Справа № 343/1682/20
Провадження № 11-сс/4808/234/20
Категорія ст. 170 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного лісничого Державного підприємства «Болехівське лісове господарство» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2020 року про накладення арешту на майно,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,

представника

підприємства ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Головний лісничий Державного підприємства «Болехівське лісове господарство» ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт з усього майна та повернути власнику.

Обґрунтовує вимоги апеляційної скарги тим, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України. Вказує, що, як вбачається із клопотання про арешт майна, слідчий просить накласти арешт на майно лісопродукцію в кількості 39 колод дерев породи дуб, довжиною від 3 до 6 метрів, однак в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчим не зазначено конкретно перелік майна, що належить арештувати, вказано лише кількість штук колод, однак немає об`єму лісопродукції. Зазначає, що клопотанні відсутні будь-які відомості про власника вказаного майна. Посилається на те, що в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчим взагалі не визначено підстави і мету арешту документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію автомобіля, свідоцтва про реєстрацію причіпа, протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу, страхового полісу. Також, вказує, що слідчий не надав документи визнання транспортних засобів, лісопродукції та документів речовими доказами в даному кримінальному провадженні. Зауважує, що представник підприємства просив не накладати арешт на транспортні засоби та документи, так як слідчий не навів підстав для цього, а також те, що майно використовується в господарській діяльності лісгоспу, однак слідчий суддя не взяв ці обставини до уваги та в ухвалі вказано, що він просив транспортні засоби та лісопродукцію передати на матеріальне відповідальне зберігання представнику підприємства.

Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2020 року клопотання задоволено частково. Накладено арешт на вилучений 18 вересня 2020 року в ході проведення огляду місця події на автодорозі між м. Болехів та с. Танява Болехівської МР автомобіль УРАЛ 43202, лісовоз-Е, зеленого кольору, 1989 р.в., р.н. НОМЕР_1 , та передано на матеріально відповідальне зберігання представнику ДП «Болехівське ЛГ». Накладено арешт на вилучений 18 вересня 2020 року в ході проведення огляду місця події на автодорозі між м. Болехів та с. Танява Болехівської МР причіп-розпуск-Е, зеленого кольору, 1989 р.в., моделі ТМЗ802, р.н. НОМЕР_2 , та передано на матеріально відповідальне зберігання представнику ДП «Болехівське ЛГ». Накладено арешт на вилучені 18 вересня 2020року в ході проведення огляду місця події на автодорозі між м. Болехів та с. Танява Болехівської МР 39 колод дерев породи «дуб», довжиною від трьох до шести метрів, та визначено місцем зберігання територію господарського двору Долинського ВП, що в м. Долина, вул. Яворницького, 8. Накладено арешт на вилучені 18 вересня 2020 року в ході проведення огляду місця події на автодорозі між м. Болехів та с. Танява Болехівської МР документи, а саме: свідоцтво про реєстрацію автомобіля УРАЛ 43202, лісовоз-Е, зеленого кольору, 1989 р.в., р.н. НОМЕР_1 - НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію причіпа-розпуск-Е, зеленого кольору, 1989 р.в., моделі ТМЗ802, р.н. НОМЕР_2 - КХС№989958; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00985-00640-19; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00985-00641-19; страховий поліс №АО/3535345, та передано на матеріально відповідальне зберігання представнику ДП «Болехівське ЛГ». Накладено арешт на вилучений 18 вересня 2020 року в ході проведення огляду місця події на автодорозі між м. Болехів та с. Танява Болехівської МР документ, а саме: наряд на відпуск деревини № 657 від 09 вересня 2020 року та визначено зберігати при матеріалах кримінального провадження. Позбавлено права на відчуження, розпорядження та/або користування арештованим майном, особам, які наділені правами на вищевказані дії.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що слідчим доведено, що вищевказані транспортні засоби, лісопродукція, документи являються речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000380 від 19 вересня 2020 року, про що свідчить постанова слідчого від 19 вересня 2020 року. Майно, на яке необхідно накласти арешт, має значення для забезпечення даного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане вище майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Окрім цього, слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України. Виходячи з викладеного, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення поданого клопотання, оскільки арешт майна в даному випадку є необхідний для встановлення обставин у кримінальному провадженні та збереження речових доказів, що достатньою мірою відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Під час апеляційного розгляду:

- представник підприємства ОСОБА_9 просила задовольнити апеляційну скаргу, вважає, що арешт на майно накладено без достатніх для цього підстав;

- прокурор просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вважає апеляційну скаргу безпідставною.

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 131-132 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя правильно з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна.

Станом на час розгляду клопотання про арешт майна здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000380 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (а.п. 3).

