ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1089/20 Справа № 212/5288/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
підозрюваного ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0001418 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, середня технічна освіта, офіційно не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року, клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 про застосування підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, було задоволено, та застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 днів, тобто до 17 вересня 2020 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України. Слідчим суддею враховано відомості, про особу підозрюваного ОСОБА_9 , а саме те, що він не працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюється у вчинені умисного тяжкого злочину проти волі, честі та гідності особи, вчиненого відносно двох неповнолітніх, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, крім цього слідчим суддею враховано обставини вчинення злочину та характер інкримінованих підозрюваному дій, а саме позбавлення волі неповнолітніх та нанесення тілесних ушкоджень неповнолітнім. Перебуваючи на волі ОСОБА_9 може залишити місце проживання, ухилитися таким чином від слідства та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення у зв`язку з чим запобігти вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу на думку суду неможливо, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що достовірно встановлено при розгляді клопотання в суді.
Крім того, слідчий суддя відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України вважав за можливе обрати запобіжний захід ОСОБА_9 без права внесення застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді.
В обґрунтування своїх доводів вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню.
На думку апелянта, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави є необґрунтованим, оскільки підозрюваний співпрацює зі слідством, частково визнає вину. Вказує, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності. Вказані обставини на думку апелянта, залишились поза увагою суду першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_9 та його захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту вважав ухвалу законною та обґрунтованою.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Як вбачається з наданих матеріалів судового провадження, в провадженні СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001418 від 20 липня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.187 КК України.
21 липня 2020 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.187 КК України.
22 липня 2020 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , яке було задоволено.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотриманні у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, та речовими доказами.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд приймає до уваги практику ЄСПЛ, про те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_9 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення в подальшому кримінальної відповідальності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Цей ризик обумовлений тим, що підозрюваний ОСОБА_9 скоїв ряд злочинів використовуючи невстановлені слідством предмети, частину з яких не встановлено та їх місцезнаходження відоме лише підозрюваному, тому ОСОБА_9 перебуваючи на волі має можливість знищити, сховати або спотворити об`єкти, що знаходяться на місці скоєння злочину та знаряддя скоєння злочину. Крім того, слідчий суддя врахував наявність ризику, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_9 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Що стосується посилань захисника на наявність у підозрюваного на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підозрюваний в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, то ці обставини хоча і мають місце, однак не виправдовують його звільнення з-під варти або застосування альтернативного запобіжного заходу, враховуючи встановлені слідчим суддею ризики. Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що відповідно ч. 4 ст. 183 КПК України можливо обрати запобіжний захід ОСОБА_9 без права внесення застави.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Всі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
Істотних порушень вимог процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування судового рішення по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст. 303, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4