Справа № 345/1263/19
Провадження № 11-кп/4808/510/20
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку у кримінальному провадженні №0000393 апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу Рожнятівського районного суду від 9.11.2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 423600 грн щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
який обвинувачується у шахрайстві вчиненого повторно в особливо великому розмірі, що кваліфіковано за ст. 190 ч.4 КК України.

Строк дії ухвали становить 60 днів до 7.01.2021 року.

Суд мотивував ухвалу тим, що судовий розгляд провадження щодо ОСОБА_8 ще не завершено, підстав для зміни запобіжного заходу немає, при обґрунтованому обвинуваченні наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не змінились і не зменшились.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 оспорює обґрунтованість ухвали суду як про продовження строку запобіжного заходу так і ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про відвід судді ОСОБА_1 під головуванням судді ОСОБА_10 , вважає, що вони прийнята з порушенням норм законодавства. Стверджує, що злочин він не скоював і вважає себе невинуватим, а довготривале (2 роки і 9 місяців) тримання його під вартою, розцінює, як упереджене виконання неіснуючого вироку. Вважає, що розгляд кримінального провадження слід проводити колегіально, а не одноособово, як це зараз відбувається і ставить під сумнів об`єктивність головуючого судді. Розуміючи, що ухвала про відвід судді не може бути оскаржено, зазначає, що апеляційному суду слід вийти за межі своєї компетенції та скасувати дві ухвали, оскільки істотні порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, які були допущенні суддею при ухваленні судового рішення, потягло за собою винесення незаконного та необґрунтованого рішення. Вказує, що розгляд суддею ОСОБА_10 відвід судді ОСОБА_1 є незаконним по причині заявленого ним самовідводу 16.04.2020 року. Щодо продовження тримання його під вартою він вказує, що ризики, які були взяті судом до уваги є надуманими та нічим не обґрунтовані, кримінальне провадження по суті в суді першої інстанції не розглядається, а судові засідання зводяться тільки до продовження терміну тримання під вартою. При розгляді апеляційної скарги просить врахувати його позитивну характеристику, міцність соціальних зв`язків, молодий вік, розмір майнової шкоди завданий потерпілим, яку він повністю заперечує, умови застосування більш м`якого запобіжного заходу. Стверджує, що визначений розмір застави є для нього непосильним. Просить ухвали суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього та про відмову у відводі судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній інстанції:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити; просять додатково врахувати, що в обвинуваченого померла мати і тяжко хворий батько;

- прокурор визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового процесу, перевіривши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим. Оскаржена ухвала суду вказаним вимогам закону не відповідає.

Згідно ст. 28 КПК суд зобов`язаний забезпечити розгляд судового провадження в розумні строки. Вказані строки щодо розгляду справи про обвинувачення ОСОБА_8 цим вимогам не відповідають. При цьому кримінальне провадження немає особливої складності, обвинувачений не вчиняє дій на штучне гальмування судового процесу.

Висновок суду про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 слід визнати необґрунтованим, він не відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України та загальним засадам кримінального судочинства в частині захисту прав людини на справедливий суд і розумні строки розгляду судових проваджень.

Згідно ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно, коли прокурором буде доведено, що інший м`якший вид запобіжного заходу, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що прокурор переконливо не довів, що лише тримання обвинуваченого під вартою забезпечить належне завершення судового провадження, що не узгоджується з вимогами ст. 199 КПК про те, що і прокурор в клопотанні й суд в ухвалі мають навести переконливі обставини, які перешкодять судовому процесу при перебуванні обвинуваченого на м`якшому виді запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає, що подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою є процесуально невиправданим і недоцільним. Судом першої інстанції неодноразово продовжувався вказаний термін тримання обвинуваченого під вартою по суті з одних і тих же підстав й мотивів, зокрема тому, що він перебував у розшуку. З такою позицією суду погоджувалась апеляційна інстанція, що не узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ в цій частині.

В порушення ст. 176 ч.2 КПК суд не навів переконливих мотивів про те, що на цьому етапі судового розгляду інший м`якший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 .
Сумнівність більшості процесуальних ризиків, на які посилається суд, спростовується тим, що судом на цей час проведено допит всіх потерпілих й свідків у цьому провадженні, незаконний вплив на яких з боку обвинуваченого втратив правовий зміст. Звідси слідує, що окремі ризики, які були підставою для тримання обвинуваченого під вартою, зникли або зменшились.
Апеляційний суд погоджується з доводами суду, що прокурором доведена наявність окремих ризиків, зокрема можливість обвинуваченого уникнути суду через його перебування у розшуку і можливе покарання за вчинений злочин. Однак, ці ризики не є процесуальною перешкодою для завершення судового розгляду без перебування обвинуваченого під вартою.
Беручи до уваги надто тривалий строк перебування під вартою ОСОБА_8 , що не є виправданим при пред`явленому йому обвинуваченні і який при його продовженні приведе до порушення розумних строків розгляду судової справи.
Крім того, враховуючи завершальний етап судового розгляду цього провадження, незадовільне матеріальне забезпечення обвинуваченого і неможливість сплатити визначену судом заставу, апеляційний суд прийшов до переконання в доцільності змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, що забезпечить його належну процесуальну поведінку під час судового провадження.
За наведених обставин, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання прокурора слід задовольнити частково, обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за вказаною ним адресою.

Посилання апелянта про оскарження ухвали про відмову в задоволенні клопотання про відвід судді ОСОБА_1 під головуванням судді ОСОБА_10 не може бути вирішеним в цьому апеляційному провадженні, оскільки така ухвала згідно ст.392 КПК України не може бути оскаржена. Істотних процесуальних порушень при вирішенні вказаного питання не вбачається.

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати обвинуваченому м`якший запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Скасування цієї ухвали не є підставою для відводу чи самовідводу суддів першої інстанції, оскільки вони не висловлювали своє ставлення щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 і вирішення питання про запобіжний захід під час судового розгляду провадження є процедурним актом, а не рішенням суду по суті обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 408, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Рожнятівського районного суду від 9.11.2020 року щодо ОСОБА_8 скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням електронного засобу контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки згідно ст.194 ч.5 КПК України:

- прибувати за першим викликом до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками та потерпілими у даному провадженні та іншими особами, які будуть визначені судом;

- невідкладно здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу апеляційного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити до органу Національної поліції за місцем відбування підозрюваним домашнього арешту.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво.

Строк дії ухвали до 7 січня 2021 року.

ОСОБА_8 звільнити з-під варти в порядку ст. 202 ч. 3 п. 1, ч. 5, КПК, якщо в місці ув`язнення відсутнє інше судове рішення, яке має законну силу і передбачає тримання його під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_5

ОСОБА_4