткові свідчення; повідомити про початок кримінального провадження та закінчення досудового слідства оскільки вказані вимоги є похідними від вимоги про зобов`язання внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення.

Керуючись статтями 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення повного тексту рішення.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1