Справа № 755/4997/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд)

у складі головуючої судді ОСОБА_1 одноособово,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

та сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002219 від 23.03.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судомого: 10.01.2012 вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України, з урахуванням ст. 70 того ж Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців та звільненого у 2015 році умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 8 місяців 3 дні, та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Черкаської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, маючого на утриманні сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 07.03.2018 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та із застосуванням ст. 75 КК України, звільненого від віібування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, кожного окремо,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
у с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 23.03.2020 приблизно о 18:40 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшли до магазину «Фора», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Харківське Шосе, 9.

Перебуваючи у вищевказаному магазині до останніх підійшов охоронець та попросив не ховати продукти в одязі й повернувся на робоче місце.

Надалі, між охоронцем та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на касовій зоні знову виникла словесна перепалка, в ході якої у них виник умисел нагрубе порушення громадського порядку, з хуліганських мотивів.

В подальшому реалізуючи власнийпротиправний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалось особливою зухвалістю, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, з хуліганських спонукань, у руслі явної неповаги до суспільства, що виразилось у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почалисваритися, нецензурно виражатисята порушувати громадський порядок.

В подальшому ОСОБА_5 почав роздягатися, а саме зняв з себе джинсову куртку, сіру кофту та чорну футболку, залившись з оголеним торсом, почав чіплятись до охоронця, а саме намагався штовхнути його, в результаті чого впав на підлогу, перечепившись через власну курточку.

У цей же час, ОСОБА_4 тримаючи в правій руці дві пляшки пива продовжив чіплятись до даного охоронця, намагаючись штовхнутийого руками та ногами, й супроводжуючисвої дії нецензурною лайкою.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи з хуліганських мотивів, що супроводжувалось особливою зухвалістю, не зважаючи на спроби осіб, які стояли у черзі, зупинити його дії, ОСОБА_5 продовживдемонстративне оголенняв приміщенні магазину «Фора» на касовій зоні та спустив штани джинсові разом з трусами донизу, тим самим демонструючи свої статеві органиособам, які знаходились в приміщенні магазину.

Після того, як охоронець вивів осіб, які грубо нехтували правилами поведінки в суспільстві на вулицю, оскільки вони тривалий час вперто не припиняли свої дії, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходячись перед входом до магазину «Фора», на вулиці, продовжили порушувати громадський порядок.

Потім, ОСОБА_4 наніс ударліктем правою руки та два удари стопою правої ноги в скло вхідних дверей магазину, чим пошкодив його, а саме розбив.

Та через хвилину ОСОБА_4 наніс ще один удар ліктем правої руки в область вхідних дверей магазину, супроводжуючи дані удари нецензурною лайкою.

У результаті протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, а саме пошкодженням майна магазину.

Вказаних висновків Суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (див. постанову ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

У той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК).

Так, обвинувачені указали суду, що дійсно 23.03.2020 приблизно о 18:40 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння зайшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: м. Київ, вул. Харківське Шосе, 9, де у них виник словесний конфлікт з охоронцем цього магазину, котрий звинуватив ОСОБА_5 у тому, що він ховає продукти в одязі, що не відповідало дійсності.

З метою спростування цих зауважень та ураховуючи вимогу охоронця показати, що знаходиться під одягом ОСОБА_5 повністю роздягнувся, аби довести факт протилежного (того, що він не ховав продуктів під одягом).

У подальшому, коли їх виштовхали з магазину, та у наслідок чого вони опинилися на вулиця, а ОСОБА_5 залишився ще й без одягу, котрий залишився у магазині, ОСОБА_4 наніс декілька ударів у двері.

У розріз наведеного уважають, що у їх діях відсутній склад кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК, а наявний склад адміністративного за ст. 173 КУпАП, так як фактично ідеться про використання нецензурної лайки та розбиття скла вхідних дверей магазину.

У той же час, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із проаналізованими речовими доказами, які Суд дослідив у порядку ст.ст. 357, 359 КПК України, та показаннями свідків, які Суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим слідством встановлено наступне.

Згідно протоколу перегляду відеозапису від 26.03.20 убачається, що об`єктом огляду являється диск з написом «VIDEX DVD-R, 4.7 GB 180 min» з магазину «Фора».

Установлено, що на диску знаходиться 5 (п`ять) відеофайли.

