Справа № 396/966/20
Провадження № 1-кп/396/188/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
- 26.08.2015 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
- 28.04.2018 року звільнений Устинівським виправним центром Кіровоградської області № 37, по відбуттю строку покарання, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 в ніч на 28.05.2020 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що на початку травня 2020 року, більш точного часу ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 проходив по вул. Миколи Вороного, в м. Новоукраїнка, повз продуктовий магазин «Людмила», що належить потерпілій ОСОБА_5 . З боку вказаного магазину ОСОБА_3 помітив дві половини металевих дверей, які були схилені на бокову частину магазину, оскільки попередньо були демонтовані та зняті із завіс. Зрозумівши, що двері знаходяться без постійного нагляду, в останнього виник раптовий умисел, спрямований на викрадення чужого майна, а саме вказаних двох частин металевих дверей, з метою подальшого їх продажу.
Продовжуючи свій злочинний умисел в ніч на 28.05.2020 року близько 2 години обвинувачений ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, попередньо взяв свою двоколісну металеву тачку, з метою перевезення викраденого майна та прийшов до вищевказаного магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , з метою здійснення своїх протиправних дій.
Продовжуючи свій злочинний умисел, діючи таємно, з корисливих мотивів обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до неогородженого магазину, до місця, де знаходились металеві двері, за допомогою фізичної сили рук, погрузив дві частини металевих дверей, загальна вага яких складає 147 кг та зник з місця злочину.
Далі з метою реалізацій свого корисливого мотиву, обвинувачений ОСОБА_3 перевіз на вказаній тачці дві частини металевих дверей до пункту прийому металу, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , де по дорозі вигрузив одну половину дверей на узбіччі дороги, а іншу продав, за що отримав грошові кошти в сумі 120 гривень, які в подальшому витратив на власні потреби, а іншу частину металевих дверей переховав, так як хотів продати наступного дня, але, після того, як дізнався, що потерпіла ОСОБА_5 звернулася з письмовою заявою до відділення поліції, повернути повернув одну половину потерпілій.
Своїми умисними, протиправними діями, обвинувачений ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 411 гривень 60 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувачльному акті, визнав повністю, та пояснив, що 28.05.2020 року він прийшов до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що розташований за адресою: вул. М.Вороного, 22, м. Новоукраїнка, з метою викрадення двох половин металевих дверей. Попередньо взяв із собою двоколісну металеву тачку з метою перевезення викраденого. Потім поклав дві частини металевих дверей на тачку та перевіз їх до пункту прийому металу, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , по дорозі вигрузив одну половину дверей на узбіччі дороги, а іншу продав, за що отримав грошові кошти в сумі 120 гривень, іншу частину металевих дверей переховав, хотів продати наступного дня, коли приїхала потерпіла ОСОБА_5 та повідомила, що звернулася з письмовою заявою до поліції, повернув одну половину дверей потерпілій.
У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, не позбавляти волі, дати шанс на виправлення, збитки потерпілій відшкодував в розмірі 500 грн.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі, що свідчить про відсутність її інтересу до даної справи. Цивільний позов не заявила.
За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_3 , та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні, крім його показів та щирого каяття, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів, на підтвердження вини обвинуваченого та розміру завданої шкоди потерпілому.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав себе винуватим у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, так як своїми протиправними діями він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, оскільки має незняту та непогашену судимість за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, згідно вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26.08.2015 року.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, обставини вчинення, мету та мотив вчинення злочину, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя та ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РВ філії ДУ «Центр пробації», щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , вважають, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства цілком можливе за умов застосування нагляду та проходження особою пробаційних програм на зміну прокримінального мислення. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як високий та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не одружений, проживає в цивільному шлюбі, не працює, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, осіб похилого віку на утриманні не має, на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває., раніше судимий: 26.08.2015 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, 28.04.2018 року звільнений Устинівським виправним центром Кіровоградської області № 37, по відбуттю строку покарання, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України слід призначити у межах санкції даної статті у виді позбавлення волі, так як більш м`який вид покарання у виді арешту чи обмеження волі недоцільно застосовувати до особи, яка офіційно не працює, має судимість за вчинення умисного корисливого злочину, за який вже відбула покарання у виді позбавлення волі, судимість незнята та непогашена, звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання 28.04.2018 року, що підверджено інформаційною довідкою(зі слів обвинуваченого 2017 року, однак дата 2017 року не підтверджена), що свідчить що обвинувачений на шлях виправлення не став.
Враховуючи у сукупності викладені обставини, позицію потерпілої, якою не заявлено цивільний позов, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до скоєного, який щиро розкаявся, відшкодував завдану шкоду, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який офіційно не працює, утриманців не має, раніше судимий за вчинення корисного злочину, тому суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, та практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, а також врахувавши дані про особу винуватого і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку засудженого за період кримінально-процесуального провадження, чим фактично досягнута мета покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання у виді позбавлення волі, але не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення, тобто, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, встановивши дворічний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі понесені на залучення експертів становлять 653 грн. 76 коп та підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого.
Речові докази після набрання вироком суду законної сили:
- дві половини металевих дверей, вагою 42 кг та 105 кг, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не обирався, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає, так як останній своєчасно являвся на всі виклики суду.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
В силу ст. 75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 76 копійок.
Речові докази після набрання вироком суду законної сили:
- дві половини металевих дверей, вагою 42 кг та 105 кг, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1