Справа № 344/6685/17
Провадження № 11-кп/4808/313/20
Категорія ч.4 ст.152 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника потерпілої ОСОБА_13 ОСОБА_14 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження 00036237 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 травня 2020 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, на утриманні четверо неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153 КК України,

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153, ч.4 ст.152 КК України та призначено покарання:

за ст.153 ч.3 КК України у виді семи років позбавлення волі;

за ст.152 ч.4 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_10 покарання за сукупністю злочинів п`ятнадцять років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_10 з 04 січня 2017 року.

Зараховано в час відбуття покарання, час перебування обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою з 04 січня 2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишено раніше обрану у вигляді тримання під вартою.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_10 вчинив зґвалтування статеві зносини з малолітньою ОСОБА_15 , з використанням її безпорадного стану, вчинене повторно, що спричинило особливо тяжкі наслідки; задоволення статевої пристрасті неприродним способом з малолітньою ОСОБА_15 , з використанням її безпорадного стану, вчинене повторно, особою яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.152 КК України, що спричинило особливо тяжкі наслідки; зґвалтування - статеві зносини з неповнолітньою ОСОБА_15 із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування, вчинене повторно, особою яка раніше вчинила злочин передбачений ст.153 КК України, що спричинило особливо тяжкі наслідки; задоволення статевої пристрасті з неповнолітньою ОСОБА_15 із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування, вчинене повторно, особою яка раніше вчинила злочин передбачений ст.152 КК України, що спричинило особливо тяжкі наслідки.

Злочини вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_10 проживає по АДРЕСА_1 спільно із дружиною ОСОБА_12 , 1980 року народження та дітьми ОСОБА_16 , 2001 року народження, ОСОБА_17 , 2003 року народження, ОСОБА_18 , 2006 року народження, ОСОБА_19 , 2009 року народження та ОСОБА_20 , 2010 року народження.

До 17.08.2016 року в зазначеній сім`ї проживала донька ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У 2012 році в ОСОБА_10 виник умисел на зґвалтування малолітньої дочки ОСОБА_15 . З метою його реалізації ОСОБА_10 в квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом спрямованим на вступ у статеві зносини з ОСОБА_15 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, використовуючи безпорадний стан ОСОБА_15 , яка в силу малолітнього віку не розуміла сутності вчинюваних з нею сексуальних дій, вступив з нею проти її волі у статеві зносини природним способом.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 протягом 2012 року, за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_2 , діючи повторно, використовуючи безпорадний стан малолітньої ОСОБА_15 , якій на момент вчинення насильницьких дій виповнилось 13 років, періодично вступав із нею у статеві зносини природним способом тобто ґвалтував її.

Впродовж 2012-2016 років ОСОБА_10 діючи умисно, повторно, застосовуючи психологічний тиск, принижуючи людську честь і гідність ОСОБА_15 , систематично, проти її волі вступав з нею у статеві зносини природним способом, використовуючи її безпорадний стан, яка в силу малолітнього віку не розуміла сутності вчинюваних з нею сексуальних дій, в результаті чого ОСОБА_15 , 17.08.2016 близько 12-40 год, пішла в сквер, що на перехресті вулиць Шота-Руставелі Красівського в м. Івано-Франківську, де покінчила життя самогубством шляхом механічної асфіксії через повішення.

Крім того, у 2012 році ОСОБА_10 будучи особою, яка вчинила злочин передбачений ст.152 КК України, перебуваючи з своєю малолітньою дочкою ОСОБА_15 в квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом на вступ проти її волі у статеві зносини неприродним способом з останньою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи цього, використовуючи безпорадний стан ОСОБА_15 , яка в силу малолітнього віку не розуміла сутності вчинюваних з нею сексуальних дій, вступив з нею у статеві зносини неприродним способом.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 протягом 2012 року, за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_2 , діючи повторно, використовуючи безпорадний стан малолітньої ОСОБА_15 , якій на момент вчинення насильницьких дій виповнилося лише 13 років, періодично вступав із нею у статеві зносини неприродним способом.

ОСОБА_10 впродовж 2012-2016 років, діючи умисно, повторно, систематично вступаючи з ОСОБА_15 в статеві зносини неприродним способом проти її волі, використовуючи її безпорадний стан, яка в силу малолітнього віку не розуміла сутності вчинюваних з нею сексуальних дій та застосовуючи психологічний тиск, принижуючи її людську честь і гідність, в результаті чого 17.08.2016 близько 12-40 год. ОСОБА_15 пішла в сквер, що на перехресті вулиць Шота-Руставелі Красівського в м. Івано-Франківську, де покінчила життя самогубством шляхом механічної асфіксії через повішення.

