Березівський районний суд Одеської області
10.09.2020
Справа № 494/566/20
Провадження № 1-кп/494/143/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.09.2020 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Онорівка Березівського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Онорівка Березівського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-27.02.2014 року Березівським районний судом Одеської області за ч.3 ст 185 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст 75 КК України, звільнений з іспитовим строком на 2 роки.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Соколове Іванівського району, Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , не працюючого, раніше судимого:
-09.07.2015 року Іванівським районним судом Одеської області за ч.2 ст 185 КК України до 1 року позбавлення волі. Згідно ст 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
-29.08.2018 року Іванівським районним судом Одеської області за ч.1 ст 185 КК України до громадських робіт 240 годин; 25.01.2019 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання.
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України);
13.04.2020 року. приблизно о 23:00 годині, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 знаходячись біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_7 . Перебуваючи біля вказаного домоволодіння, ОСОБА_4 , разом зі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 почули з підсобного приміщення цього домоволодіння звуки курей та в останніх виник умисел на їх викрадення. Реалізовуючи свої злочинні наміри, направленні на таємне викрадання чужого майна, діючи умисно, за попередньою змовою, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за їх діями ніхто не спостерігає, вони перелізли через огорожу та проникли на територію вказаного домоволодіння, де відчинили дерев`яну хвіртку господарського приміщення, яка була зачинена на металевий гачок та викрали 9 курей, які належали ОСОБА_7 , спричинивши матеріальну шкоду на суму 1080 гривень.
На розгляд суду досудовим слідством винесено обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України.
На розгляд суду досудовим слідством винесено обвинувачення ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України.
Потерпіла ОСОБА_7 на виклик суду не прибула, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання. Разом з цим, 01.09.2020 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілої або про відкладення судового розгляду, та можливість за її відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілої, за наявності її заяви про розгляд справи без її участі з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скоїли таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинили злочин, передбачений частиною третьою статті 185 КК України.
Також з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_6 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив злочин, передбачений частиною третьою статті 185 КК України.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у
дослідженні пояснень обвинувачених та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачені правильно розуміють зміст наданих їм прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 визнали вину у вчиненні злочину передбаченого частиною третьою статті 185 КК України та надали суду пояснення про те яким чином ними було скоєно кримінальне правопорушення, що вони щиро розкаюється у вчинені злочину та просили суд призначити їм найменш суворе покарання.
Згідно зі статтею12 КК України вчинений обвинуваченими злочини за частиною третьою статті 185 КК України є тяжким.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та осіб обвинувачених, які не перебувають на наркологічному і психоневрологічному обліку, характеризується за місцем мешкання посередньо.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.
На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким вони скористались.
Обставин, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України не встановлено.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною третьою статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки із покладанням обов`язків передбачених статтею 76 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 3 роки та обвинуваченому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Обвинувачені просили призначити найменш суворе покарання та вказали, в подальшому житті не будуть вчиняти таких дій.
У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Разом з цим, суд при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки вони визнали свою вину у інкримінованому їм злочині, надали показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Злочин вчинений обвинуваченими є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо осіб обвинувачених, тяжкості вчиненого ними злочину, а саме: розмір завданого збитку у сумі 1080 грн., позицію державного обвинувача та самих обвинувачених, з врахуванням ставлення обвинувачених до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що вони щиро розкаялись у скоєному, визнали свою провину, усвідомили протиправну поведінку, виявляють жаль з приводу вчиненого злочину, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та попередження вчинення ними нових злочинів, є призначення покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності та інтересів потерпілої.
До набрання вироком законної сили запобіжні заходи стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 залишити попередньо обрані.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Суд також вважає, що речові докази, а саме: п`ять опатраних курей, які передані на зберігання ОСОБА_7 - необхідно залишити потерпілій.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 3 ст. 185 КК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 залишити особисте зобов`язання.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 залишити цілодобовий домашній арешт.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 6 місяців.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 залишити цілодобовий домашній арешт.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений. Витрати на експерта відсутні.
Речові докази: п`ять опатраних курей, які передані на зберігання ОСОБА_7 - необхідно залишити потерпілій.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1