Справа № 461/7379/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/424/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 02 березня 2020 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, розлученого, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок Галицького районного суду м.Львова від 02 березня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання у виді двох років позбавлення волі, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили - не обирався..

Вирішено питання з речовим доказом в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить повторно дослідити в судовому засіданні відеозаписи з камер відеоспостереження, на яких зафіксовані обставини кримінального провадження. Вирок Галицького районного суду м.Львова від 02 березня 2020 року стосовно ОСОБА_6 скасувати та закрити кримінальне провадження. Вважає, що дане судове рішення суперечить вимогам ст. 370 КПК України, являється незаконним, необгрунтованим та недостатньо вмотивованим у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що в оскаржуваному вироку виклад фактичних обставин кримінального правопорушення спотворений, не відповідає дійсності і суперечить обставинам події, зафіксованих камерами відеоспостереження, показанням підзахисного та іншим матеріалам справи. Судом першої інстанції, всупереч вимогам ст. 94 КПК України, не здійснено належної оцінки доказів в їх сукупності, порушено принципи та закони логіки, що призвело до хибного висновку, а саме до ухвалення обвинувального вироку.

Апелянт зазначає, що відомості про вчинення даного кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР за ознаками ч.2 ст. 342 КК України, тоді як ОСОБА_6 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України. Проте, жодного процесуального рішення про зміну кваліфікації злочину в процесі досудового розслідування не виносилось, відповідних змін до ЄРДР не вносилось про що свідчать відсутність в матеріалах кримінального провадження такого витягу.

Крім того, апелянт вважає, що всі докази вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, зібрані не у порядку, встановленому КПК, і являються недопустимими, вина його не доведена.

Апелянт також зазначає, що у вироку суд першої інстанції зазначив, що обтяжуючою покарання обставиною являється скоєння ОСОБА_6 злочину в стані алкогольного сп`яніння, проте, дане твердження суду першої інстанції нічим не обгрунтоване і суперечить нормі ст. 67 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 липня 2018 року в період часу з 08 год. 45 хв. по 09 год. 45 хв. ОСОБА_6 , знаходячись поблизу будинку №2, що на вул. Мартовича у м.Львові, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, виявляючи явну неповагу до установлених норм поведінки, протиставляючи себе таким чином суспільству, під надуманим, дріб`язковим приводом розпочав конфлікт із працівниками патрульної поліції: поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у м.Львові ОСОБА_10 , поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у м.Львові ОСОБА_11 , що діяли в межах повноважень, визначених ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», перебували при виконанні службових обов`язків та у форменому одязі. При цьому ОСОБА_6 зухвало, намагаючись самоствердитись за рахунок публічного приниження представників влади, сівши на капот службового автомобіля марки «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_1 та не реагуючи на прохання працівників поліції встати та надати можливість виїхати з місця зупинки, проявляючи особливу зухвалість, жбурнув металевою банкою з-під напою «Кока-кола» у вказаний автомобіль. А після запрошення його до приміщення для прийому громадян Галицького ВП ГУ НП у Львівській області по вул. Мартовича, 2 у м. Львові у відповідь на вжиті працівниками поліції превентивні заходи, в порядку ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», розпочав перешкоджати виконанню службових обов`язків працівників поліції, намагаючись уникнути складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП.Чинив працівникам правоохоронного органу активний опір, нецензурно висловлюючись, штовхав їх та шарпав за формений одяг, пошкодивши його при цьому, під час чого наніс удар рукою в плече поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у м. Львові ОСОБА_10 , заподіявши йому забійні гематоми лівого плеча, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Заслухавши доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_6 , які просили задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурора, який просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину. Висновок суду про доведеність його вини ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 3 ст. 296 КК України доводиться доказами по справі, які перевірено судом, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , даними в суді першої інстанції, який надав покази про те, що 18 липня 2018 року він разом з напарником були на виклику. Навпроти Галицького ВП ГУ НП у Львівській області потерпілий побачив ОСОБА_6 , який сів на капот службового автомобіля. Потерпілий зробив йому зауваження на що ОСОБА_6 почав нецензурно лаятися. Після чого останній жбурнув у лобове скло пляшку від напою «Кока кола». Скло автомобіля не було пошкоджено. Запросивши його у відділ, потерпілий відчув в ОСОБА_6 запах алкоголю з рота та побачив нечітку ходу. В приміщенні відділення поліції ОСОБА_6 відмовився назватись. В подальшому назвався та почав вимагати віддати йому папку з адмінматеріалами. Почав ображати потерпілого з напарником нецензурною лайкою. Адміністративний протокол був складений по ч.1 ст.178 КУпАП. Момонт шарпав за папку та видьоргував таку. Це відбувалось тривай час. Після ознайомлення його з постановою по ст.178 ч.1 КУпАП, він знов почав вимагати папку та завдав удар потерпілому в ліву руку. Потерпілий відчув, що його тягнуть. Вони впали на землю біля входу в Галицький ВП ГУ НП у Львівській області. ОСОБА_6 впав на потерпілого. Після чого ОСОБА_10 вирішив застосувати кайданки до обвинуваченого, тому що він вів себе неадекватно та був агресивним. До того як ОСОБА_6 завдав удар потерпілому, у потерпілого не було тілесних ушкоджень. ОСОБА_6 весь час вживав нецензурну лайку в адресу поліцейських;