Проаналізувавши їх установлено таке.

О 18:35:40 (час по відео) видно, як два чоловіки заходять до магазину, перший в джинсову курточку, сіру кофту, джинси та другий одягнутий в сіру курточку, світлі штани.

Проходять касову зону та заходять до торгової зали.

О 18:38:23 (час по відео) вони підходять до прилавку з продуктами та вибирають, після цього чоловік, що одягнутий в світлу курточку бере правою рукою з прилавку товар та кладе собі в ліву кишеню курточку, піднімає голову до гори та бачить камеру відеоспостереження та одразу після цього до нього підходить охоронець та щось каже, після цього чоловіки йдуть в бік касової зони.

О 18:38:30 (час по відео) співробітник магазину «Фора», охоронець, йде в бік даних чоловіків та через 30 секунд повертається назад та за ним ідуть двоє вищевказаних чоловіків та чоловік який одягнутий в світлу курточку дістає лівою рукою з кишені курточки упаковку з сухариками та викидає її в бік і вони виходять за межі камери.

О 18:39:40 (час по відео) вище вказані чоловіки повертаються на касову зону та стають в чергу, а чоловік який одягнутий в джинсову курточку починає словесно конфліктувати з охоронцем та потім вони вдвох підходять до охоронця та чоловік одягнутий в джинсову курточку починає роздягатись, а саме знімає з себе курточку та кофту, залишаючись з оголеним торсом, а чоловік що одягнутий в світлу намагається штовхнути ногою охоронця. В цей час чоловік що був роздягнутий, перечіпається через власні речі які кинув та падає на підлогу. Після цього встає, конфліктує з чоловіком, що стоїть на касі, повертається до охоронця та повністю роздягається, а саме спускає штани та труси до низу, в подальшому сідає на стіл, що знаходиться поруч та повністю роздягається, кинувши речі на підлогу та повністю роздягнутий направляється в бік торгового залу та через 2 хвилини повертається назад та вони вдвох продовжують конфлікт з охоронцем.

О 18:47:23 (час по відео) з приміщення магазину «Фора», на вулицю через вхідні двері виходять вище вказані двоє чоловіків, проте один них повністю роздягнутий, вони стукають в скло та ходять поруч з магазином.

О 18:47:25 (час по відео) охоронець виштовхує цих чоловіків на вулицю та через дві хвилини скло вхідних дверей розбивається та після цього дані двоє чоловіків заходять до приміщення магазину та продовжують конфліктувати з охоронцем, після цього до магазину заходить ще один працівник охорони та чоловіки продовжують конфлікт і з ним.

О 18:48:44 (час по відео) чоловік, що одягнутий в світлу курточку та світлі штани наносить удар ліктем в скло вхідних дверей магазину, потім два удари правою ногою, після чого скло розбивається та він наносить ще один удар ліктем в область скла та скло розсипається повністю.

О 18:48:44 (час по відео) через скло з приміщення магазину передається одяг та чоловік, що роздягнутий бере ці речі та тримає їх в руках, після цього відкриває двері кидає речі на підлогу та заходить в магазин.

О 18:48:44 (час по відео) до магазину заходять співробітники поліції;

О 19:01:50 (час по відео) вдягаються наручники на цих чоловіків та чоловік що був оголений починає одягатись і виводять їх на вулицю.

Відповідно до даних відеозапису з камер спостереження магазину «Фора», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Харківське Шосе, 9, котрий, як речовий доказ, був досліджений судом, у порядку ст.ст. 357, 359 КПК, установлено, що у вказаному магазині перебувають обвинувачені.

Відображений на відео алгоритм дій (переміщення, конфліктні ситуації з охоронцем, роздягання) прямо кореспондується з обставинами визнаними судом доведеними.

Указані вище відеозаписи, на підставі яких установлювалися фактичні дані під час відображених слідчих дій указані у наведених протоколах перегляду цифрових записів, були переглянуті судом в ході судового розгляду, у порядку ст. 359 КПК України, та за наслідками таких переглядів істотних суттєвих невідповідностей з самими протоколами не установлено.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в постанова від 24 жовтня 2018 року в справі № 733/249/16-к указав, що після огляду предмет визнається речовим доказом і долучається до кримінальної справи мотивованою постановою (ухвалою), яким завершується формування даного виду доказу. Цією постановою створюється особливий правовий режим поводження з предметом в кримінальній справі.
Джерелом фактичних даних (відомостей) стосовно речових доказів виступає протокол огляду предмета.
У цій ситуації, джерело фактичних даних, прямо доводить собою, обставини, які у розумінні ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в цій справі, щодо дати, часу, місця та способу вчинення кримінального правопорушення.
Сам відеозапис був наданий магазином «Фора», який має статус потерпілого у провадженні, як наслідок останній отриманний у порядку передбаченому кримінальним процесуальним законом, адже ст. 56 КПК України передбачає, що протягом кримінального провадження потерпілий має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, а ст. 93 того ж Кодексу передбачає, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Потерпілий здійснює збирання доказів шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 27 січня 2020 року в справі № 754/14281/17 вказала, що на підставі статей 3, 56 КПК потерпіла є стороною кримінального провадження і має право подавати докази не тільки суду, але й і слідчому.

Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.03.2020 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 383 КК за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, указав, що 23.03.2020 приблизно о 18:45 год. за адресою: м. Київ, вул. Харкіське шосе, 9у магазині «Фора» двоє чоловіків вчинили хуліганські дії, нанесли тілесні ушкодження охоронцю, розбили вхідні двері до магазину.
Ці ж дані випливають і з повідомлень здійснених на лінію 102 , зокрема, згідно рапорту оперативного чергового Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 від 25.03.2020 слідує, що на лінію 102 надходила низка повідомлень щодо ситуації у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
Так, відповідно до повідомлень № 52411111 о 18:38:00 та № 52411731 здійсненого о 18:53:00 від 23.03.20 заступник директора ОСОБА_9 повідомила, що по магазину бігає чоловік зовсім голий.
Згідно звернення заявника, котрий користується номером зв`язку НОМЕР_1 останній указав о 18:37, що по магазину бігай голий чоловік (об`єднано з зверненням ОСОБА_9 ).
Згідно повідомлення № 52411262 здійсненого о 18:41:00 ОСОБА_10 указав, що двоє чоловіків в алкогольному сп`янінні в магазині «Фора» чіпляються до охорони, один з них повністю роздягнений.
Згідно повідомлень № 52411673 здійсненого о 18:50:00 та № 52411736 здійсненого о 18:53:00 ОСОБА_11 указав, що двоє чоловіків в алкогольному сп`янінні в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 » чіпляються до охорони, один з них повністю роздягнений та б`є скло.
Згідно повідомлення № 52411708 здійсненого о 18:52:00 ОСОБА_12 указала, що невідомий чоловік в наркотичному сп`янінні в магазині Фора кидається на людей, розбив вітрину, не дає нікому зайти.

Відповідно до спільного рапорту працівників полку поліції особливого призначення № 1 ГУ НП у м. Києві ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 убачається, що працюючи по ОГП в Дніпровському районі в м. Києві в складі ГШР «РЕЗУС-107» о 18:38 год. отримали виклик від чергового «Київ-55» про те, що за адресою: Харківське шосе, 9 у магазині «Фора» бігає голий чоловік.
По прибуттю на місце події ними було затримано обвинувачених, у т.ч. ОСОБА_5 знаходився без одягу.

Згідно протоколу ОМП від 23.03.20 з фото таблицею слідує, що було оглянуто саме місце події та установлено факт пошкодження вхідних дверей (розбите двохкамерне євро вікно).
Залишки розбитого скла лежать на підлозі ззовні магазину та всередині.

Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_16 указав, що 23.03.20 після 18:20 год. у певний момент до магазину зайшли обвинувачені в неадекватному стані, які намагалися викрасти товар, з огляду нащо він зробив їм зауваження.
На таке зауваження один з них відреагував тим, що став роздягатися до гола не реагуючи на його зауваження про неприйнятність таких дій.
Після цього інший став наносити удари по обличчю.
Надалі вони у двох стали вибивати двері.
У наслідок таких дій останні вибили стікло у дверях.
Потім, працівники полку поліції затримали обвинувачених, при цьому ОСОБА_5 знаходився без одягу.

Як наслідок, цими процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК, в їх сукупності, підтверджуються обставини регламентовані ст. 91 того ж Кодексу.

Також Суд аналізуючи дотримання в цілому порядку визначеного КПК, зауважує, що Верховний Суд колегією Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 20.03.2018 в справі № 753/11828/13-к указав, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.
У ракурсі того, що порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), ? це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (див. Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к).

У цій справі порядок, встановлений КПК дотримано.
Так, підстав для визнання доказів недопустимими не установлено, так як не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження регламентованих ст. 87 КПК.
При формуванні такого підходу Суд ураховує те, що постановою від 15 лютого 2018 року в справі № 357/14462/14-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду указав, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів.
Та те, що у постанові від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, указав, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. … суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору статті 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим, але ці обставини у даній справі судом не установлені.

Так, порушень вимог ст. 237 КПК під час проведення слідчих дій, які б, як указав ВС, були фундаментальними, не установлено.

Порушень вимог ст. 87 КПК України не установлено.

При кваліфікації дій обвинувачених, Суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом (див. ПП ВСУ 22.12.2006 N 10 Про судову практику у справах про хуліганство).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к вказала, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.
Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є, насамперед, об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.
Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.
Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.
Верховний Суд України в постанові від 04.10.2012 у справі № 5-7к12 указав, що об`єктом захисту цих норм є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно.
Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).
Правильну кримінально-правову оцінку хуліганства та відмежування його від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини, а звідси - визначення однаковості чи неоднаковості застосування норми закону про кримінальну відповідальність, належить проводити за сукупністю ознак суспільно небезпечного діяння, які згідно із законом про кримінальну відповідальність охоплюються поняттям склад злочину і визначають діяння як злочинне та кримінально каране.
В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
У контексті наведеного слід послатися й на роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», в яких зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.
Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над

нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припинення нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Хуліганство визнають учиненим групою осіб і кваліфікують за ч. 2 ст. 296 КК у разі участі в злочинних діях декількох (двох і більше) виконавців незалежно від того, яка форма співучасті (ст. 28 КК) мала місце.

Відповідно Суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, кваліфікує дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , кожного окремо, за ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки кожен із них своїми умисними діями вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом (хуліганство), вчинене групою осіб.
Доводи обвинувачених щодо оголення на виконання указівок охорони прямо спростовуються даними протоколу перегляду відеозапису з якого слідує що в такому стані (оголеним) обвинувачений пересувався по магазину між рядами, на вулиці.

Відповідно підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, Суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим Суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, не установлено.

Обставиною, що обтяжує покарання є учинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, котрий установлено з урахуванням алгоритмів окреслених ВС у постанові від 03.12.2019 у справі № 571/1436/15-к, а саме шляхом дослідження всієї сукупності доказів у справі, з урахуванням у т.ч. наявних результатів на стан сп`яніння (дослідження проведено з використанням приладу Драгер), відповідно до яких обвинувачені перебували у стані алкогольного сп`яніння.

В обвинувальному акті у сформованому відносно кожного з обвинувачених обвинуваченні вказано, що ними вчинено злочин за змовою між собою в стані алкогольного сп`яніння, тож, Суд, враховуючи положення п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами та доповненнями), який регламентує, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення; при цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання; суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку, у цьому конкретному випадку, всебічно дослідивши матеріали провадження щодо наявності таких обставин, враховуючи з`ясовані дані у ході розгляду, наявність таких даних в самому акті у пред`явленому обвинуваченні, вважає ці обставини дійсними.

Також, Суд враховує, що обвинувачені на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувають; мають постійне місце реєстрації та проживання, стан їх здоров`я, спосіб життя (раніше судимі, мають освіту, не одружені, не працюють), наявність у ОСОБА_5 на утриманні членів сім`ї які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім (син), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинувачених до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 296 КК України у виді обмеження волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинувачених, Суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинувачених та попередження нових кримінальних правопорушень.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особами кожного з винних адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

У строк відбування покарання кожному з обвинувачених підлягає зарахуванням термін їх попереднього ув`язнення за період з 23.03.20 до 25.03.20 за розрахунком визначеним ст. 72 КК.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, Суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожному окремо, відраховувати з дня затримання.

У строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахувати термін їх попереднього ув`язнення за період з 23.03.20 до 25.03.20 у порядку визначеному підпунктом б) пункту 1) частини 1 статті 72 КК України (одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі).

Речові докази: диск з відеозаписом зберігати в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору.

С у д д я Оксана БІРСА