Також, з 12.06.2013р. по 17.08.2016 р., ОСОБА_10 будучи особою яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 153 КК України, продовжуючи свої злочинні дії направлені на задоволення статевої пристрасті, діючи з прямим умислом, спрямованим на вступ у статеві зносини з неповнолітньою дочкою ОСОБА_15 проти її волі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, із застосуванням погрозою та застосуванням фізичного насильства, впродовж тривалого часу, повторно, вступав у статеві зносини із ОСОБА_15 природним способом.

ОСОБА_10 діючи умисно, впродовж 2012-2016 років, жорстоко поводився з ОСОБА_15 , систематично вступаючи з нею проти її волі в статеві зносини природним і неприродним способами, застосовуючи при цьому фізичне насильство, його погрозу, психологічний тиск, принижуючи її людську честь і гідність, в результаті чого 17.08.2016 близько 12-40 год. неповнолітня ОСОБА_15 , пішла в сквер, що на перехресті вулиць Шота-Руставелі Красівського в м. Івано-Франківську, де покінчила життя самогубством шляхом механічної асфіксії через повішення.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 366 від 16.11.2016р., окрім странгуляційної борозни у ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження: подряпини по передній поверхні нижньої третини лівого передпліччя з поширенням на таку ж поверхню променево-зап`ястного суглоба, множинні подряпини та три поверхневі різані рани по передній поверхні середньої та нижньої третин правого передпліччя з поширенням на таку ж поверхню променево-зап`ястного суглоба; ділянка осаднення слизової оболонки по ходу зовнішнього краю правої великої соромітної губи, крововиливи в слизову оболонку в ділянці складки передвірря піхви зліва у верхній третині з переходом на ділянку малої соромітної губи, по верхньому краю склепіння піхви, підшкірні крововиливи навколо задньопрохідного отвору справа та зліва.

Так, ОСОБА_10 будучи особою яка раніше вчинила злочин передбачений ст.152 КК України, з 12.06.2013 по 17.08.2016 продовжуючи свої злочинні дії направлені на задоволення статевої пристрасті, діючи з прямим умислом, спрямованим на вступ у статеві зносини з неповнолітньою дочкою ОСОБА_15 проти її волі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, із застосуванням фізичного насильства та погрозою його застосування, впродовж тривалого часу, повторно, вступав у статеві зносини із ОСОБА_15 неприродним способом.

ОСОБА_10 діючи умисно, впродовж 2012-2016 років, жорстоко поводився з ОСОБА_15 , систематично вступаючи з нею проти її волі в статеві зносини неприродним та природним способами, застосовуючи при цьому фізичне насильство, його погрозу та психологічний тиск, принижуючи її людську честь і гідність, в результаті чого 17.08.2016 близько 12-40 год. неповнолітня ОСОБА_15 , пішла в сквер, що на перехресті вулиць

Шота-Руставелі Красівського в м. Івано-Франківську, де покінчила життя самогубством шляхом механічної асфіксії через повішення.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №366 від 16.11.2016, окрім странгуляційної борозни у ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження: подряпини по передній поверхні нижньої третини лівого передпліччя з поширенням на таку ж поверхню променево-зап`ястного суглоба, множинні подряпини та три поверхневі різані рани по передній поверхні середньої та нижньої третин правого передпліччя з поширенням на таку ж поверхню променево-зап`ястного суглоба; ділянка осаднення слизової оболонки по ходу зовнішнього краю правої великої соромітної губи, крововиливи в слизову оболонку в ділянці складки передвірря піхви зліва у верхній третині з переходом на ділянку малої соромітної губи, по верхньому краю склепіння піхви, підшкірні крововиливи навколо задньопрохідного отвору справа та зліва.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок Івано-Франківського міського суду від 18 травня 2020 року. Вважає вирок незаконним та необґрунтованим, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази його причетності до інкримінованих кримінальних правопорушень.

Вважає, що розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції був упереджений та односторонній і судом не було не задоволено жодного клопотання сторони захисту з приводу допиту свідків, експертів та проведення повторних експертиз. Зазначає, що допитані в судовому засіданні свідки сторони обвинувачення, не підтвердили той факт, що знають чи бачили, як він ґвалтував свою неповнолітню доньку.

Вважав, що судом не встановлено доказів, які підтверджують вчинення ним кримінального правопорушення та стверджує, що не вчиняв зґвалтування своєї дочки, яку було вбито.

Звертає увагу на те, що відповідно до експертизи трупа його дочка ОСОБА_15 не мала статевих відносин до її трагічної смерті, що свідчить про його невинуватість.

