Справа № 157/1526/20 Провадження №11-сс/802/648/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 листопада 2020 року якою підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто до 10 години 08 січня 2021 року включно (ЄРДР за №0000413 від 08.11.2020 року),

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.
В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та підозрюється у вчиненні нового умисного злочину, а саме, 06 листопада 2020 року близько 21 години, знаходячись у будинку по АДРЕСА_1 , під час конфлікту, який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, ногами умисно наніс декілька ударів по тулубу своєї співмешканки ОСОБА_10 , внаслідок чого заподіяв останній тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота, травматичного розриву селезінки, масивної крововтрати, від яких остання 09 листопада 2020 року близько 20 години 50 хвилин померла. Своїми умисними протиправними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілої, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України. 10 листопада 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені вказаного злочину, і, будучи допитаним якості підозрюваного, ОСОБА_11 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. Винуватість підозрюваного у вчиненні вказаного злочину підтверджується також зібраними у кримінальному провадженні доказами. Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність. Підозрюваний ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, не одружений, на утриманні нікого не має, у нього відсутнє постійне місце проживання та реєстрації, він офіційно не працевлаштований, ніде не навчається, що свідчить про відсутність будь-яких соціальних зв`язків. Зазначені обставини у сукупності свідчать про небажання ОСОБА_7 дотримуватись правил та норм поведінки в суспільстві, відсутність моральних якостей та психологічних установок на дотримання вимог діючого правопорядку, його впевненість у безкарності своїх дій та про наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, що ОСОБА_7 може вчиняти інші кримінальні правопорушення насильницького та корисливого характеру, переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, впливати на потерпілого та свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а інші більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вказаним ризикам. Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Про наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні свідчить те, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи свою причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, з метою уникнення покарання, може схиляти свідків до зміни наданих показань шляхом залякування чи іншого примусу. Про наявність ризику щодо вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить той факт, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення вчинене під час не знятої та не погашеної в законному порядку судимості. У Ковельському міськрайонному судді Волинської області здійснюється розгляд кримінального провадження про його обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Вказані обставини свідчить, що останній не бажає ставати на шлях виправлення та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення. Застосування особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_7 не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам. Особиста порука не може бути застосована відносно підозрюваного тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді застави не може бути обраний, оскільки злочин вчинений із застосуванням насильства. Цілодобовий домашній арешт не може бути застосований, оскільки у підозрюваного відсутнє постійне місце проживання, а його обрання дозволить підозрюваному зустрічатись та схиляти свідків до зміни наданих показань під приводом примусу, покинути місце проживання, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 листопада 2020 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 години 08 січня 2021 року включно. Строк тримання під вартою постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 10 листопада 2020 року.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , належить до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Сама по собі тяжкість злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, в той же час суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Встановлено, що ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину фактично визнає частково, стан здоров`я останнього задовільний, останній проживає у житловому будинку, який йому не належить на праві власності, за адресою: АДРЕСА_1 . А також те, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, за що відбував покарання у місцях позбавлення волі та був умовно-достроково звільнений, офіційно не працевлаштований та не має зареєстрованого місця проживання, після звільнення з місць позбавлення волі тимчасово, як він пояснив у судовому засіданні, до 2017 року проживав у с. Зелена, Ковельського району. Підозрюваний не одружений, інших утриманців у нього немає, його батьки проживають у Закарпатській області, а близькі родичі на території Камінь-Каширського району у нього відсутні, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків в місці його фактичного проживання. Наявність високого ступеня ризику переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з чим клопотання слідчого належить задоволити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням обсягу проведення необхідних слідчих дій, на строк 60 днів. Більш м`які запобіжні заходи, зокрема, у вигляді домашнього арешту, з урахуванням зазначених обставин, не зможуть дієво запобігти вказаним ризикам. Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, тому з урахуванням положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України, підстави для визначення розміру застави відсутні.
В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді необгрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню. Посилається на те, що ні в клопотанні прокурора, ні в ухвалі слідчого судді не вмотивовано, на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та прийняти нове рішення, яким обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього не цілодобового арешту бо інший більш м`ягкий запобіжний захід.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; прокурора, який заперечував доводи апеляційної скарги і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін; дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.
Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України; наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Як убачається з матеріалів провадження 10 листопада 2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, зокрема: протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка лікаря-хірурга КНП «Камінь-Кашисрької ЦРЛ» ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 та протоколом допиту свідка ОСОБА_17 .
Вирішуючи питання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в цілому мотивував своє рішення.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку апеляційного суду слідчий суддя у відповідності з вимогами кримінального процесуального законодавства, врахувавши дані про особу, ризики, передбачені ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, обґрунтовано обрав йому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 не одружений, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання, утриманців у нього немає, не має міцних соціальних зв`язків.
Зважаючи на це, колегія суддів повністю погоджується з висновком місцевого суду про те, що наявні ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.
Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри повністю узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з епізодом вчинення кримінального правопорушення і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунуте обвинувачення.
Як убачається із п.48 рішення Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007, «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

За викладених обставин у сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання спробам вчинити дії, визначені ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 є недостатнім.
Волинський апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10.11.2020 року законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі захисника не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 листопада 2020 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто до 10 години 08 січня 2021 року включно залишити без змін.
Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: