СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4555/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2020 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діють в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування арешту майна,-
ВСТАНОВИВ:
04.09.2020 року до Святошинського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна звернулись адвокати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діють в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У клопотанні скаржник вказує, що 11 грудня 2018 року слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_7 розглянуто справу №759/19964/18 за клопотанням прокурора Київської місцевої прокуратури №8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000056 від 12.05.2018 року та винесено ухвалу про арешт майна від 11.12.2018 року.

Так, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2018р. накладено арешт на майно, а саме:

-земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:670:0279, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386;

-земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :75:670:0280, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386;

-земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :75:670:0283, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386, які на праві власності належать ОСОБА_6 , шляхом накладення заборони на користування (у тому числі проведення будівельних робіт) та розпорядження (у тому числі відчуження).

Підставою для накладення арешту за ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року по справі №759/19964/18 на нерухоме майно було клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_8 з аргументацією того, що здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000056 від 12.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, щодо підробки офіційних документів під час шахрайських дій невстановлених осіб з неправомірного відчуження земельних ділянок на користь третіх осіб, особами у яких витребувані зазначені ділянки на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради на підставі рішень Святошинського районного суду м. Києва.

Проте, станом на дату накладення арешту - 11 грудня 2018 року та по тепер власником майна, на яке ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року по справі №759/19964/18 накладено арешт, а саме: земельної ділянки площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:670:0279, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386; земельної ділянки площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :75:670:0280, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386; земельної ділянки площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :75:670:0283, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386, є фізична особа ОСОБА_6 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Станом на дату подання даного клопотання про скасування арешту на нерухоме майно минуло більше півтора роки. Окрім вищевикладеного, відомості про причетність до кримінального провадження №0000056 від 12.05.2018 року власника арештованого майна - ОСОБА_6 не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, стосовно нього не здійснюється досудове розслідування, про підозру у вчиненні злочину не повідомлено, не пред`явлено цивільного позову.

ОСОБА_6 відповідно до договорів купівлі-продажу купив вищевказані земельні ділянки, у зв`язку з чим є добросовісним власником майна.

Тобто, станом на дату накладення арешту на нерухоме майно, таке нерухоме майно було у власності ОСОБА_6 , тому накладення арешту в рамках кримінального провадження №0000056 від 12.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.1 ст.190 КК України є недоцільним та необгрунтованим.

На підставі викладених обставин, арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року, в подальшому не має потреби та підлягає скасуванню.

Представники скаржника в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Слідчий Святошинського УП ГУНП в м. Києві в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Прокурор місцевої прокуратури № 8 в судовому засіданні стосовно задоволення клопотання не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За змістом положень ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, зокрема у випадку, коли вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходом від них, а також майно, в яке було повністю або частково перетворено.

Судом встановлено, що 11 грудня 2018 року слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_7 розглянуто справу №759/19964/18 за клопотанням прокурора Київської місцевої прокуратури №8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000056 від 12.05.2018 року та винесено ухвалу про арешт майна від 11.12.2018 року.

Так, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2018р. накладено арешт на майно, а саме:

-земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:670:0279, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386;

-земельну ділянку п лощею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :75:670:0280, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386;

-земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :75:670:0283, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386, які на праві власності належать ОСОБА_6 , шляхом накладення заборони на користування (у тому числі проведення будівельних робіт) та розпорядження (у тому числі відчуження).

Положенням ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак вони мають бути об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Тобто, станом на дату накладення арешту на нерухоме майно, таке нерухоме майно було у власності ОСОБА_6 , тому накладення арешту в рамках кримінального провадження №0000056 від 12.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.1 ст.190 КК України є недоцільним та необгрунтованим.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

На підставі викладених обставин, арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року, в подальшому не має потреби та підлягає скасуванню.

Таким чином, арешт у межах кримінального провадження №0000056 від 12.05.2018 року в частині оскаржуваних остороною об`єктів слід скасувати.

Керуючись ст ст. 131, 132, 170, 174, 175, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діють в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт на майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:670:0279, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386; земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :75:670:0280, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386; земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :75:670:0283, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 386, шляхом накладення заборони на користування (у тому числі проведення будівельних робіт) та розпорядження (у тому числі відчуження), накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року по справі №759/19964/18 за клопотанням прокурора Київської місцевої прокуратури №8 у кримінальному провадженні №0000056 від 12.05.2018 року.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1