ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1628/20 Справа № 191/346/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської місцевої прокуратури на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2020 року про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:
- 20.09.1995 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 101 КК України до 6 років позбавлення волі;
- 14.02.2006 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
- 19.07.2007 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 26.03.2014 року умовно-достроково;
- 14.02.2018 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
встановила:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання начальника СВК №94 про застосування відносно ОСОБА_6 підстав, передбачених ст. 81 КК України та постановлено засудженого ОСОБА_6 вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі звільнити умовно-достроково від покарання у виді позбавлення волі на невідбутий строк, який станом на 30.03.2020 року становить 8 місяців 29 днів.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 з 29.12.2017 року відбуває покарання у Синельниківській виправній колонії № 94 Дніпропетровської області. На теперішній час працевлаштований в цеху № 2 різноробочим, також залучається до участі з благоустрою в установі. Має два заохочення, стягнень не має. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу. Етапи програми виконує систематично та самостійно. Провину та суспільну небезпеку в скоєному злочині визнає та усвідомлює повністю, розкаюється у вчиненому злочину. Питання реєстрації вирішено позитивно. Позовів не має.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 довів своє виправлення і до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В апеляційний скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в застосуванні до засудженого ОСОБА_6 вимог ст. 81 КК України.
Посилається на те, що засуджений не довів своє виправлення. Відповідно до записів (результатів оцінювання) у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_6 від 02.11.2018 року - Засуджений стає на шлях виправлення, 02.05.2019 року, 01.11.2019 року - Засуджений став на шлях виправлення, 11.12.2019 року - Засуджений довів своє виправлення.
Вказує, що комісією установи із застосування до засуджених заохочувальних норм закону, 03.01.2020 року розглядалася можливість застосування до ОСОБА_6 ст.81 КК України та згідно протоколу засідання комісії № 1 від 03.01.2020 року прийнято рішення про подання матеріалів щодо застосування ст. 81 КК України.
Зазначає, що судом не враховано особу засудженого, який раніше неодноразово судимий за умисні тяжкі злочини, на шлях виправлення ставати не бажав, належних висновків не зробив, знову вчинив умисний тяжкий злочин проти власності.
Звертає увагу, що у відношенні ОСОБА_6 у Заводському відділі державної виконавчої служби у м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито одне виконавче провадження про стягнення коштів на користь держави.
Стверджує, що судом не надано оцінку матеріалами справи, оскільки засуджений ОСОБА_6 за весь час відбування покарання має лише 2 заохочення, працевлаштований на виробництві установи, але згідно записів щоденника норма виробітку за період 2018-2019 роки становить лише 0,1%, що свідчить про його безвідповідальне ставлення до праці.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційні вимоги сторони обвинувачення та просив їх задовольнити.
Засуджений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційних вимог прокурора. Вважав ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно - дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання.
Так, ОСОБА_6 засуджено вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 29 грудня 2017 року.
Кінець строку відбування покарання 29 грудня 2020 року.
За час перебування в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4) засуджений ОСОБА_6 характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався з незалежних від нього підстав.
З 25.04.2018 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі Синельниківська виправна колонія (№94).
Відповідно до характеристики з виправної колонії, ОСОБА_6 за час відбування покарання характеризується позитивно. По прибуттю в установу був працевлаштований до цеху №2 різноробочим, добре ставився до праці, змінні норми виконує самостійно, проявляє ініціативу в їх виконанні. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи та правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні доручених робіт, здійснює за ними належний нагляд. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу Правова просвіта. Провину та суспільну небезпеку у скоєному злочині визнає та усвідомлює повністю, розкаюється у скоєному.
За висновком комісії установи, засуджений ОСОБА_6 зразковою поведінкою, сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заслуговує на застосування ст. 81 КК України.
Враховуючи дані про особу засудженого, його поведінку під час відбування покарання, колегія суддів погоджується з висновком адміністрації установи та суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення.
Тому доводи прокурора про те, що судом не в повній мірі враховано дані про те, що засуджений неодноразово судимий за умисні тяжкі злочини та має лише два заохочення, не обґрунтовані.
Що стосується посилання прокурора на наявність у Заводському відділі державної виконавчої служби у м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкритого виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_6 коштів на користь держави, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки будь-яких виконавчих листів щодо ОСОБА_6 до установи не надходило.
Відтак, судом першої інстанції досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.
Отже, сукупність наведених даних приводять до висновку про безпідставність апеляційних вимог прокурора, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2020 року про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4