Крім цього вказує, що сфальсифікована справа відносно нього базується на записці, яку знайшли у його доньки після смерті при огляді її тіла, однак на фото таблицях огляду місця події де було знайдено тіло його дочки ніяких записок не було.

Вважає, що висновки почеркознавчої експертизи були сфальсифіковані та недостовірні, а тому суд першої інстанції повинен був призначити повторну незалежну експертизу записок.

Звертає увагу на те, що пакет із записками не був запакований, був без печаток та у розкритому стані і суд безпідставно вказав на те, що пакет був закритий та опломбований печаткою належним чином.

Просив скасувати вирок суду та виправдати його у пред`явленому обвинуваченні.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_11 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задоволити;

- потерпіла ОСОБА_12 вважала, що апеляційна скарга обвинуваченого підлагає задоволенню;

- потерпіла ОСОБА_13 та її представник ОСОБА_14 просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого;

- прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим .

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України, оскільки ухвалений компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, на підставі об`єктивно встановлених обставин, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням з врахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ст.153 ч.3, ст.152 ч.4 КК України за обставин наведених в мотивувальній частині вироку підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні і узгоджених між собою, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що значна частина доводів ОСОБА_10 , які наведені ним та його захисником під час апеляційного розгляду кримінального провадження, перевірялись судом першої інстанції та знайшли відповідну оцінку у мотивувальній частині обвинувального вироку.

Так, зі змісту доводів обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_11 вбачається, що вони вважають, що судом першої інстанції не були встановлені належні та допустимі докази, які підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні правопорушень та стверджують, що судовий розгляд у суді не був справедливим, оскільки суд діяв упереджено, безпідставно відмовляв обвинуваченому у задоволенні клопотань про допит свідків та експертів, проведенні повторних судових експертиз, не надав належної оцінки дослідженим доказам та обґрунтував своє рішення на недопустимих доказах.

Колегія судів звертає увагу на те, що можливість встановлення обставин вчинених правопорушень ускладняється тим, що потерпіла ОСОБА_15 покінчила життя самогубством внаслідок вчинених стосовно неї злочинів, у зв`язку з чим, відповідно до вимог 97 КПК України, її пояснення щодо вчинених злочинів були встановлені на підставі показань потерпілої ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , яким вона безпосередньо розповідала про те, що її батько ОСОБА_10 ґвалтував її та вступав в статеві зносини, які відбувалися природнім та неприроднім способом протягом тривалого часу.

Судом першої інстанції була допитана велика кількість свідків показання, яких стосуються умов життя потерпілої ОСОБА_10 , її взаємовідносин з обвинуваченим, її поведінки та психологічного стану та які дозволяють детально встановити обставини вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень.

Оцінюючи показання потерпілої ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , суд виходить із вимог ст..97 КПК України відповідно до якої показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.

Так, зі змісту показань потерпілої ОСОБА_13 вбачається, що вона є рідною сестрою ОСОБА_12 та рідною тіткою ОСОБА_26 .. В березні 2016 року від ОСОБА_27 їй стало відомо, що її батько ОСОБА_10 на протязі тривалого періоду часу більше трьох років її ґвалтує, ОСОБА_27 говорила, що батько її ґвалтує, що він з 13 років з нею вступав в статеві зносини, які відбувалися природнім та неприроднім способом. Звертала увагу суду на те, що до ОСОБА_27 обвинувачений відносився по особливому, гуляв з нею, купував одяг, дозволяв прогулювати училище, постійно її контролював, забороняв проходити огляд у гінеколога і коли він телефонував їй, то вона відразу мінялася на обличчі, ставала замкнутою. Вказувала, що їй відомо, що в 2010 році ОСОБА_27 намагалася повіситися, її матір зняла її з петлі. Вказує, що вона говорила ОСОБА_12 , що її чоловік ґвалтує дитину, однак остання не реагувала і не хотіла нічого чути. Вказує, що ОСОБА_15 просила її не звертатися в поліцію, сильно переживала за молодших сестер та стверджує, що вони ходили до психолога і в її присутності ОСОБА_27 говорила психологу про те, що батько її ґвалтує.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_21 показала, що вона є бабусею ОСОБА_15 і від дочки ОСОБА_28 вона дізналася про те, що обвинувачений на протязі 3-4-х років ґвалтує Діану природнім та неприроднім способом. Вказує, що ОСОБА_27 розповідала ОСОБА_29 про те, що коли мами немає вдома батько її ґвалтує природнім та неприроднім способом, примушує вступати з ним в статеві зносини проти її волі. Після того, як вона дізналася про ґвалтування дитини, вона говорила з ОСОБА_27 про це і на її запитання остання підтвердила, що батько дійсно її ґвалтує. Діана говорила, що хоче втекти з дому, але дуже боялася, що вдома залишаються її маленькі сестрички, також вона дуже хотіла, щоб їй повірила мама. Просила нікому про це не говорити, бо дуже боялася і розповідала про те, що обвинувачений не дозволяв їй зустрічатися з друзями, дівчатами та хлопцями. Вказує, що обвинувачений відносився до неї по особливому, завжди брав з собою, купував речі, зокрема купив їй нижню білизну - два бюстгальтери. Вказує, що з ОСОБА_15 більше спілкувалася її тітка ОСОБА_13 з якою в неї були більш довірливі відносини. Вважає, що ОСОБА_15 не могла вигадати того, що батько її ґвалтує і говорила ОСОБА_27 говорить правду.

