Провадження №1-кс/463/214/21
УХВАЛА

05 січня 2021 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідань ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 звернувся із заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, про закриття кримінального провадження.
Заяву мотивує тим, що існують сумніви в неупередженості судді, оскільки суддя «раніше даний головуючий також неодноразово відмовляв нам у задоволенні наших скарг на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР щодо протравного закриття слідчими ДБР кримінальних проваджень, в чому ми вбачаємо його систематичну заінтересованість в результатах провадження»; «Даний головуючий неодноразово раніше приймав участь у розгляді наших аналогічних звернень, відмовляючи у прийнятті законного рішення на користь правоохоронних органів»; «Даним головуючим раніше повністю ігнорувалася судова практика Печерського районного суду м. Києва, згідно якої в ухвалі від 20.03.2017 року в справі № 757/10980/17-к».

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав, надав аналогічні пояснення.

Заслухавши пояснення заявника, оглянувши матеріали справи, заяву про відвід, суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Як вбачається із заяви про відвід, заявник вважає, що слідчий суддя ОСОБА_4 неодноразово відмовляв у задоволенні аналогічних скарг, що вказує на особисту зацікавленість судді у розгляді справи. Таким чином, заявник фактично не погоджується рішеннями слідчого судді в межах інших судових проваджень.

Дійсно, відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

При вирішенні заяви про відвід суд приходить до переконання, що заявником не наведено достатніх підстав вважати, що суддя ОСОБА_4 є упередженим чи зацікавленим у результах розгляду скарги, що він не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду вказаної скарги, заявник фактично не погоджується із прийнятими слідчим суддею рішеннями, оцінку яким може надавати лише суд апеляційної інстанції в порядку передбаченому КПК України. При цьому суд звертає увагу що мотивами відводу слідчого судді є незгода із прийнятими ним рішеннями по різних скаргах, які подані адвокатом ОСОБА_3 в інтересах різних скаржників. Разом з тим, незгода із судовим рішенням не свідчить про упередженість слідчого судді, окрім того, більшість судових рішень, які ним постановлялись, з якими не згідний адвокат ОСОБА_3 оскаржується в апеляційному порядку, в тому числі і рішення по даній скарзі.

А тому суд приходить до переконання про безпідставність заяви про відвід слідчому судді.

Керуючись ст.ст.75, 76, 81 КПК України, суд -

у х в а л и в:

в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, про закриття кримінального провадження, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1