Справа № 755/7714/20
№ 1-кс/755/3279/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, із середньо-спеціальною освітою, перебуваючому у цивільному шлюбі, працюючому неофіційно різноробочим у кафе «Бора-бора», зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, у кримінальному проводженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003558 від 30.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0003558 від 30.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У ході досудового розслідуванням встановлено, що 30 травня 2020 року, у нічний час доби, близько о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували біля магазину «Маркет Плюс», що розташований за адресою м. Київ, вул. Азербайджанська, 6, де відпочивали та розпивали алкогольні напої. У цей же час, біля зазначеного магазину перебував ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зі своїми товаришами ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які відпочивали та розпивали алкогольні напої. У подальшому, близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території вищевказаного магазину «Маркет Плюс», на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, почали словесний конфлікт з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_9 та умисно завдав останньому один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя ліворуч, від якого, ОСОБА_9 не встояв на ногах і, похилившись назад, впав у ноги ОСОБА_4 . У цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Діючи на досягнення свого умислу, ОСОБА_4 , утримуючи в правій руці невстановлений слідством колюче-ріжучий предмет, візуально схожий на ніж, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи позаду потерпілого ОСОБА_9 , умисно наніс йому вказаним предметом один за одним три удари в ділянку спини. Одразу після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, а потерпілого ОСОБА_9 , який внаслідок отриманих ножових поранень не зміг піднятись із землі, бригадою швидкої медичної допомоги, що прибула на місце злочину, госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, що за адресою м. Київ, вул. Братиславська, 3.

Згідно з висновком експерта № 042-1090-2020, дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 30.05.2020 року о 02 годині 31 хвилина, у нього мали місце наступні тілесні ушкодження: а) проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва рана з рівними краями на задній поверхні грудної клітки зліва в проекції кута лопатки, від якої відходить рановий канал, направлений зовні-досередини, зліва-направо, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки та проникає в ліву плевральну порожнину, з явищами гемопневмотораксу (наявність в плевральній порожнині крові та повітря); б) проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа рана з рівними краями на задній поверхні грудної клітки праворуч між кологрудинною та лопатковою лініями в проекції 10 ребра, від якої відходить рановий канал, направлений зовні-досередини, знизу-вверх, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки та проникає до купола діафрагми, з явищами гемопневмотораксу (наявність в плевральній порожнині крові та повітря); в) колото-різане поранення м`яких тканин поперекової ділянки зліва. Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, є критерій небезпеки для життя, тому, відповідно п. п. 2.1.2. та 2.1.3/й «Правил», вказані тілесні ушкодження у п. п. а), б) даних Підсумків, відносяться до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження. Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», вказане тілесне ушкодження у п. в) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Характер та морфологія виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворились внаслідок трьох травматичних дії гострим(ми) предметом(ми), якому притаманні колюче-ріжучі властивості (по типу клинка ножа), за давністю можуть відповідати вказаному терміну, тобто 30.05.2020 року.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
13 липня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого; протоколами допитів свідків; протоколами проведення слідчих експериментів; протоколами пред`явлення для впізнання.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, у розумінні положень, що наведені у численних рішень Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року, суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто в межах вказаного кримінального провадження існують ризики, а саме те, що останній, перебуваючи на волі, будучи обізнаним з санкцією статі, яка йому інкримінується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, оскільки він з місця події втік та забрав предмет вчинення злочину, який має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків, оскільки він, будучи знайомим із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 може схилити останніх до неправдивих показів, що негативно вплине на хід досудового розслідування, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, вік підозрюваного, стан його здоров`я, а також відсутність стійких соціальних зв`язків не перешкоджають ОСОБА_4 перебувати під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України Таким чином, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти зазначеним ризикам. Враховуючи особу підозрюваного, спосіб його життя, цинічність та зухвалість вчиненого кримінального правопорушення, поєднаного із застосуванням насильства, є за необхідне не визначати розмір застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що підозра є обґрунтованою та підтверджується долученими до клопотання матеріалами. Крім того, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний, будучи обізнаним із мірою покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 знайомий зі свідками та потерпілим, може чинити на них тиск. Крім того, підозрюваний вину не визнає та відмовляється давати покази, у зв`язку з вищенаведеним, прохав клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки тримання під вартою є найтяжчим запобіжним заходом. Зокрема, прокурор повинен довести наведені ним ризики, а не перераховувати їх формально. Крім того, жодних заяв про вплив на свідків та потерпілого за увесь час не надходило, тобто ніякого тиску на останніх з боку його підзахисного не було. Підозрюваний ОСОБА_4 не вчиняв інкримінованого йому злочину і нічого органу досудового розслідування не пояснює, оскільки бажає це зробити під час судового слідства. З матеріалів клопотання випливає, що свідки вказують, що тілесні ушкодження наносила саме затримана особа, а його підзахисний такою особою не був, а була інша особа. Підозрюваний проживає в іншому місці, а на вул. Азербайджанську приїжджає лише для допомоги своєму батьку. Зокрема, якщо застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, то він не зможе бачитися зі свідками. Щодо соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_4 , то останній майже 10 років перебуває у цивільному шлюбі, піклується про свого батька, якому робить ін`єкції та допомагає матеріально. У зв`язку з вищенаведеним, прохав застосувати до його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, оскільки останній працює, утримує дружину і батька.

