Справа № 589/2656/20
Провадження № 1-кп/589/729/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Шосткинському міськрайонному суду Сумської області, обвинувальний акт відповідає вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України немає.

Прокурор, обвинувачений, захисник вважають можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні також встановлено, що строк запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 05 вересня 2020 року.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , мотивуючи вказане клопотання тим, що існують ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення ним іншого злочину, впливу на потерпілого та свідків.

Захисник ОСОБА_4 надав суду клопотання про зміну запобіжного заходу, просить застосувати відносно ОСОБА_5 домашній арешт. Зазначив, що обвинувачений має незадовільний стан здоров`я, тому потребує медичного обстеження та стаціонарного лікування. Крім того, має міцні соціальні зв`язки матір, дружину і дитину, які потребують його допомоги. Ризики зазначені прокурором відсутні, а єдиним ризиком являється тяжкість злочину, а отже, на думку захисника, існують всі передумови для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що має погане самопочуття та потребує лікування, просив надати йому можливість оформити групу інвалідності та звернутись за призначенням відповідної пенсії. При обранні домашнього арешту, буде мешкати разом зі своєю матір`ю, у її квартирі, допомагати їй по господарству. Обіцяє більше не вчиняти кримінальних правопорушень та дотримуватись належної процесуальної поведінки.

Заслухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з п.5 ч. 2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд бере до уваги, що відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Згідно вищезазначених норм національного законодавства та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість передбачуваного злочину; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; репутація, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Обмеження розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування чи продовження без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи в розрізі конкретних обставин кримінального провадження є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Тому, зважаючи на вказане та на вимоги ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, повинен створити необхідні умови для реалізації стороною обвинувачення своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків щодо необхідності довести реальність ризиків, що виправдовують подальше обмеження свободи обвинуваченого, а протилежному випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який, виходячи з сукупності тих ризиків, які були доведені у судовому засіданні.

Суд наголошує на тому, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки залежно від суворості можливого покарання; вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою При цьому необхідно врахувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, в якій він переслідувався за законом, і його міжнародні контакти (п. 33 рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії», від 26.01.1993 р., заява № 14379/88).

З матеріалів кримінального провадження вбачається та в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання, а саме: за адресою місця проживання своєї матері.

Так, допитана в судовому засідання матір обвинуваченого ОСОБА_6 зазначила, що її син дуже хворий та потребує лікування. Згодна, щоб її син жив у неї та допомагав по господарству, має з ним добрі стосунки, буде намагатися його контролювати.

Також в судовому засіданні підтверджений той факт, що обвинувачений має незадовільний стан здоров`я та ряд захворювань, які підтверджені випискою із медичної картки хворого.

Крім того, не здобуто будь-яких відомостей того, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення або впливати на потерпілого та свідків.

Таким чином, постановляючи ухвалу за наслідками розгляду клопотання, суд приходить до висновку, що ризики, які були доведені прокурором, не дають підстав для тримання обвинуваченого під вартою.

Таким ризикам може дієво запобігти інший запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю.

Адекватним та ефективним механізмом у цій справі буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно, виходячи з вищезазначеного, клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 177, 178, 183, 194, 199, 369 КПК України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області на 11 годину 00 хвилин 16 жовтня 2020 року.

У судове засідання викликати прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілого, свідків.

Роз`яснити учасникам провадження право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на підставі їх письмового клопотання.

Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Відмовити в продовженні строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання захисту про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати квартиру АДРЕСА_1 за винятком отримання медичної допомоги.

Зобов`язати обвинуваченого з`являтися за кожною вимогою суду протягом дії запобіжного заходу.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками;

2) здати на зберігання до суду свій паспорт для виїзду за кордон (за наявності);

3) носити електронний засіб контролю;

4) не відлучатись з м. Шостка без дозволу суду;

5) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

ОСОБА_5 звільнити з-під варти в залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_5 після звільнення з-під варти негайно прибути до місця перебування під домашнім арештом.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали визначити до 02 листопада 2020 року включно.

Копію ухвали для виконання передати до органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1