Свідок ОСОБА_22 показав суду першої інстанції, що він чоловік ОСОБА_13 . В березні 2016 року у них жила ОСОБА_15 , яка розповідала про те, що більше трьох років обвинувачений вступає з нею проти її волі в статеві стосунки природнім та неприроднім способом і ґвалтує її з тринадцяти років, регулярно кілька разів на тиждень.

Свідок ОСОБА_23 пояснила суду, що вона дружила з ОСОБА_15 , і вони були близькими подругами. Вказує, що вона неодноразово бачила на тілі ОСОБА_15 синці і остання стверджувала, що вони утворились внаслідок того, що батько над нею знущається . Стверджує, що під час гри в «бутилочку» ОСОБА_27 повідомила, що батько її ґвалтує, а потім сильно занервувала і сказала, що пожартувала, однак, на запитання про наявність синців відповіла, що тато її ґвалтує. Вказує, що ОСОБА_10 забороняв ОСОБА_27 з ними дружити, бо в компанії були хлопці, а одного разу коли вони втрьох каталися на велосипедах, купив їм морозиво та на її запитання скільки з неї грошей за морозиво, він взяв ОСОБА_27 за руку і сказав: «Діана мені відпрацює».

Свідок ОСОБА_24 пояснила суду, що на протязі тривалого часу вона дружила з ОСОБА_15 , часто спілкувалися, ділилися таємницями. На тілі ОСОБА_27 неодноразово вона бачила синці і остання говорила, що її батько б`є. Під час гри в «бутилочку» на запитання розповісти страшну таємницю ОСОБА_27 повідомила, що батько її ґвалтує, а потім почала плакати, істерично сміятися і просила щоб вони нікому про це не говорили, що це неправда. Діана говорила, що батько забороняє їй зустрічатися з друзями. Звертала увагу суду на те, що відносини до ОСОБА_27 з боку батька були дивними і він дивився на неї не як на дочку, а як на дорослу жінку. Вказує, що ОСОБА_27 говорила, коли їй виповниться вісімнадцять років, тоді вона забере всіх дітей під свою опіку, щоб їх не били, не ґвалтували, що вона за них дуже боїться.

Допитана свідок під захистом ОСОБА_25 пояснила суду, що вона перебувала в дружніх відносинах з ОСОБА_15 . Одного разу, перебуваючи в її квартирі ОСОБА_27 розповіла їй про те, що її батько ґвалтує природнім та неприроднім способом, це триває більше трьох років. В деталях їй розповідала як проходив статевий акт, як він це робив, як завершував. Він їй пояснював, що так роблять всі батьки, вона спочатку не розуміла, а потім, коли пішла навчатися в училище, то зрозуміла, що щось не так. Зґвалтування ОСОБА_27 відбувалося у них вдома, мама ходила на роботу, а батько не працював, був постійно вдома. Статеві акти відбувалися на кухні, або в кімнаті, якщо діти були вдома, то він виганяв їх в іншу кімнату. Також зі слів ОСОБА_27 вона знає про те, що батько не пускав її в училище, залишав вдома та ґвалтував. В її квартирі ОСОБА_27 була десь п`ять разів. Також одного разу, коли ОСОБА_27 була у неї вдома, їй на мобільний телефон подзвонив батько, вона чула, як ОСОБА_27 висловлювала йому те, що він її ґвалтує три роки, що вона не може більше цього терпіти. Така розмова між ними відбувалася в той період, коли вона втекла з дому та проживала у своєї тітки ОСОБА_29 . Діана була замкнута, говорила мало. Діана про зґвалтування її батьком говорила впевнено, їй було боляче і вона їй вірила.

Таким чином, зі змісту показань потерпілої ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 вбачається, що ОСОБА_30 розповідала їм про обставини вчинених стосовно неї кримінальних правопорушень її батьком ОСОБА_16 , повідомляючи про такі деталі та подробиці вчинених злочинів, які могли бути відомі їй саме як особі, яка постраждала внаслідок їх вчинення, що свідчить про правдивість її повідомлень та відповідність їх фактичним обставинам вчинених правопорушень.

Свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_32 надали суду пояснення, щодо відносин в сім`ї обвинуваченого та показали, що ОСОБА_10 ніде не працював, випивав, був строгий з дітьми.

В судовому засіданні суду першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , які надали показання з приводу навчання ОСОБА_31 у ПТУ№1 , характеристики її особистості та взаємовідносин з батьками.

Так, зі змісту показань свідка ОСОБА_35 в суді першої інстанції вбачається, що він працює викладачем англійської мови в ПТУ №1, в якому навчалася ОСОБА_36 та був її класним керівником. Вказує, що вона навчалася посередньо, дуже часто пропускала навчання, стверджувала, що доглядає за молодшими дітьми.

Свідок ОСОБА_34 показав, що працює директором ПТУ №1, спілкувалась з обвинуваченим через велику кількість пропущених уроків Діаною, яка була замкнутою в собі.

Свідок ОСОБА_37 показав суду, що він є доцентом кафедри Прикарпатського національного університету ім. В.Стефаника, психологом і мав зустріч з ОСОБА_27 та її батьками оскільки вона мала претензії до батька з приводу сексуальних відносин. Вказав, що не може зробити висновок чи чинилося щодо дитини насильство та не має також підстав стверджувати, що ОСОБА_27 брехала. Вказує, що друга зустріч з ОСОБА_15 не була завершена, так як остання не зовсім йому довіряла, встала і вибігла з кабінету.

Зі змісту показань потерпілої ОСОБА_12 в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції вбачається, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_10 та матір`ю ОСОБА_15 і вважає ОСОБА_10 невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, оскільки він злочинів не вчиняв.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що показання потерпілої ОСОБА_12 щодо невинуватості обвинуваченого не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту пояснень потерпілої ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , вбачається, що ОСОБА_12 легковажно ставилась до повідомлень про те, що обвинувачений вчиняє злочини проти її дочки, вважала, що вони не відповідають дійсності і не приділяла їм належної уваги, не мала довірливих відносин з дочкою і не вірила їй.

Так, в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що обвинувачений є його батьком, а ОСОБА_27 рідна сестра і в їхній сім`ї нормальні стосунки. Тато не працював, був вдома, виконував хатню роботу, доглядав за молодшими дітьми, а мати працювала. Вказав про те, що ОСОБА_27 була веселою дівчиною, у неї не було причин закінчити життя самогубством, вона любила батька, який був їй другом, вони разом гуляли, він давав їй кишенькові гроші.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненому доводиться сукупністю досліджених письмових доказів, які в сукупності з іншими доказами поза всяким розумним сумнівом доводять вину обвинуваченого.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 18.08.2016 року з схемою та фототаблицею до нього (т.2 а.п.151-162) місцем огляду є ділянка місцевості на перехресті вулиць Красівського та Шота Руставелі, що в м. Івано-Франківську у лісовій алеї виявлене підвішене тіло ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 . Під смереками виявлені одну упаковку лез для гоління марки «Спутник» біля якої знаходяться чотири леза та частина леза, дві спарених обгортки від лез із нашаруванням речовини бурого кольору та дві обгортки від лез, в`язка ключів у кількості 3 штук із брелоком у вигляді серця червоного кольору із надписом «Love» та мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору із сім-карткою «ПрАТ МТС Україна», два медичні шприци ємністю 2,5 мл, в одному із яких наявні залишки речовини коричневого кольору.

Зі змісту вказаного протоколу огляду місця події вбачається, що тіло ОСОБА_15 підвішене за шию на светр коричневого кольору, один край якого прив`язано вузлом (за рукав) до шиї, а інший рукав до гілки смереки під №2 на вузол. Відстань від землі до вузла, який прикріплений до смереки становить рівно 2 м. На трупі наявний одяг, у кишені штанів виявлено дві рукописні записки у клітинку. В ході огляду вилучено одну упаковку лез для гоління «Супутник», чотири леза для гоління та частина леза для гоління, дві спарені обгортки від лез із нашаруванням речовини бурого кольору, дві обгортки від лез для гоління, в`язка ключів у кількості 3 штук із брелком у вигляді серця червоного кольору, мобільний телефон марки «SAMSUNG» із сім-карткою «ПрАТ МТС Україна», два медичні шприци, дві рукописні записки у клітинку.

