Справа № 562/2384/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2020 рокуЗдолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000113, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11вересня 2020 року, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів, Рівненської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу вимог ст.89 КК України не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 11.09.2020 року, приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи на території Південного парку станції Здолбунів, що за адресою: м.Здолбунів вул.Гончара, Рівненської області, реалізовуючи свій раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що його дії не будуть помічені іншими особами, шляхом вільного доступу з вагону дизельного потягу № Др1А 154-4, який був розташований на колії № 5 станції Здолбунів, який належить Акціонерному товариству "Українська залізниця" намагався викрасти алюмінієві пластини довжиною 30 см., шириною 3 см. і товщиною 0,5 см., вартість за одну алюмінієву пластину складає 16,53 грн., в кількості 30 штук, однак був зупинений працівниками воєнізованої охорони, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Зазначену кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає вірною.

Вищезазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, у відповідності до ч.2 ст.382 КПК України судом не досліджувались з огляду на те, що такі обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , надав письмову заяву, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України. У своїй заяві обвинувачений ОСОБА_3 вказав також, що не заперечує проти застосування відносно нього покарання у виді громадських робіт мінімального розміру.

Представником потерпілого ОСОБА_5 надано заяву, в якій він погодився з розглядом обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та зазначив, що він ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Сторони кримінального провадження, представник потерпілого, відповідно до вимог ч.2 ст.381 КПК України, в судове засідання не викликалися.

При цьому, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, знайшла своє підтвердження та доведена повністю.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд бере до уваги тяжкість, ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення; обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують його; дані про особу винного, який в силу вимог ст.89 КК України не судимий, а також те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, і приходить до висновку, про призначення покарання у межах передбачених санкцією ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт, що буде відповідати тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого.

Обставин, передбачених ч.3 ст.56 КК України, що унеможливлювали б призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт, не встановлено.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відносно ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався. Підстав для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 на час до набрання вироком законної сили, немає.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, ст.ст.12, 185 КК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази, а саме:

-алюмінієві пластини у кількості 30 шт., що містяться у сейф-пакеті № 4458981 та знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Здолбунівського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області повернути власнику;

-чоловіче взуття коричневого кольору 44 розміру, що міститься у сейф-пакеті № 1643915 та знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів Здолбунівського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області повернути власнику;

-аркуш паперу із відкопійовуваним фрагментом сліду взуття, що міститься у сейф-пакеті № ЕХР 0281113 та знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів Здолбунівського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, картонну коробку в якій знаходиться гіпсовий зліпок низу взуття, що міститься у сейф-пакеті № 1643917 та знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів Здолбунівського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області знищити.

Документи кримінального провадження № 0000113 залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу через Здолбунівський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня отримання копії вироку, з урахуванням особливостей, передбачених ч.1 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя