УХВАЛА
07 вересня 2020 року

м. Київ
справа № 496/5024/19
провадження № 51-4196ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 травня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 червня 2020 року про повернення апеляційної скарги,
встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , у якій вона не погоджується з вищевказаними судовими рішеннями, просить їх скасувати і вирішити питання по суті.
Насамперед, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу скаржниці, що згідно зі ст. 310 КПК оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Тобто касаційне оскарження ухвал слідчого судді законом не передбачено.
Відповідно до норми п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Таким чином, оскільки оскаржувана ухвала слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 травня 2020 року не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, то у відкритті касаційного провадження в цій частині має бути відмовлено на зазначеній підставі.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Статтею 427 КПК встановлені вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 КПК кримінальне провадження в касаційному порядку здійснюється колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду, однак касаційна скарга ОСОБА_4 адресована Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду.
Також згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Однак ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі не навела доводів на обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду від 02 червня 2020 року, якою повернуто її апеляційну скаргу. Зокрема, скаржниця не зазначила, яких саме порушень допустився апеляційний суд, постановляючи вищевказане рішення на етапі вирішення питання щодо можливості прийняття її апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, в чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, та чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційної інстанції, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК, та з огляду на положення статей 395, 399, 412, 422 цього Кодексу.

Крім того, з касаційної скарги ОСОБА_4 неможливо зрозуміти, яке саме рішення повинен постановити суд касаційної інстанції за наслідком розгляду її касаційної скарги.
Верховний Суд звертає увагу на те, що вимоги до суду касаційної інстанції, повинні відповідати змісту ст. 436 КПКщодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, а тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК, належного обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428, ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою в частині оскарження ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 травня 2020 року.
Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_4 у частині оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 02 червня 2020 року і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3