печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва провадження за клопотанням сторони кримінального провадження № 0000670 від 21.08.2020 року старшого слідчого другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

25.11.2020 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000670 від 21.08.2020 року старшого слідчого другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий в судове засідання не з`явилась проте подала письмову заяву про розгляд клопотання за її відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримала, просила задовольнити. Також просила проводити розгляд клопотання без виклику власника майна.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000670 від 21.08.2020 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 369, ч.1 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Державної служби безпеки на транспорті від 17.07.2020 № 1087-к ОСОБА_4 поновлено на посаді начальника Управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області з 24 грудня 2019 року.
В силу займаної посади ОСОБА_4 здійснює функції представника влади, тобто згідно з ч. 3 ст. 18 та п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

Так, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 з метою вчинення кримінальних правопорушень до організованої ним злочинної схеми з незаконного збагачення шляхом систематичного вимагання та отримання неправомірної вигоди залучив невстановлених у ході досудового розслідування підпорядкованих співробітників Управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області, які під час здійснення своєї службової діяльності, діючи умисно з метою незаконного збагачення, перебуваючи у попередній змові з ОСОБА_4 та знаходячись безпосередньо на автомобільних дорогах області, здійснюють систематичне вимагання та отримання неправомірної вигоди від фізичних осіб підприємців, представників юридичних осіб за вирішення питань про не складання адміністративних протоколів про порушення вагового контролю вантажівками щодо осіб, якими порушуються габаритно-вагові стандарти, заниження фактичної ваги транспортованого вантажу, який перевозиться та виявляється під час його офіційного зважування, а також за безперешкодний проїзд автошляхами транспортних засобів осіб, які надають послуги з перевезення пасажирів на міських та приміських маршрутах.

Після отримання ОСОБА_4 вищевказаної неправомірної вигоди, останнього затримано слідчими Державного бюро розслідувань в службовому кабінету начальника Управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області ОСОБА_4 , який знаходиться в адміністративній будівлі Управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, буд. 248 У.

16.11.2020 о 18:42 год. ОСОБА_4 затримано за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

17.11.2020 о 03 - 10 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Чернівецької області, Новоселицького району, с. Слобода, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.
Так, ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого корупційного злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Чернівецької області, Новоселицького району, с. Слобода, РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві повної власності (частка 1/1) належить житловий будинок у АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 6541745) та житловий будинок у АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна: 34671007), а також на праві приватної спільної сумісної власності (частка1/3) належить квартира у АДРЕСА_1 .

Слідчий вказує, що є достатні підстави вважати, що у разі невжиття заходів спрямованих на заборону відчуження нерухомого майна, що належать на праві власності підозрюваного ОСОБА_4 існує можливість його неправомірного відчуження у зв`язку з чим на вищевказане майно необхідно накласти арешт, з метою забезпечення у майбутньому виконання рішення суду в частині конфіскації майна засудженої особи

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачено додаткове покарання конфіскація майна, з метою забезпечення у майбутньому виконання рішення суду в частині конфіскації майна засудженої особи, наразі є необхідним накласти арешт на майно вказаної підозрюваної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном, використовувати та відчужувати його.
Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя також враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.
Разом з тим, вимога про накладення арешту на житловий будинок у АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна: 34671007) задоволенню не підлягає, оскільки в цій частині клопотання належним чином необгрунтоване.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на майно з метою забезпечення у майбутньому виконання рішення суду в частині конфіскації майна засудженої особи, що на праві повної приватної власності (частка 1/1) належить підозрюваному ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Чернівецької області, Новоселицького району, с. Слобода, РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: на житловий будинок у АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 6541745); на 1/3 квартири у АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляціної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1