З передсмертної записки ОСОБА_15 (т.2 а.п.163-164), що була виявлена під час огляду місця події 18.08.2016 року в сквері на перехресті вулиць Шота Руставелі Красівського в м. Івано-Франківську, слідує, що на протязі 4 років обвинувачений ОСОБА_10 , який є її батьком її ґвалтує … ОСОБА_29 їй вірила, а він зміг вернути назад її в пекло. Якщо вона спробує пожалітися як в той раз то їй буде гірше, а він закриє її в психушці, вона не змогла записати на відео як він це робить з нею, виганяв всіх дітей в першу кімнату, а в другій змушував її вступати з ним в статеві стосунки неприроднім способом і все інше… Вона його ненавидить, хоче щоб він пройшов через усе, що заставив пройти її. Вона ненавидить його. Він зламав їй усе життя! Коли інші дівчата в свої 13 гуляли одна з одною, вона змушена була вступати з ним в статеві акти. Для нього ніколи не було доньки, у нього була річ, яку він використовував як хотів. Вона також хотіла нормального життя, хотіла поїхати на море, побачити метро, трамваї, хотіла мати друзів до яких можна поїхати в гості! Хотіла бути нормальним підлітком, а тато вступав з нею в статеві акти та бив її. Дякує ОСОБА_29 , що вірила їй. Вона єдина людина, яка хоч трохи змогла її захистити… Їй було важко, страшно і встидно признатися хоч комусь, що рідний тато заставляє її з ним спати і вважає її своєю річчю для сексу. ОСОБА_29 обнімала її так тепло, так приємно, як не обнімала ніколи мама… Вона дякує ОСОБА_29 за те, що вона була на її стороні і кинулася на захист… Слова дитини не означають нічого, поки не стане пізно і дорослі зрозуміють, що той голос не брехав… ОСОБА_38 очах ОСОБА_29 тато зміг з неї зробити «психа», брехливу, невдячну… Але не настільки, щоб начебто видумувати все. Просить ОСОБА_29 вірити їй надалі, вона майже врятувала її… Просить забрати її…Вона не хоче повертатися додому… Вона вірила, що ОСОБА_29 не дозволить йому більше трогати її!

Таким чином зі змісту вищевказаної передсмертної записки ОСОБА_15 вбачається, що вона дійсно свідомо бажала вчинити самогубство у зв`язку з тим, що її батько ОСОБА_10 протягом тривалого часу змушував її вступати з ним у статеві акти.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_10 та його захисника про те, що вказана записка не була написана ОСОБА_15 і була сфальсифікована органами досудового розслідування, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені судом першої інстанції.

Суд першої інстанції також вказав на безпідставність доводів сторони захисту про те, що передсмертну записку в кабінеті слідчого читала ОСОБА_39 і ОСОБА_40 , та про порушення цілісності упаковки цього речового доказу.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що ОСОБА_13 та ОСОБА_21 заперечили факт ознайомлення в кабінеті слідчого зі змістом записки, а відповідно до висновку експерта №1.1.-274/16 від 14.11.2016 року, передсмертна записка ОСОБА_15 на експертне дослідження надійшла упакованою в спецпакет «Експертна служба» №2700703, самоклеючий клапан пакета заклеєний, упаковка не порушена та забезпечує зберігання об`єктів дослідження та запобігає несанкціонованому доступу до них.

В судовому засіданні суду першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_41 , який пояснив суду, що він приймав участь в якості понятого при огляді місця події та стверджує, що дійсно при огляді трупа молодої дівчини, з задньої кишені її штанів було витягнуто записку та прочитано її зміст. Всі речі, які були виявлені на місці події були опечатані в пакети і він розписувався в протоколах, які читав і стверджує, що все, що записано в них відповідає дійсності. Інша понята теж була постійно до завершення слідчої дії та підписувала протоколи і не мала зауважень.

Відповідно до висновку експерта № 1.1-274/16 від 14.11.2016 року (т.2 а.п. 237-24) проведена судово-почеркознавча експертиза двох рукописних записок на аркушах паперу в клітинку, які були виявлені та вилучені під час огляду місця події 18.08.2016 року з лівої кишені штанів померлої ОСОБА_15 1999 р.н., відповідно до висновку експерта рукописні написи на двох аркушах паперу у клітинку виконані ОСОБА_15 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що зміст передсмертної записки ОСОБА_15 повністю узгоджується з показаннями свідків, в частині твердження ОСОБА_15 про те, що її батько ОСОБА_10 протягом тривалого часу змушував її вступати з ним у статеві акти.

Вказані обставини свідчать не тільки про доведеність факту написання передсмертної записки саме ОСОБА_15 , а й свідчать про правдивість показань, які були надані вищевказаними свідками та їх відповідність фактичним обставинам.

Вказані докази також повністю узгоджуються з висновками судово-психіатричної експертизи в частині мотивів, які спонукали ОСОБА_15 до вчинення самогубства.

