печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
адвокат ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України на бездіяльність посадових осіб Генеральної прокурори України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що вона звернулась до Генеральної прокурори України з заявою про вчинення кримінального правопорушення, зокрема суддями апеляційного суду Харківської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Відомості за заявою не були внесені до ЄРДР. Посилаючись на вищезазначені обставини та положення ст.ст. 303, 304 КПК України, заявник просить зобов`язати посадових осіб Генеральної прокурори України внести відомості за заявою до ЄРДР.

Адвокат в судове засідання в режимі відео конференції не з`явився з причин не забезпечення проведення відеоконференції працівниками Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду провадження повідомлялись належним чином про причини неявки не повідомили.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, адвокат, слідчий, прокурор не з`явилися в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їхньої участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, адвокат ОСОБА_3 звернулась до ТУ Генеральної прокуратури України з заявою про вчинення на його думку кримінального правопорушення, зокрема суддями апеляційного суду Харківської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Відомості заявою не були внесені до ЄРДР.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що лише одна незгода скаржника з судовими рішеннями чи діяльністю судді щодо здійснення правосуддя, не є підставою для порушення кримінальної справи відносно суддів. Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Таким чином, не вбачається підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 22, 26, 214, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1