- показаннями допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_11 , який суду пояснив, що 18.07.2018 року працював поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у м.Львові та перебував біля Галицького ВП ГУ НП у Львівській області з напарником. ОСОБА_6 сів на капот автомобіля. Разом з напарником попросили його встати на що він не відреагував та кинув металевою пляшкою в поліцейський автомобіль. Завели ОСОБА_6 в Галицький ВП ГУ НП у Львівській області та склали на нього протокол. ОСОБА_6 був в стані алкогольного сп`яніння, хитався і мав запах алкоголю з ротової порожнини. При цьому він вів себе зухвало, відмовлявся підписати протокол та висловлювався нецензурною лайкою на їх адресу Під час складання протоколу ОСОБА_6 намагався забрати у них папку з документами. Після складання протоколу ОСОБА_6 почав шарпанину з ОСОБА_10 . Порвав останньому футболку і на руці у напарника свідок побачив синці. Викликали швидку допомогу ОСОБА_6 , але поки швидка приїхала - ОСОБА_6 відмовився від допомоги.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину доводиться:

- протоколом огляду предмету від 23.07.2018 року, відповідно до якого оглянуто наданий DVD-R диск, на якому знаходяться відеозаписи, здійсненні внутрішньою та зовнішньою камерою відеоспостереження Галицького ВП ГУ НП у Львівській області за 18.07.2018 року;

- речовим доказом у кримінальному провадженні: DVD-R дискоиз записами, що здійсненні внутрішньою та зовнішньою камерами відеоспостереження Галицького ВП ГУ НП у Львівській області за 18.07.2018 р. Із оглянутих в судовому засіданні відеозаписів дослідженого диску вбачається, що о 09:03 год. ОСОБА_6 проходить біля адмінбудівлі Галицького ВП ГУ НП у Львівській області по вул. Мартовича,2 у м. Львові. О 09:15 год. ОСОБА_6 підходить до службового автомобіля марки Toyota prius та сідає на капот цього автомобіля. ОСОБА_6 не реагує на зауваження поліцейських та не встає з капоту автомобіля. Коли автомобіль від`їхав - ОСОБА_6 жбурнув металевою банкою в службовий автомобіль та зайшов в приміщення Галицького ВП Г НП у Львівській області. З камер внутрішнього відеоспостереження видно як ОСОБА_6 заходить в кімнату прийому громадян Галицького ВП ГУ НП у Львівській області. Після цього до нього неодноразово підходить працівник поліції, який спілкується з ним та ОСОБА_6 надає йому для перевірки свої документи. Один з працівників УПП починає складати постанову .Після чого ОСОБА_6 починає перешкоджати складанню постанови, шарпає працівників поліції за формений одяг та нападає на працівника поліції. До нього застосовують кайданки. А також в подальшому ОСОБА_6 було викликано медичну допомогу;

- постановою про визнання DVD-R диску із записами, що здійсненні з камер нагрудних реєстраторів, надані УПП у Львівській області за 18.07.2018 р. речовим доказом у кримінальному провадженні;

- даними протоколу огляду предмету від 31.07.2018 року, відповідно до якого слідчим оглянуто надані DVD-R диски, на яких знаходяться відеозаписи, здійсненні камерами з нагрудного реєстратора, які були надані УПП у Львівській області за 18.07.2018 року;

- даними оглянутих в судовому засіданні суду першої інстанції DVD-R дисками, з відеозаписами з камер нагрудного реєстратора УПП у Львівській області за 18.07.2018 року. Із оглянутих в судовому засіданні відеозаписів досліджених дисків вбачається, що з камер нагрудного реєстратора: з файлу «53510_00001.mov» видно як ОСОБА_6 о 09:40 год. спілкується з працівниками поліції та перешкоджає складанню постанови. Псля чого о 10:00 год., перебуваючи в приміщенні коридору перед кімнатою прийому Галицького ВП ГУ НП у Львівській області наносить удар працівникові поліції. З файлів «02150_00002.mov» та «08020_00002.mov» видно як ОСОБА_6 спілкується з працівниками поліції та йому викликано медичну допомогу;

