Справа №345/497/21
Провадження № 1-кс/345/158/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.02.2021 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням ОСОБА_2 про визнання доказів недопустимими,

ВСТАНОВИЛА:
04 лютого 2021 року до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшло клопотання ОСОБА_2 про визнання доказів недопустимими, в якому він просить визнати акти форми Н5 та Н-1, надані до органу досудового розслідування, - недопустимими доказами.

Ознайомившись із клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження за даним клопотанням необхідно відмовити за наступних підстав.

За змістом частини 3 статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вправі вирішувати лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, тобто ст.ст. 303-308 цього Кодексу.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового розслідування та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначений вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення під час досудового розслідування.

Окрім оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, передбачених статтею 303 КПК України, діючим кримінальним процесуальним законодавством визначено право сторін кримінального провадження звертатися до слідчого судді з такими клопотаннями як надання тимчасового доступу до речей і документів, накладення та скасування арешту, встановлення процесуальних строків, застосування чи зміну запобіжних заходів, їх продовження у кримінальному провадженні тощо.

При цьому жодною нормою закону не передбачено розгляд слідчим суддею під час досудового розслідування клопотань сторони захисту про визнання доказів недопустимими.

Відповідно до статті 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Аналіз наведеної норми свідчить, що клопотання про визнання доказів недопустимими може бути подане під час судового розгляду, а не під час досудового розслідування.

Тож розгляд клопотання про визнання доказів недопустимими не входить до компетенції слідчого судді. Таке клопотання відповідно до вимог статті 89 КПК України подається стороною кримінального провадження під час судового розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

У своєму клопотанні ОСОБА_2 просить визнати акти форми Н5 та Н-1, надані до органу досудового розслідування - недопустимими доказами, тобто заявлено вимогу, яка не підлягає оскарженню в порядку ст.ст. 303-308 КПК України.

Наведене свідчить, що клопотання ОСОБА_2 про визнання доказів недопустимими, подано всупереч положенням ст. 303 КПК України, оскільки заявником заявлено вимоги, які не підлягають розгляду слідчим суддею під час досудового розслідування, що відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України має наслідком відмову у відкритті провадження за скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 26, 89, 303, 304, 306-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 про визнання доказів недопустимими - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати скаржнику разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. У випадку постановлення ухвали без виклику особи, яка її оскаржує, ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: