Справа: № 148/4/21
Провадження №1-кс/148/46/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2021 року м. Тульчин

Слідчий суддя
Тульчинського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання сторони кримінального провадження № 0000004 від 04.01.2021, слідчого СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Дорофіївка, Маловисківського району, Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за участю сторін кримінального провадження: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
У слідчому відділі Тульчинському РВП ГУНП у Вінницькій області знаходиться на досудовому розслідуванні кримінальне провадження № 0000004 щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Органами досудового розслідування встановлено, що 03.01.2021 близько 18.00 год. у с. Шура-Копіївська, Тульчинського району, Вінницької області, ОСОБА_4 , тимчасово проживаючий без реєстрації в АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за попередньою змовою з ОСОБА_7 , тимчасово проживаючою без реєстрації у АДРЕСА_2 , яка також перебувала у стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном шляхом розбою, прийшли на територію домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає пенсіонер, ветеран ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_4 з ОСОБА_7 перебуваючи на території зазначеного домогосподарства зайшов у приміщення веранди будинку та чекав там, а ОСОБА_7 в свою чергу зайшла за будинок та постукала у вікно кімнати потерпілого, після чого повернулася в приміщення веранди, де на той час вже знаходився ОСОБА_4 та дочекавшись поки потерпілий ОСОБА_8 відчинив двері, ОСОБА_4 діючи умисно, несподівано, застосував фізичну силу, яка виразилась у завданні потерпілому ОСОБА_8 удару дверима, в результаті чого останній спиною впав на підлогу кімнати, після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 проникли в середину будинку, де ОСОБА_4 із застосуванням сили вчинив напад на ОСОБА_8 , нагнувшись над останнім та утримуючи його руки своїми обома руками подолав його волю та супротив, після чого продовжуючи свої злочинні дії, узявши потерпілого за шию почав душити останнього та вимагати грошові кошти, висловлюючи погрози насильством, небезпечним для життя чи здоров`я останнього, в наслідок чого потерпілий сприйняв погрози як реальну небезпеку для свого життя та здоров`я і коли волю потерпілого подолано він повідомив, де знаходяться грошові кошти, а ОСОБА_7 в свою чергу в місцях, на які вказав потерпілий знайшла грошові кошти в сумі 6000 грн., після чого відкрито заволоділа останніми, увесь час ОСОБА_4 продовжував утримувати потерпілого ОСОБА_8 , обмеживши його у рухах, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження, а ОСОБА_7 продовжила шукати цінні речі та грошові кошти в кімнатах будинку, де на табуреті виявила мобільний телефон «Nokia 105», чорного кольору, вартістю 250 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 50 грн., який належав потерпілому ОСОБА_8 , яким також відкрито заволоділа та в подальшому ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 покинули приміщення будинку та зникли в невідомому напрямку.
У подальшому, мобільний телефон марки «Nokia 105», з сім-картою ПрАТ «Київстар», ОСОБА_4 з ОСОБА_7 викинули, а грошові кошти в сумі 6000 грн. розділили між собою та витратили на продукти харчування, спиртні напої та тютюнові вироби, чим розпорядились останніми на власний розсуд.
Так, ОСОБА_4 26.01.2021 вручено письмове повідомлення про підозру. Обґрунтованість оголошеної ОСОБА_4 підозри за ч. 3 ст. 187 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні № 0000004 доказами, а саме: протоколами огляду місця події, в межах яких вилучено речові докази та сліди вчинення злочину, протоколами допиту свідків, протоколами допиту потерпілого, протоколами слідчих експериментів, протоколом допиту підозрюваного, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивована тим, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за скоєння яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років та тяжкість вчиненого злочину та співрозмірність можливого покарання, у випадку доведеності вини, може вказати про можливе залишення підозрюваним місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від відповідальності; підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, іншого підозрюваного, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які перебувають з ним у родинних зв`язках та довірительних відносинах; ОСОБА_4 перебуваючи на волі матиме змогу знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, які досліджується; підозрюваний ОСОБА_4 зможе переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; підозрюваний не працює, що свідчить про відсутність в останнього постійного джерела заробітку, що може спонукати його до вчинення інших кримінальних правопорушень з метою отримання грошової винагороди, а також постійно змінює місце проживання.
У судовому засіданні слідчий, прокурор підтримали клопотання про застосування даного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили його задовольнити.
Разом з тим, прокурор зазначив, що під час розгляду клопотання про допит свідків у даному кримінальному провадженні, останні у судовому засіданні повідомили, що у минулому ОСОБА_4 і ОСОБА_7 вчиняли щодо них різного роду тиск, що також є підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вчинення підозрюваним у майбутньому будь-яких подібних дій у відношенні свідків першкоджатиме належному проведенню досудовго розслідування.
Підозрюваний у судовому засіданні зазначив, що вину у вчиненні злочину визнає, злочин вчиняти не хотів, переховуватися не буде, виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання про взяття під варту.
Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки ризики визначені статтею 177 КПК України, органом досудового розслідування не доведені, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, з врахуванням того, що підозрюваний визнає вину та надає зізнавальні покази.
Заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши представлені матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України.