- даними телефонограми до ГУ НП у Львівській області №24136 від 18.07.2018 року щодо події 18.07.2018 року за зверненням ОСОБА_10 у зв`язку з побиттям останнього ОСОБА_6 ;

- рапортом поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Львівській області ОСОБА_10 про те, що 18.07.2018 року останній патрулював в складі 101-го екіпажу будучи в службовій машині «Toyota Prius». На капот вищевказаного автомобіля сів невідомий громадянин, після чого йому було зроблено зауваження та прохання встати з капоту, на що громадянином, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, не було відреаговано. Після чого останнього було запрошено в Галицький ВП ГУ НП у Львівській області для складання адмінматеріалів, а саме постановипо ч.1 ст.178 КУпАП. В подальшому особу даного громадянина було встановлено ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_6 почав вимагати у працівника поліції чорну папку з адмінматеріалами. На його прохання неодноразово було відмовлено. На що ОСОБА_6 почав поводити себе агресивно та висловлюватись нецензурною лайкою в адрес поліцейських. Агресивно розмахувати руками та шарпати за формений одяг. В подальшому ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_10 в холі приміщення Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, після чого було прийнято рішення застосувати кайданки. Під час застосування кайданок ОСОБА_6 порвав поліцейському ОСОБА_10 службову футболку та наніс останньому тілесні ушкодження на лівій руці у вигляді синця. Під час застосування спецзасобів ОСОБА_6 не виконував вказівки працівників поліції. Здійснював пір та злісну непокору;

- даними заяви ОСОБА_10 про доручення до матеріалів кримінального провадження №0003282 в якості речового доказу футболки з форменого одягу, яку 18.07.2018 року було пошкоджено під час виконання службових обов`язів ОСОБА_6 в приміщенні прийому громадян Галицького ВП ГУ НП у Львівській області;

- даними протоколу огляду предмету від 19.07.2018 року, відповідно до якого оглянуто футболку поло форменого одягу сержанта поліції ОСОБА_10 , чорного кольору на якій є пошкодження у вигляді порваного рукава з лівої сторони;

- фототаблицею до протоколу огляду предмету огляду - поло з форменого одягу потерпілого ОСОБА_10 з якого на фото №3 зафіксовано пошкодження;

- постановою про визнання футболки - поло форменого одягу, яку було пошкоджено ОСОБА_6 під час виконання потерпілим ОСОБА_10 службових обов`язків речовим доказом у кримінальному провадженні.

А також судом першої інстанції вірно взято до уваги: висновок експерта №707 від 26.07.2018 року, згідно якого при обстеженні ОСОБА_10 лікарями травмпункту №2 м.Львова 18.07.2018 року було встановлено діагноз: «Забій гематоми лівого плеча». Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлені синці на лівій руці. Синці утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, могли виникнути від дії пальців рук людини 18.07.2018 року, як вказує ОСОБА_10 та відносяться до легкого тілесного ушкодження; дані протоколу проведення слідчого експерименту від 21.08.2018 року де потерпілим ОСОБА_10 на статисті показано, як саме ОСОБА_6 схопив його за руку, розірвавши при цьому футболку поло форменого одягу, а також показав де саме після нанесення йому тілесних пошкоджень утворилась гематома; фототаблицю до протоколу проведення слідчого експерименту від 21.08.2018 року, де на фото №1 вказано учасників слідчого експерименту, на фото №2 показано, як саме потерпілому ОСОБА_10 було нанесено тілесне ушкодження та на фото №3 показано, як саме потерпілому ОСОБА_10 було пошкоджено футболку - поло форменого одягу; висновок експерта №864 додатковий від 10.09.2018 року, згідно якого при проведення первинної судово-медичної експертизи у ОСОБА_10 було виявлено синці на лівій руці, які утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, могли виникнути від дії пальців рук людини 18.07.2019 року, як вказує потерпілий під час проведення з ним слідчого експерименту і що зафіксовано на фото №2,3 фототаблиці до «Протоколу» проведення слідчого експерименту від 21.08.2018 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження; лист №М-247/41/12/02-2018 від 31.10.2018 року, з якого вбачається, що за результатами проведення перевірки порушень чинного законодавства та Закону України «Про Національну поліцію» працівниками Управління не виявлено; висновок Начальника управління патрульної поліції у Львівській області від 24.08.2018 року, в якому встановлено, що дії поліцейського взводу №1 роти №1 атальйону №1 УПП у Львівській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_10 під час реагування на протиправні дії громадянина ОСОБА_6 18.10.2018 року близько 10:30 год. на вул. Мартовича, 2 у місті Львові визнано такими, що не суперечать вимогам чинного законодавства. Тілесні ушкодження у вигляді ушкодження:забійні гематоми лівого плеча поліцейського ОСОБА_10 отримані у період проходження служби при виконанні службових обов`язків; дані постанови АА №106421 по справі про адміністративне правопорушення від 18.07.2018 року, в якому встановлено, що 18.07.2018 року о 09:40 год. ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Мартовича у м.Львові знаходився у п`яному вигляді з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а також виражався нецензурною лайкою, чим ображав людську гідність і громадський порядок.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, на думку колегії суддів, районний суд прийшов до вірного висновку про те, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення. Показання потерпілого та свідка узгоджуються з об`єктивними даними відеозаписів з камер внутрішнього та зовнішнього відеоспостереження Галицького ВП ГУ НП у Львівській області за 18.07.2018 р. та відеозаписами з камер нагрудного реєстратора УПП у Львівській області за 18.07.2018 року

