Провадження № 1-кс/161/6518/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 04 вересня 2020 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку клопотання № 161/14153/20 прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

З підстав, викладених в клопотанні, просить суд накласти арешт на майно, вилучене 31 серпня 2020 року протоколом огляду, а саме:

-Мобільний телефон синього кольору марки «Huawei», моделі «Y5 2018», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із бордовим силіконовим чохлом, коробку з належними документами до вищевказаного мобільного телефону.

Прокурор, в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду клопотання, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Відповідно до положень статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали клопотання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України до слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що в провадженні Луцького ВП ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000096 від 15.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Як вбачається із копії витягу з ЄРДР та матеріалів клопотання, що 14 серпня 2020 року, в період часу з 15.00 годин по 17.00 годин, невстановлена особа, шляхом вільного доступу з лавки, яка розташована на території домогосподарства в АДРЕСА_1 , таємно викрала мобільний телефон марки «Huawei», моделі «Y5 2018», чим завдала ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 3 339,00 гривень (а.с. 3).
Також судом встановлено, що 31 серпня 2020 року, в ході огляду місця події, а саме узбіччі дороги, поруч з лавочкою за адресою село Гірка Полонка, вулиця Першотравнева, Волинської області, проведеного в період з 20.10 годин по 20.30 годин, було виявлено та вилучено:
- Мобільний телефон синього кольору марки «Huawei», моделі «Y5 2018», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із бордовим силіконовим чохлом, коробку з належними документами до вищевказаного мобільного телефону.
При цьому, суд звертає увагу, що майно, зазначене в клопотанні, було добровільно надане ОСОБА_4 (а.с. 1, 6) Внаслідок чого вказане майно не відповідає критеріям тимчасово вилученого майна та не є тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 2 статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Крім того, суд звертає увагу, що прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 при зверненні до суду з вказаним клопотанням взагалі не виконано вимоги п. 3 ч. 2 статті 171 КПК України, оскільки в клопотанні взагалі не зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Суд звертає увагу, що крім іншого, в клопотанні навіть на зазначено особу-володільця майна та її статус у кримінальному провадженні.
А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись ст. 100, 172, 173 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити прокурору Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про арешт майна.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1