Підозрюваний ОСОБА_4 , підтримав думку свого захисника та пояснив, що він вже декілька разів за викликом слідчих з`являвся до управління поліції і завжди прибував вчасно. Якби він мав намір переховуватися, то вже давно б це зробив. Пояснив, що він буде у подальшому, у суді, доводити свою невинуватість. Зазначив, що якщо відносно нього буде застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, то його родина залишиться без матеріальної допомоги.

Зокрема, у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 (цивільна дружина підозрюваного ОСОБА_4 ) показала, що вона є цивільною дружиною підозрюваного ОСОБА_4 та вони разом проживають вже майже 10 років. У їхній родині працює лише її чоловік і забезпечує їх матеріально. Зокрема, ОСОБА_4 допомагає своєму батьку-інваліду, в тому числі, і матеріально, є добрим і працелюбним.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного та свідка, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Поряд з цим, положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою Цієї статті.

Стаття 176 КПК України регламентує, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження за клопотанням прокурора.

Крім того, вимогами ст. 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий мотивує клопотання, свідчать про наявність обгрунтованої підозри на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Так, відповідно до практики Європейського суду існує розширене трактування терміну обґрунтована підозра, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, 8eгieз А, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, що виправдати подальше розслідування або звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року). Будь-яка особа стороння особа може бути переконаною в тому, що ця особа причетна до даного кримінального правопорушення.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені в клопотанні слідчого дані, з урахуванням долучених до клопотання доказів, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Наявність же будь-яких обставин, що є суперечливими, або свідчать про наявність даних, які підлягають перевірці, і є завданням органу досудового розслідування під час розслідування справи з метою розслідування кримінальної справи на підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання, що повинно підтвердити або розвіяти підозру.

Разом з тим, відповідно до частини першої ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, виключно, у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною другою ст. 183 КПК України визначено перелік злочинів, підстав та умов, за наявності яких слідчий суддя має право задовольнити клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до якої тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, у разі, якщо особа переховувалася від органу досудового розслідування, перешкоджала кримінальному провадженню, тощо. Проте, таких обставин у справі не встановлено. Зокрема, у матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що ОСОБА_4 перешкоджав кримінальному провадженню, а доводи слідчого про ймовірні наміри порушити обов`язок щодо дотримання належної процесуальної поведінки, є неаргументованими та не підтверджуються даними, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Поряд з цим, при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує положення п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити, з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтвердити існування такого ризику.

Враховуючи, що інших достатніх та обґрунтованих підстав, крім тяжкості злочину, у клопотанні слідчого не зазначено, слідчий суддя приходить до висновку, що викладені у клопотанні мотиви не можуть служити підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу взяття під варту.

З огляду на вищезазначені обставини, враховуючи поряд з цим, що підозрюваний працює неофіційно, має постійне місце проживання у м. Києві, перебуває у цивільному шлюбі, має батька-інваліда 2-ї групи, слідчий суддя приходить до висновку, що тримання підозрюваного під вартою є надмірним запобіжним заходом, який покликаний забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином, докази та обставини, на які посилається слідчий в клопотанні та прокурор у судовому засіданні, не дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, негативно впливати на хід розслідування справи кримінального провадження, а тому для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні, вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні належним чином не доведено підстави необхідності обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

А тому, клопотання слідчого щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, при цьому, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із застосування електронних засобів контролю, який з урахуванням вищезазначених ризиків у кримінальному провадженні, обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного, на даний час забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, одночасно з цим, слідчий суддя вважає за необхідне, згідно з положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_4 відповідні обов`язки.

За таких обставин, керуючись вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 208, 309, 310, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із застосування електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, суду залежно від стадії кримінального провадження з 21 години 00 хвилин до 06 години 30 хвилин, строком на 60 днів до 11 вересня 2020 року.
Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання та роботи; носити електронний засіб контролю; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали для виконання передати органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: