Справа № 357/2316/20
УХВАЛА
про звільнення від кримінальної відповідальності

28 липня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Біла Церква кримінальне провадження № 0000479 внесене до ЄРДР 04 лютого 2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисича Чутівського району Полтавської області, громадянина України, РНКОПП НОМЕР_1 , з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця на посаді начальника пожежної служби в/ч НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

10 липня 2019 року наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 26 червня 2019 року № 85-РС (по особовому складу) старшого прапорщика ОСОБА_4 зараховано до списків військової частини НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду начальника пожежної обслуги.

Водночас встановлено, що ОСОБА_4 12 квітня 1993 року в Білоцерківському МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Київській області отримав посвідчення водія НОМЕР_3 на керування транспортними засобами категорій «А», «В» та «С».

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», пункту 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), водій механічного транспортного засобу, з-поміж іншого, повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди.

Крім того, відповідно до пункту 1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю та здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Разом з тим, згідно з пунктом 18.1 ПДР, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, зобов`язаний зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

31 січня 2020 року близько 17:40 год. водій ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ 110307-42», д.н.з. НОМЕР_4 та рухаючись у м. Біла Церква Київської області по вул. Сквирське шосе зі сторони вул. П.Коновальця в напрямку вул. Л. Толстого в порушення п.п. 1.5, 2.3, 18.1 ПДР, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого поблизу будинку № 170 по вул. Сквирське шосе, позначеного ліворуч від дороги на дальній межі переходу знаком, визначеним пунктом 5.35.2 ПДР «Пішохідний перехід», на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість та не зупинився щоб йому дати дорогу, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка у відповідності до ПДР перетинала проїзну частину дороги зліва-направо відносно руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження у виді перелому голівки лівої малої гомілкової кістки, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_4 порушень п.п. 1.5, 2.4, 18.1 ПДР знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

На час вчинення ОСОБА_4 злочину 31 січня 2020 року, санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачала основне покарання у виді: 1) штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або 2) виправних робіт на строк до двох років, або 3) арешт на строк до шести місяців, або 4) обмеженням волі на строк до трьох років, а також додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України, передбачалось, що злочин, за який передбачене більш м`яке покарання за позбавлення волі є злочином невеликої тяжкості.

Тобто, станом на 31 січня 2020 року злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України відносився до злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до ст. 46 КК передбачалось, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Отже, КК України визначав, що особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України за таких умов: злочин вчинений особою вперше; вчинений особою злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості або є необережним злочином середньої тяжкості та не є корупційним; потерпілому відшкодовані збитки або усунута шкода.

Суд встановлено, що згідно клопотання потерпіла ОСОБА_5 засвідчила, що завдана їй ОСОБА_4 шкода відшкодована в повному обсязі, будь-яких претензій до нього не має, в зв`язку із чим просила звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України.

Разом з тим, ОСОБА_4 проти такого звільнення не заперечував.

Відповідно до вимоги УІТ МВС України в Київській області № 3642 від 05 лютого 2020 року, ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Отже, суд дійшов висновку, що є підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, суд вважає, що кримінальне провадження № 0000479 внесене до ЄРДР 04 лютого 2020 року відносно ОСОБА_4 , за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, належить закрити.

Питання щодо долі речових доказів, суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2020 року належить скасувати.

Керуючись ст.ст. 174, 284, 286, 372, 392, 393, 395, 532 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

на підставі ст. 46 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України (в чинній на час вчинення злочину редакції), у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження № 0000479 внесене до ЄРДР 04 лютого 2020 року відносно ОСОБА_4 , за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Скасувати арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2020 року на транспортний засіб: а саме автомобіль марки «ЗАЗ 110307-42» д.н.з. НОМЕР_4 , номер шасі « НОМЕР_5 »

Речовий доказ - автомобіль марки «ЗАЗ 110307-42» д.н.з. НОМЕР_4 , номер шасі « НОМЕР_5 » - повернути ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_1