У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/4676/19

№ 1-кп/183/682/20

19 серпня 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальні акти у кримінальному провадженні № 0000998, №0000579 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, неодноразово судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом на розгляд поставлено питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

Прокурор ОСОБА_4 просила продовжити ОСОБА_3 строк тримання під вартою на 60 днів, оскільки ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжує існувати, про що подала відповідне клопотання.

Прокурор ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_8 , кожен окремо, підтримали заявлене клопотання.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт, оскільки ОСОБА_3 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є багатодітним батьком, працює, одружений, має міцні соціальні зв`язки.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_3 , кожен окремо, підтримали думку захисника ОСОБА_6 .

Дослідивши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши думку учасників провадження, суд вважає, що у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

В статті 183 КПК України, зазначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, заслухавши учасників процесу, суд враховує, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Разом з тим, суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 , має місце реєстрації та проживання, має міцні соціальні зв`язки, оскільки одружений та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Стороною обвинувачення не підтверджено наявність ризиків, які є беззаперечною підставою для тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.

Під час судового засідання прокурором не наведено жодного переконливого аргументу, який є перешкодою для застосування відносно ОСОБА_3 іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Самого по собі тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, не достатньо для продовження тримання під вартою особи, а ризики, які були вагомими на час обрання та продовження запобіжного заходу стороною обвинувачення зазначені лише формально без належного обґрунтування.

Як вбачається з клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, прокурор обґрунтовує його лише загальними фразами, в поданих прокурором клопотаннях змінюється лише дата подання його до суду, що вказує на формальний підхід прокурора до доведення необхідності тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .

За наведених обставин суд вважає, що продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на сьогоднішній день, є необґрунтованим та не виправданим, а тому відносно обвинуваченого може бути обрано інший запобіжний захід, альтернативний триманню під вартою.

При визначенні виду запобіжного заходу, який забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, визначених статтею 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 181, 194, 331 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - відмовити.

Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 13 жовтня 2020 року включно, з покладенням на нього обов`язків:

- цілодобово не залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- прибувати до суду за кожною вимогою.

Обвинуваченого ОСОБА_3 негайно доставити до місця проживання: АДРЕСА_1 , та звільнити з-під варти.

Ухвала в частині відмови в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1