Так, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №82/2017 від 15.05.2017 року (т.2 а.п.173-198) слідує, що підекспертна ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 в період, який передував до скоєння самогубства психічними розладами не страждала. Потерпіла ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період, який передував скоєнню самогубства, знаходилась в психічному стані, який супроводжувався накопиченням (кумуляцією) негативних емоційних переживань безвихідності свого існування, з відчуттям сорому і страху та небажанням так жити дальше, з відчуттям власної незахищеності та безпомічності в психотравмуючій ситуації, яка є наслідком жорстокого відношення зі сторони батька з застосуванням постійного психологічного контролю та можливим вступанням в статевий зв`язок. Можна вважати, що має місце причинно-наслідковий зв`язок між діями підозрюваного ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 (статевий зв`язок з неповнолітньою ОСОБА_15 та постійний психологічний контроль з його боку над нею) та виникненням і розвитком психічного стану потерпілої ОСОБА_15 в період, який був до скоєння самогубства.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на безпідставність доводів обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_15 не покінчила життя самогубством, а була зґвалтована та вбита.

Судом першої інстанції приймались певні заходи щодо перевірки вищевказаних доводів, внаслідок чого була встановлена їх повна неспроможність. При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що більш детально вказані доводи могли бути перевірені в межах відповідного кримінального провадження. Однак, з часу смерті і до сьогоднішнього дня жодних заяв від обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_12 , які є батьками ОСОБА_26 до правоохоронних органів за фактом умисного вбивства їхньої дочки не зареєстровано.

Так, відповідно до протоколу огляду трупа від 19.08.2016 року (т.2 а.п.165-168), при огляді трупа виявлено, що безпосередньо до шиї зав`язано на рукав светр бавовняно-синтетичний, коричневого кольору із капішоном. Виявлено тілесні ушкодження: у ділянці шиї наявні одиночно розташовані у середній (верхній) третині справа у напрямку спереду-назад, знизу-вверх та справа-наліво борозну. По ходу нижнього краю борозни, на передньо-боковій поверхні наявні множинні крововиливи червоного темного відтінку. По передній поверхні нижнього передпліччя розташовані множинні у хаотичному порядку лінійної форми подряпини, навколо яких накладення підсохшої речовини у вигляді кірочок бурого кольору. По тильній поверхні лівої кисті виявлено три садна. По передній поверхні правого передпліччя з поширенням на поверхню променево-зап`ясного суглобу наявні множинні поперечно-розташовані подряпини. На правій-верхній кінцівці знаходяться у ділянці зап`ястя переривчасте садно, на тильній поверхні правої кисті наявні рани лінійні, садно, на тильно-боковій поверхні зліва основної фаланги 4-го пальця переривчасте садно. Причиною смерті ОСОБА_15 є механічна асфіксія, повішання. В ході огляду трупа ОСОБА_15 вилучено: цибулини волосся, мікрооб`єкти з рук, мікрооб`єкти з поверхні шиї, а саме з місця странгуляційної борозни, зрізи нігтів, змиви з рук, відбитки пальців рук, одяг у якому була одягнута ОСОБА_15 , светр знятий із шиї коричневого кольору.

