Справа № 713/1499/20
Провадження №1-кп/713/160/20
Вирок
Іменем України

25.11.2020 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 ; розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду м. Вижниця обвинувалинй акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових рослідувань 31.07.2020 за №0000027 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, неодруженого, інваліда 2-ї групи, непрацюючого, несудимого;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 14.07.2020 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 розпивав разом с потерпілим ОСОБА_4 спиртні напої. Скориставшись тим, що ОСОБА_4 заснув, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, направленим на викрадення офіційного документа, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу таємно викрав з кишені куртки ОСОБА_4 платіжну банківську картку «Універсальна» ПриватБанку, № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_4 , для подальшого зняття з неї грошових коштів.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_5 того ж дня 14.07.2020, перебуваючи біля магазину «Норма», що розташований в м.Вижниця по вул.Українська, 89-Б, в період часу з 15:29 год. по 16:00 год. за допомогою банківської картки «Універсальна» ПриватБанку № НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_4 та банкомату, вмонтованого в стіну магазину «Норма» умисно, протиправно, таємно зняв та викрав зі вказаного карткового рахунку ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 11000 грн. (о 15:29 год. 8000грн., о 15:35 год. 1000 грн., та о 5:59 год. 2000 грн.), після чого з місця вчинення крадіжки зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_4 збитки на суму 11000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 1 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, пояснивши, що він дійсно 14.07.2020 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , викрав з кишені куртки ОСОБА_4 платіжну банківську картку «Універсальна» ПриватБанку, № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_4 , для подальшого зняття з неї грошових коштів. Пізніше, того ж дня, 14.07.2020р. біля магазину «Норма» в м.Вижниця по вул. Українська, 89-Б, в період часу з 15:29 год. по 16:00 год. за допомогою банківської картки «Універсальна» ПриватБанку № НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_4 зняв та викрав зі вказаного карткового рахунку ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 11000 грн. (о 15:29год 8000грн., о 15:35 год. 1000 грн., та о 5:59 год. 2000 грн.), після чого з місця вчинення крадіжки зник та викраденим розпорядився на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати, при призначенні покарання взяти до уваги, що він являється інвалідом 2-ї групи та активно сприяв слідству. Пояснив, що має пенсію у розмірі 2000 грн.

Потерпілий ОСОБА_4 будучи допитаним в судовому засіданні, повністю підтвердив, викладені в обвинувальному акті обставини. Просив суд суворо ОСОБА_5 не карати, оскільки той являється інвалідом.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового провадження - прокурор та обвинувачений - не оспорюють фактичні обставини провадження і правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 357 КК України стосовно вчинених ним дій 14.07.2020р. з викрадення ним банківської карточки, як таємне викрадення офіційного документа.

Крім того, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, також знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України стосовно вчинених ним дій 14.07.2020, в період часу з 15:29 год. по 16:00 год. в АДРЕСА_2 , щодо умисного, протиправного, таємного зняття та викрадення коштів ОСОБА_4 , як таємне викрадення чужого майна.

Обираючи вид та мiру покарання, суд враховує що кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України, класифікуються як кримінальні проступки. Обвинувачений по мiсцю проживання характеризується посередньо, ранiше не судимий, являється інвалідом 2-ї групи.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, визнання своєї винуватості, активне сприяння розкриттю злочину, при цьому суд не вбачає обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до загальних засад призначення покарання відповідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 1 ст. 185 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальними проступками, наявність пом`якшуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий,, позицію потерпілого щодо призначення покарання ОСОБА_5 на розсуд суду, наявність у ОСОБА_5 інвалідності 2-ї групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

Суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу, та покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу із застосуванням ст. 69 КК України, але нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 185 КК України, беручи до уваги вказані обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та з урахуванням особи винного. На підставі ст. 70 КК України слід призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань.

До ОСОБА_5 не може бути застосовано покарання як у виді обмеження волі, оскільки він являється особою з інвалідністю 2-ї групи відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, так і у виді громадських робіт. Крім того, до ОСОБА_5 не може бути застосоване покарання у виді виправних робіт, оскільки він не має постійного місця роботи.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і недопущення в подальшому скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст..100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись статями 367-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі семидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань, та призначити йому остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (тисяча сімсот) гривень.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суд через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1