На час розгляду клопотання органом досудового слідства ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно положення п. «с» ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.20060, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У відповідності п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» за № 35615/06 від 13.11.2007, де Європейський суд з прав людини зазначив, що «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 Конвенції, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманому були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, у п. 34 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010, суд зазначає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.
Також, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» в пункті 175 зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» за №33977/96 від 26.07.20010, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Так, на підтвердження наявності підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, органом досудового розслідування надано: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 4), рапорт працівників поліції (а.с. 5), протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення (а.с. 6), постанову про створення слідчої групи (а.с. 7), постанову про призначення групи прокурорів (а.с. 8), протокол огляду місця події (а.с. 9 - 10), протокол про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання (а.с. 11), протокол допиту потерпілого (а.с. 12 - 13), довідку про склад сім`ї ОСОБА_4 (а.с. 14), довідку-характеристику ОСОБА_4 (а.с. 15), довідку лікаря-нарколога Маловисківської ЦРЛ, згідно якої ОСОБА_4 на обліку не перебуває (а.с. 16), копію витягу з демографічного реєстру (а.с. 18), довідку про судимість (а.с. 19), накладну (а.с. 20), протоколи допиту свідків (а.с. 21 - 24), постанова про доручення призначення захисника (а.с. 25), протокол допиту підозрюваного (а.с. 28 30), повідомлення про підозру від 26.01.2021 (а.с. 27).
Відтак, з врахуванням зазначених норм КПК України, Конвенціїпро захист прав людини та основоположних свобод,практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що стороною кримінального провадження, слідчим та прокурором, у судовому засіданні доведена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину який у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким і за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 12 років, при цьому підозрюваний на даний час проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на значному територіальному віддаленні від місця проведення досудового розслідування, після вчинення злочину переховувався, що свідчить про те, що останній може у подальшому продовжити вчиняти спроби переховування від органів досудового розслідування чи суду через тяжкість можливого покарання у випадку доведення його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Разом з тим, ОСОБА_4 після вчинення злочину знищив взуття та рукавиці, що також свідчить про той факт, що підозрюваний в подальшому може продовжити дії спрямовані на знищення чи спотворення даних і доказів у вказаному кримінальному провадженні.
Крім того, підозрюваний ніде не працює і не має регулярного джерела засобів до існування, підозрюється у вчиненні злочину проти власності, вчиненого з метою незаконного збагачення, а від так може продовжити злочинну діяльність.
Також, свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні перебувають у близьких родинних відносинах з підозрюваним, що у випадку обрання запобіжного заходу не пов`язаного з ізоляцією від суспільства може призвести до того, що ОСОБА_4 користуючись приязним відношенням і родинними почуттями чинитиме спроби незаконного впливу на них шляхом спонукання до зміни показів або спотворення відомих їм обставин справи з метою уникнення відповідальності.
Таким чином, слідчий суддя переконався в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді - тримання під вартою.
Оскільки, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину пов`язаного з застосуванням насильства, у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя розмір застави не визначає.
На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Дорофіївка, Маловисківського району, Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів та утримувати його у Вінницькій установі виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області № 1.
Початок строку обраховувати з 27.01.2021, і який закінчується 28.03.2021.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено 28.01.2021 о 13:30 год.

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1