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18 вересня 2020 близько 15.30 год. на автодорозі між с. Танява Болехівської МР та м. Болехів, неподалік урочища «Смоляний», працівниками УСР в Івано-Франківській області було зупинено автомобіль УРАЛ43202, р.н. НОМЕР_1 , з причіпом-розпуск-Е, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який перевозив лісопродукцію, а саме колоди дерев породи «дуб», без відповідних документів.
В ході проведення огляду місця події виявлено та вилучено майно, на яке слідчий просить накласти арешт (а.п. 6-8).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що він є речовим доказам в даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Постановою від 19 вересня 2020 року слідчого СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 автомобіль УРАЛ 43202, лісовоз-Е, зеленого кольору, 1989 р.в., р.н. НОМЕР_1 , причіп-розпуск-Е, зеленого кольору, 1989 р.в., моделі ТМЗ802, р.н. НОМЕР_2 , 39 колод дерев породи «дуб», довжиною від трьох до шести метрів, та документи, а саме: свідоцтво про реєстрацію автомобіля УРАЛ 43202, лісовоз-Е, зеленого кольору, 1989 р.в., р.н. НОМЕР_1 - САЕ278761, свідоцтво про реєстрацію причіпа-розпуск- НОМЕР_4 , зеленого кольору, 1989 р.в., моделі ТМЗ802, р.н. НОМЕР_2 - КХС№989958, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00985-00640-19, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00985-00641-19, страховий поліс №АО/3535345, наряд на відпуск деревини № 657 від 09 вересня 2020 року, визнано речовими доказами по кримінальному провадженні № 0000380 від 19 вересня 2020 року (а.п. 9-10).
Відповідно, доводи апелянта про те, що слідчий не надав документи про визнання транспортних засобів, лісопродукції та документів речовими доказами в даному кримінальному провадженні, не є слушними.

Апелянт не наводить переконливих заперечень з приводу того, що наведене майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України як речові докази.

З огляду на наведені слідчим та встановлені досудовим розслідуванням обставини, враховуючи положення ч. 1 ст. 98 КПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовими доказами, що в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відсутність в клопотанні слідчого про накладення арешту на майно вказівки на об`єм лісопродукції суд апеляційної інстанції не розцінює як порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України про зазначення переліку та виду майна, що належить арештувати, оскільки слідчий вказав про виявлені в ході проведення огляду місця події 39 колод дерев породи «дуб», довжиною від трьох до шести метрів, а інші обставини, в тому числі й об`єм лісопродукції, встановлюються та перевіряються під час досудового розслідування, що триває.

Слідчий в клопотанні про накладення арешту на майно у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України зазначив підстави і мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Тому, суд апеляційної інстанції не вважає слушними доводи апелянта про те, що у клопотанні слідчим взагалі не визначено підстави і мету арешту документів.

Матеріали клопотання слідчого та зміст оскарженої ухвали підтверджують, що слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики щодо майна, а саме можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та що доведено необхідність виконання завдання арешту майна, а саме запобігання можливості таких ризиків.

Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що арешт майна у даному кримінальному провадженню є необхідним для забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, тобто для забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, суспільний інтерес розслідування та встановлення істотних обставин у вказаному кримінальному провадженні переважає приватний інтерес особи щодо тимчасового позбавлення права володіти належним їй майном.

Апелянт посилається на те, що у клопотанні відсутні відомості про власника майна - лісопродукції.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Однак, зміст клопотання свідчить про те, що досудове розслідування проводиться у зв`язку з перевезенням лісопродукції без відповідних документів, а згідно долученими до клопотання доказами відповідні автомобіль з причіпом, які перевозили лісопродукцію, належать Державному підприємству «Болехівське лісове господарство» та ОСОБА_12 , керував ними ОСОБА_10 .

За таких відомостей, наведені доводи апелянта жодним чином не виключають наявних та достатніх підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
В той час, суд апеляційної інстанції вважає, що задовольняючи клопотання, слідчий суддя належним чином не врахував положення ч. 4 ст. 173 КПК України .

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заборона відчуження та розпорядження автомобілем УРАЛ 43202, лісовоз-Е, зеленого кольору, 1989 р.в., р.н. НОМЕР_1 , з причіпом-розпускЕ, зеленого кольору, 1989 р.в., моделі ТМЗ802, р.н. НОМЕР_2 , та з відповідними реєстраційними документами,забезпечить збереження речових доказів і не призведе до їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та, що на даний час потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси осіб як позбавлення права користування.

При цьому, даних про настання негативних наслідків для Державного підприємства «Болехівське лісове господарство» від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт відповідних автомобіля з причіпом і документами шляхом заборони відчуження та розпорядження, під час апеляційного розгляду не здобуто.

Такий спосіб арешту буде найменш обтяжливим та не призведе надмірного обмеження прав та інтересів осіб, не зашкодивши при цьому кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доцільність накладення арешту на автомобіль УРАЛ 43202, лісовоз-Е, зеленого кольору, 1989 р.в., р.н. НОМЕР_1 , з причіпом-розпускЕ, зеленого кольору, 1989 р.в., моделі ТМЗ802, р.н. НОМЕР_2 , та з відповідними реєстраційними документами, виключно шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження, а в іншій частині погоджується з ухвалою слідчого судді, ухвалу слідчого судді необхідно скасувати виключно в частині накладення арешту в частині позбавлення права користування цим майном.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного лісничого Державного підприємства «Болехівське лісове господарство» ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2020 року про накладення арешту на майноскасувати в частині заборони користування автомобілем УРАЛ 43202, лісовоз-Е, зеленого кольору, 1989 р.в., р.н. НОМЕР_1 , з причіпом-розпускЕ, зеленого кольору, 1989 р.в., моделі ТМЗ802, р.н. НОМЕР_2 , та з відповідними реєстраційними документами.
В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5