Ухвала

23 грудня 2020 року
м. Київ

справа № 759/9785/19
провадження № 51-6171 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від

10 листопада 2020 року щодо останнього,
встановив:
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на допущені судами істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення особі засудженого, просить змінити оскаржувані судові рішення та застосувавши положення ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно з п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
В касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить змінити оскаржувані судові рішення, на підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, при цьому в обґрунтування вказує, що вирок місцевого суду та ухвала суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, чим допускає суперечностей.
Таким чином, захисником ОСОБА_4 допущено невідповідність наведеного обґрунтування заявленим у касаційній скарзі вимогам до суду касаційної інстанції за наслідками розгляду.
Окрім цього, захисник у касаційній скарзі не навів доводів щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання з огляду на положення

ст. 414 КПК України. Натомість, як вбачається зі змісту скарги, захисник вказує на незастосування судами положень ст. 75 КК України, що позбавляє можливості встановити дійсну його позицію, з чим саме він не погоджується з видом та розміром призначеного засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років (мінімальний розмір передбачений санкцією ч. 1 ст. 121 КК України) чи з порядком його відбування.
Також, порушуючи питання про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, захисник не наводить обґрунтування можливості застосування приписів вказаної норми.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою захисника.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від

23 грудня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 рокущодо останнього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3