Справа № 554/677/20
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 20.08.2020

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, -

встановив:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 15 січня 2020 року приблизно о 14 годині 20 хвилин, перебуваючи на законних підставах за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_6 планшет «Lenovo TAB2-A7-20F» вартістю 1100 грн, чим спричинив останньому матеріального збитку на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_4 у невстановлений час та у невстановленому місці, умисно, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс та зберігав при собі, без мети збуту паперовий згорток із речовиною зеленого кольору в подрібненому стані, яка являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом і в перерахунку на суху речовину становить 6,897 г, який видав для огляду та вилучення працівникам поліції 16.01.2020 року приблизно о 17 годині 30 хвилин.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

20 серпня 2020 року між прокурором Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 309 КК України та погодився на призначення йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1020 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних проступків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1020 грн.

Потерпілий ОСОБА_6 надав заяву про проведення судового засідання та розгляд справи без його участі, при призначенні покарання поклався на розсуд суду. Крім того, надав заяву, що не заперечує щодо затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних проступків, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального та Кримінального Кодексів України, а також інтересам суспільства.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, неодружений, не працює, збитки потерпілому відшкодував.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження даної угоди.

Судові витрати підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Угоду від 20 серпня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000156 про визнання винуватості, укладену між прокурором Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_7 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання :

-за ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року) у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн;

-за ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року) у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1020 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних проступків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1020 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) грн 10 коп. судових витрат на залучення експерта.

Речові докази: наркотичні засоби - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1