1Справа № 335/6854/20 1-кс/335/3555/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001977, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 серпня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, який дітей на утриманні не має, який має середню технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що 12 серпня 2020, приблизно о 00:50, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , під час конфліктної ситуації, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та раніше знайомим йому ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою вбивства останнього, використовуючи наявний у нього ніж, який ОСОБА_5 утримував у правій руці, наніс один удар потерпілому ОСОБА_7 в область черевної порожнини, чим згідно довідки з КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР від 12.08.2020 року, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: ножового проникаючого колото різаного поранення передньої черевної стінки, що проникає в черевну порожнину, рани тонкої кишки та брихітонкої кишки, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, після чого зник з місця вчиненого ним злочину.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для вбивства ОСОБА_7 , але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, і в подальшому смерть потерпілого ОСОБА_7 не настала, так як потерпілого було своєчасно госпіталізовано до лікувального закладу та надано необхідну медичну допомогу.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 , кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

13.08.2020, ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи про те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували. Захисник просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділення Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001977 від 12 серпня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

13.08.2020, ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, який не одружений, на утриманні дітей не має, не працевлаштований, має місце реєстрації та проживання, поряд з цим з особистих пояснень ОСОБА_8 , наданих у судовому засіданні встановлено, що останній за місцем реєстрації не мешкає, а мешкає у дачному будинку, адресу місця мешкання не зміг повідомити, є особою раніше не засудженою. Також слідчий суддя враховує вік підозрюваного, стан його здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків та відсутність постійного стабільного джерела доходу, що дає підстави дійти висновку про наявність ризику вчинення іншого злочину.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , вагомість доказів щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу ОСОБА_8 , з урахуванням обставин підозри, слідчий суддя дійшов висновку, що існують високі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та наведено слідчим та прокурором у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованого ОСОБА_8 злочину, з урахуванням даних про його особу, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суду, та вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовує доводи про можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає за неможливе застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт, оскільки даний запобіжний захід з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та існування встановлених в судовому засіданні ризиків щодо підозрюваного, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки. Окрім того, не можливо визначити адресу відбування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки сам підозрюваний зазначив, що за місцем реєстрації не мешкає.

Запобіжний захід у вигляді застави не є можливим застосувати до підозрюваного, оскільки відсутні відомості про наявність у нього джерел доходу та можливості внесення за нього застави будь-якими іншими особами.

Особи, які б висловили намір поручитися за підозрюваного, до слідчого судді не звертались.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, на переконання слідчого судді, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також не усуне встановлених в судовому засіданні ризиків. Крім того, цей запобіжний захід буде занадто м`яким з урахуванням конкретних обставин злочинів та даних про особу підозрюваного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Щодо наданої стороною захисту медичної документації, то слідчий суддя зазначає, що незважаючи на наявність у підозрюваного низки захворювань, його стан здоров`я не виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах слідчого ізолятора.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу,

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частина 4 ст.183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, а саме: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Слідчий суддя також враховує високий ступінь небезпеки злочину, керуючись ч. 3,4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 при обранні запобіжного заходу, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Виходячи з вимог ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного строком до 12.10.2020 року включно, в межах строку досудового розслідування, який слід обчислювати з 14.08.2020 року з моменту постановлення ухвали .

З огляду на зазначене, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.10.2020 року включно.

Строк тримання під вартою підозрюваного, рахувати з 14.08.2020 року, з дня постановлення ухвали.

Встановити строк дії даної ухвали до 12.10.2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1