При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно взяв до уваги показання, надані в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_11 , оскільки вони узгоджуються між собою.

Разом з тим, місцевим судом вірно не прийнято до уваги показання обвинуваченого, у показаннях якого наявні суперечності, оскільки такий, в суді першої інстанції спершу повідомив, що не заподіював працівникам поліції жодних тілесних ушкоджень, а надалі заявив, що його дії щодо заподіяння працівнику поліції тілесних ушкоджень носять не кримінальних характер, оскільки були реакцією на дії працівників поліції, які незаконно, на його думку, застосували до нього спеціальні засоби кайданки, адже такі спростовуються відеозаписами з камер спостереження Галицького ВП ГУНП у Львівській області та з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, потерпілий ОСОБА_10 отримав від обвинуваченого тілесні ушкодження до застосування до ОСОБА_6 кайданок. Після одягання йому на руки кайданок він справді нікому ушкоджень не заподіював, його дії у цей період не входять у межі обвинувачення, зазначені в обвинувальному акті. Натомість, законність дій працівників поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перевірено під час проведення службового розслідування, проведеного Галицьким ВП ГУНП у Львівській області та управлінням патрульної поліції м. Львова ДПП Національної поліції України від 24.08.2018 року.

На думку апеляційного суду доводи адвоката ОСОБА_7 щодо недопустимості доказів зібраних після повідомлення ОСОБА_6 про підозру через відсутність постанови слідчого не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Чинним КПК України не передбачено обов`язок слідчого виносити постанову при перекваліфікації складу правопорушення у кримінальному провадженні.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 під час проведення досудового розслідування повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України. Така ж кваліфікація дій обвинуваченого зазначена і в обвинувальному акті.

Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України, повідомлення про підозру від 26.09.2018, як процесуальне рішення слідчого та прокурора, внесено до реєстру матеріалів досудового розслідування, який долучений до обвинувального акту.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений кинув металевою банкою в автомобіль патрульної поліції через порушення працівниками правил дорожнього руху при паркуванні автомобіля та можливого створення для нього небезпеки під час від`їзду вказаного автомобіля, на який він сперся, на думку апеляційного суду лише доводить хуліганський характер його дій, оскільки для нього не створювалось перешкод оскаржити дії поліції у встановленому законом порядку.

Також, на думку апеляційного суду. судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги показання обвинуваченого про те, що працівники поліції не попередили його про необхідність встати з службового автомобіля, оскільки свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції повідомив, що відкривши вікно у лівій передній дверці автомобіля він вказав ОСОБА_6 , щоб той встав з службового автомобіля та відійшов, що узгоджується з відеозаписом.

Таким чином, на підставі досліджених судом доказів, пояснень учасників процесу, показів свідків, потерпілого, самого обвинуваченого, колегія суддів вважає доведеним те, що ОСОБА_6 вчинив хуліганство, тобто грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язаному з опором представникові влади, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України.

Що стосується призначеного виду та розміру покарання, то, на думку колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, згідно якої при призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, скоєне ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є злочином середньої тяжкості. особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, розлучений, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, наявність обтяжуючих обставин скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, та пом`якшуючих покарання обставин -наявність на утриманні 3 неповнолітніх дітей та прийшов до обгрунтованого висновку про те, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком.

З матеріалів справи вбачається, що органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені апелянтом у апеляційній скарзі доводи про незаконність вироку суду першої інстанції є необґрунтованими.

Також колегія суддів при перевірці справи та прийнятого рішення не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування вироку суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє захиснику обвинуваченого ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_7 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 02 березня 2020 року, яким засуджено ОСОБА_6 за ч.3 ст. 296 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: