ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3502/20 Номер провадження 11-сс/814/562/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, українця, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого,

за апеляційною скаргою прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 червня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 червня 2020 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , в матеріалах досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001780 від 26 травня 2020 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово. Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язок прибувати до слідчого Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_8 , прокурора та суду обов`язково за першою вимогою. Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали визначено до 06 серпня 2020 року.
Рішення місцевого суду мотивовано тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України, та наявний ризик передбачений п. 5 ст. 177 КПК України. Однак, слідчий суддя зазначив, що посилання слідчого і прокурора на те, що підозрюваний буде впивати на свідків та потерпілого, а також на те, що підозрюваний буде ухилятися від явки до органу досудового слідства та суду, є фактично недоведеним, а також що ними не були наведені у судовому засіданні жодні належні обґрунтування та переконливі доводи на підтвердження всіх ризиків передбачених п. п. 1-4 ч 1 ст. 177 КПК України.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 та застосувати відносно ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє прийняте з істотним порушенням норм кримінально процесуального законодавства є необґрунтованим та незаконним.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що слідчий суддя не врахував ризики передбачені п. п. 1, 5 ст. 177 КПК України, репутацію підозрюваного, а тому необґрунтованого прийшов до висновку про те, що клопотання задоволенню не підлягає в зв`язку із положеннями ст. 183 КПК України.

Заслухавши доповідача, позицію сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001780 від 26 травня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 травня 2020 близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебував по проспекту Лесі Українки біля будинку 17/11 в м. Кременчуці Полтавської області, там він помітив громадянина ОСОБА_10 , який стояв опершись на дерево та тримав в руках мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7A». Там у нього виник злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, шляхом ривка, відкрито викрав, мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7A».(16 ЄЬ) синього кольору, вартістю 1760, 00 грн. Після вчинення злочину ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 1760 грн. 00 коп.
28 травня 2020 року близько 13 години 10 хвилин, ОСОБА_7 повторно, перебував біля бару «Дракон» який розташований по проспекту Лесі Українки, поблизу зупинки громадського транспорту «Аврора» в місті Кременчуці Полтавської області. Там він помітив громадянина ОСОБА_11 , який стояв біля входу до закладу. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 попрохав у потерпілого мобільний телефон з метою зателефонувати, не збираючись повертати його потерпілому, і потерпілий ОСОБА_11 будучи введеним в оману добровільно передав своє майно ОСОБА_7 . Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_12 користуючись тим, що мобільний телефон знаходиться у нього, а потерпілий не звертає на нього уваги, з корисливих мотивів, заволодів мобільним телефоном ОСОБА_11 марки «Хіаоті Redmi Note 5 чорного кольору (32 Gb)», вартістю 2500 гри. 00 коп. Після вчинення злочину ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 2500 грн. 00 коп.
За вказаними фактами 10 червня 2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаних злочинів, на даному етапі провадження підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в їх сукупності доказами, а саме: речовими доказами: мобільним телефоном Xiaomi Redmi 7A (16 Gb) синього кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , та мобільним телефоном Xiaomi Redmi Note 5 (32 Gb), ІМЕІ: НОМЕР_2 ., показаннями свідка ОСОБА_13 , з яких вбачається, що 23 травня 2020 року, близько 21 години, він разом з громадянином ОСОБА_14 йшли в напрямку будинку 17/11 по проспекту Лесі Українки в місті Кременчуці. Там громадянин ОСОБА_7 побачив невідомого чоловіка який стояв тримаючись рукою за дерево та в іншій руці тримав мобільний телефон. ОСОБА_7 підійшов до чоловіка, та вирвав щось у нього з рук, після чого побіг в напрямку зупинки громадського транспорту «Аврора»; пред`явленням особи ( ОСОБА_7 ) для впізнання по фотознімкам, з якого вбачається, що ОСОБА_13 , впізнав ОСОБА_7 і вказала на нього як на особу, яка перебувала з ним перед вчиненням злочину; пред`явленням особи ( ОСОБА_7 ) для впізнання по фотознімкам, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 , впізнав ОСОБА_7 і вказав на нього як на особу, яка заволоділа його телефоном; висновком експерта Полтавського НДКЦ № 766/Кр ., показаннями свідка ОСОБА_15 , який ніс службу в автопатрулі Т-3.; показаннями свідка ОСОБА_16 , який ніс службу в автопатрулі Т-3., показаннями свідка ОСОБА_17 , який ніс службу в автопатрулі Т-3., - висновком експерта Полтавського НДКЦ № 765/Кр ., пред`явленням особи ( ОСОБА_7 ) для впізнання по фотознімкам, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 , впізнав ОСОБА_7 і вказав на нього як на особу, яка заволоділа його телефоном та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Отже, перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, колегією суддів з`ясовано, що наведені у клопотанні обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 186 КК України.
Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненими інкримінованими злочинами підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих злочинів є обґрунтованою, що дає підстави для застосування щодо нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Перевіряючи доведеність ризиків передбачених ст. 177 КК України колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками слідчого судді, які в свою чергу повністю спростовують доводи прокурора в апеляційній сказі.
Отже, з огляду на зазначені ризики, та з урахуванням обставин ст. 178 КПК України слідчий суддя прийшов до вірного висновку, застосувавши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки він зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Доводи прокурора, що слідчий суддя не взяв до уваги, що існують ризики п.п. 1, 5 КПК України, є безпідставними оскільки в оскаржуваній ухвалі вказані ризики були розглянуті та оцінені.

Крім цього, як встановлено судом та підтверджено прокурором, 26 червня 2020 року обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні передано до суду першої інстанції. Під час підготовчого судового засідання прокурором не заявлялося клопотання про обрання обвинуваченому якого небудь запобіжного заходу.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 12 червня 2020 року без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4