Справа № 171/1552/20
1-кп/171/232/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Апостолове Дніпропетровської області
Суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000279, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 травня 2020 року, стосовно ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України,

встановила:

30.09.2020 року мною отримано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000279, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 травня 2020 року, стосовно ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України.
На даний час вважаю за необхідне заявити самовідвід у даному кримінальному провадженні з наступних підстав.
Положеннями частин 1, 5 ст.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п.1 ст.6 Конвенції зазначено «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».
Згідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Згідно з ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Крім того, відповідно до п.12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Так, обвинуваченим у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_2 , який органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України. Вказані злочини (згідно формулювання обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті) скоєнні ОСОБА_2 під час виконання службових обов`язків Апостолівського міського голови.
Першим заступником Апостолівського міського голови ОСОБА_2 є ОСОБА_3 , який являється чоловіком мого помічника - ОСОБА_4 .
Вказана обставина може викликати сумнів у моїй неупередженості або об`єктивності під час розгляду вказаного кримінального провадження.
Таким чином, задля запобігання порушень п.4 ч.1 ст.75 КПК України та п.1 ст.6 Конвенції, вважаю за необхідне заявити самовідвід по даному кримінальному провадженню, а обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні передати до канцелярії Апостолівського районного суду Дніпропетровської області для проведення повторного автоматизованого розподілу у відповідності до ч.3 ст.35 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.75, 80 КПК України,

постановила:

Заявити самовідвід від участі у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000279, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 травня 2020 року, стосовно ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, на підставі ч.4 ст.76 КПК України.
Кримінальне провадження передати до канцелярії Апостолівського районного суду Дніпропетровської області для проведення повторного автоматизованого розподілу відповідно до ч.3 ст.35 КПК України та Засад автоматизованого документообігу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1