Справа № 307/589/20
Провадження № 1-кс/307/1242/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м.Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , представника Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області - ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів клопотання слідчої СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000027 від 26 лютого 2020 року про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2020 року слідча СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про арешт майна . Клопотання мотивує тим, що 26 лютого 2020 року відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що при опрацюванні інформації про проведення аукціонів на сайті https://ргоzогго.sale встановлено, що у комунальній власності територіальної громади селища Солотвино перебуває об`єкт нерухомості - будинок культури, площею 3 350,4 м.кв., який Солотвинською селищною радою виставлено для продажу на аукціоні. 26 лютого 2020 року проведено електронний аукціон продажу вказаного об`єкта нерухомості, переможцем якого став ОСОБА_5 з ціною 550 000, 55 гривень. Згідно інформації отриманої із Солотвинської селищної ради, стартова ціна вказаного об`єкта нерухомості затверджена протоколом №1 засідання аукціонної комісії від 31січня 2020 року в розмірі 521 691, 00 гривень на підставі висновку про вартість майна ФОП ОСОБА_8 від 29 січня 2020 року. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 203373410 від 07 березня 2020 року, об`єкт нерухомого майна: Будинок культури, об`єкт житлової нерухомості: Ні, Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 3350.4, матеріали стін: цегла, адреса: АДРЕСА_1 , зареєстровано за формою власності приватна розмір частини 1/1 за власником ОСОБА_5 . 27 лютого 2020 року слідчим СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області проведено огляд вказаної будівлі - будинку культури, площею 3350,4 м2. Постановою слідчого від 27 лютого 2020 року вказану будівлю визнано речовим доказом укримінальному провадженні. 05 жовтня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні призначено судову оціночно-будівельну експертизу, яку доручено для виконання експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. 07 грудня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_9 № 307/589/20 від 04 грудня 2020 року за участі судового експерта ОСОБА_10 проведено огляд Будинку культури, загальною площею (кв.м): 3350, 4, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває у власності ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ). Крім цього, відповідно до матеріалів ЄО №7930 від 14 грудня 2020 року встановлено, що 14 грудня 2020 року Солотвинський селищний голова ОСОБА_11 звернувся до поліції з метою уникнення знищення доказових матеріалів по кримінальному провадженні №0000027, а саме: з метою припинення демонтажу Будинку культури, загальною площею (кв.м): 3350.4, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває у власності ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ). Відповідно до відношення Солотвинського селищного голови Василя Йовдія 14 грудня 2020 року невідомі особи почали демонтаж вищевказаної будівлі за допомогою двох екскаваторів, які працювали на прилеглій до будівлі земельної ділянки. У зв`язку з цим, з метою запобігання знищення доказової бази у кримінальному провадженні просять вжити відповідних заходів щодо припинення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці, де розташований будинок культури до прийняття остаточного процесуального рішення по справі. Враховуючи те, що Будинок культури, загальною площею 3 350,4 м2, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває у власності ОСОБА_5 , ( АДРЕСА_2 ) визнано речовим доказом, є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, постала потреба у збереженні вказаного речового доказу, який надалі може бути використаний у процесі доказування у порядку ст. 91 КПК України, до прийняття кінцевого процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні, а також зважаючи на те, що вказані предмети вважаються предметами, що були об`єктами кримінально -протиправних дій, їхнє перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що своєю чергою може вплинути повноту та достовірність проведеної експертизи, а саме: земельно-технічної експертизи, яка є вкрай необхідною для забезпечення всебічного та повного досудового розслідування. З метою збереження речових доказів просить накласти арешт на Будинок культури, загальною площею 3350,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває у власності ОСОБА_5 , проживаючого в АДРЕСА_3 , із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Прокурор Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 та слідча ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини, просять клопотання задовольнити.

Представник Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області - ОСОБА_7 в судовому засіданні також підтримав клопотання та вважає, що будинок культури відчужено по заниженій ціні і на його думку будівля будинку культури вибула із комунальної власності територіальної громади селища Солотвино незаконно.

Представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги клопотання не визнав та пояснив, що ОСОБА_5 являється власником нежитлової будівлі, площею 3 350,40 м.кв., на підставі договору купівлі-продажу від 04 березня 2020 року за № 2412, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_12 , законність та дійсність якого встановлена рішенням Господарського суду Закарпатської області від 15 вересня 2020 року у справі № 907/330/20, яке набрало законної сили 13 жовтня 2020 року, у справі за позовом прокурора Тячівського району Закарпатської області про визнання недійсними результатів електронних торгів та договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації, а також зобов`язання повернути майно. Будинок культури у власності ОСОБА_5 не перебуває, а він є лише власником нежитлової будівлі, якою він розпоряджається на власний розсуд. Просить у арешті майна відмовити.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання та дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя прийшла до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського ВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 26 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України.

Норми кримінально-процесуального закону покладають на слідчого суддю обов`язок сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону, перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів, зважати, що незалежно від визначеного процесуальним законом суб`єкта ініціювання застосування заходів забезпечення обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурор та враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання. До клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження додається: 1) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, 2) копії матеріалів, якими сторона кримінального провадження, що подала відповідне клопотання, обґрунтовує свої доводи.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Зі змісту клопотання та долучених до нього письмових доказів вбачається, що дане клопотанн про арешт майна, не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, тому підлягає поверненню для усунення недоліків, з наступних підстав.

Зокрема, в клопотанні слідчою не наведено доказів того, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно.

Зі змісту витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань не вбачається обставин, які можуть свідчити про обгрунтовану підозру вчинення кримінального правопорушення та які можуть містити ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, а лише констатовано, що внаслідок підробки документів невстановленими особами проведено електронний аукціон, на якому відчужено будівлю будинку культури, яка є комунальною власністю територіальної громади селища Солотвино, однак, які саме документи підроблено для проведення аукціону прокурором в судовому засіданні не доведено та слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено, оскільки сам факт відчуження будівлі будинку культури шляхом проведення електронного аукціону не містить складу будь-якого злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Крім цього, до клопотання не додано жодних доказів, які б свідчили про повідомлення яким-небудь особам про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КПК України, та заявлення ким-небуть цивільного позову в даному кримінальному провадженні.
Зі змісту поданого клопотання вбачається, що арешт нерухомого майна, а саме: Будинку культури, загальною площею 3350,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває у власності ОСОБА_5 , проживаючого в АДРЕСА_3 , полягає у збереженні речового доказу у кримінальному провадженні №0000027 від 26 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Однак, до клопотання не додано постанови слідчого про визнання вказаної будівлі речовим доказом, що в судовому засіданні визнала слідча ОСОБА_4 , яка пояснила відсутність у матеріалах клопотання такої постанови тим, що матеріали кримінального провадження направлено експерту ЛНДІСЕ.
Клопотання про арешт майна містить припущення про те, що Будинок культури, загальною площею 3350,4 м2, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , яке згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває у власності ОСОБА_5 є предметом вчинення злочину, оскільки не встановлено самого факту вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею також встановлено, що будівля під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 3350,4 м2, відсутня, а ОСОБА_5 являється власником нежитлової будівлі, площею 3 350,40 м.кв., яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, виникає сумнів у наявності об`єкту арешту, який заначений у клопотанні.

Клопотання слідчої не містить правових підстав, які б доводили, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого про накладення арешту на майно.

Вказані недоліки були зазначені в ухвалі слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2020 року, якою слідчий суддя клопотання про арешт майна повернув прокурору для усунення вказаних в ухвалі недоліків, однак, слідча повторно звернулася до суду із аналогічним клопотанням без виправлених недоліків, на які звернув увагу слідчий суддя в ухвалі від 02 березня 2020 року.

Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінально- процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий судя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчої СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000027 від 26 лютого 2020 року про арешт майна - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 10 годині 00 хвилин 18 грудня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1