Відповідно до висновку експерта №366 від 16.11.2016 року (т.2 а.п.219-221), смерть ОСОБА_15 настала від механічної асфіксії внаслідок повішення у петлі, про що свідчать морфологічні дані та дані гістологічного дослідження. Враховуючи характер трупних явищ на момент дослідження трупа в морзі та характер трупних явищ при огляді трупа на місці події можна вважати, що з моменту смерті до моменту дослідження трупа в морзі пройшло близько 2-3 діб. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 , крім странгуляційної борозни, виявлені тілесні ушкодження: садна по тильній поверхні лівої кисті в проекції 1-го п`ятно-фалангового, по тильній поверхні лівої кисті в проекції проміжку між 4-5 п`ястними кістками, в проекції 3-го п`ястно-фалангового суглоба лівої кисті по тильній поверхні основної фаланги 5-го пальця лівої кисті, по тильній поверхні лівої кисті,по тильній поверхні лівої кисті в проекції 1-ї п`ятної кістки, по задній поверхні на межі середньої та нижньої третин правого передпліччя, по тильній поверхні правої кисті в проекції 3-5 п`ястних кісток з поширенням на ділянку 4-5 п`ястно-фалангових суглобів, по тильній поверхні основної фаланги 1-го пальця правої кисті, по тильно-зовнішній поверхні основної фаланги 4-го пальця правої кисті, по тильній поверхні 1-го міжфалангового суглоба та основної фаланги 3-го пальця правої кисті; подряпини по передній поверхні нижньої третини лівого передпліччя з поширенням на таку ж поверхню променево-зап`ястного суглоба, множинні подряпини, та три поверхневі різані рани по передній поверхні середньої та нижньої третин правого передпліччя з поширенням на таку ж поверхню променево-зап`ястного суглоба, ділянка осадження слизової оболонки по ходу зовнішнього краю правої великої соромітної губи, крововиливи в слизову оболонку в ділянці складки переддвір`я піхви зліва у верхній третині з переходом на ділянку малої соромітної губи, по верхньому краю склепіння піхви, підшкірні крововиливи навколо задньопрохідного отвору справа та зліва. Описані вище тілесні ушкодження утворилися незадовго до настання смерті, садна утворилися від дії тупих предметів, подряпини могли утворитися як від дії тупих твердих предметів з різко обмеженою поверхнею, так і від дії гострих предметів, різані рани від дії гострих предметів. Ділянка осаднення слизової оболонки, підшкірні крововиливи та крововиливи в слизову оболонку могли утворитися внаслідок дії тупого твердого предмету, яким міг бути як статевий член, палець, так і інший тупий твердий предмет. Також при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 виявлено розриви дівочої пліви, які утворилися в термін більше 2-3 тижнів до моменту настання смерті, про що свідчить їх характер (краї їх потовщені, білуватого кольору), які вказують на те, що ОСОБА_15 могла раніше жити статевим життям. Враховуючи характер та розташування тілесних ушкоджень, не виключається, що вони могли бути спричинені власноруч. Судово-медичних даних, які б вказували неможливу боротьбу чи самооборону не виявлено. В мазку та тампоні з вмістом піхви, мазку та тампоні з вмістом ротової порожнини, мазку та тампоні з вмістом прямої кишки трупа ОСОБА_15 сперматозоїди не виявлені. Характер тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 , вказує на те, що після їх спричинення потерпіла могла виконувати самостійні рухи (рухатись, пересуватись та ін.). При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_15 , 1999 року народження, не виявлено: метилового, етилового, пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів, що може свідчити про те, що остання незадовго до настання смерті спиртні напої не вживала. Судово-імунологічні підсумки: кров з трупа ОСОБА_15 відноситься до групи А з ізомаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. (т.2 а.п.219-221),

В судовому засіданні апеляційної інстанції було допитано експерта ОСОБА_42 , яка повністю підтвердила правильність своїх висновків щодо причини смерті ОСОБА_15 та вказала на те, що під час огляду трупа не було встановлено даних, які свідчили про вбивство потерпілої. Так, про те, що смерть потерпілої настала від механічної асфіксії внаслідок повішання у петлі свідчить наявність незамкнутої, поодинокої странгуляційної борозни, наявність крововиливів в м`яких тканинах шиї по ходу борозни, проба по Бокаріусу, стан легенів. При цьому, перелом під`язикової кістки не є обов`язковою ознакою механічної асфіксії, оскільки його наявність залежить від низки різних обставин, зокрема сили та напрямку задушливої дії петлі. Вказала, що зазначення у висновках даних про те, що розриви дівочої пліви утворилися в термін більше 2-3 тижнів до моменту настання смерті, свідчить про те, що з ОСОБА_15 раніше вступала в статеві зносини та не виключає того, що вказані розриви утворились набагато раніше, однак встановити більш точніше час їх утворення неможливо, оскільки розриви дівочої пліви після їх заживлення фактично не змінюються.

Відповідно до протоколу огляду трупа від 19.08.2016 року (т.2 а.п.165-168), при огляді трупа виявлено, що безпосередньо до шиї зав`язано на рукав светр бавовняно-синтетичний, коричневого кольору із капюшоном. Відповідно до висновку експерта №366 від 16.11.2016 року смерть ОСОБА_15 настала від механічної асфіксії внаслідок повішення у петлі.

З висновку експерта №153 від 25.10.2016 року (т.2 а.п.230-232) при судово-цитологічному дослідженні слідів бурого кольору на чотирьох лезах та частині леза, вилучених під час огляду місця події, знайдено кров людини статеву належність якої встановити немає можливості із-за відсутності в препаратах клітинних елементів крові. При серологічному дослідженні даних об`єктів виявлено антигени А і Н, а в об`єктах №№1-3 ізогемаглютинін анти-В за системою АВО. Отже, враховуючи отримані результати, обставини справи та групу крові ОСОБА_15 , виявлена кров могла походити від особи (осіб), яка відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, що не виключає можливості походження крові від ОСОБА_15 .

З висновку експерта від 05.12.2016 року №2-0841/16 (т.2 а.п.243-246) на наданих двох відрізках дактилоплівки з мікроб`єктами, які були вилучені з рук трупа ОСОБА_15 , виявлено бавовняні, вовняні та хімічні одиничні текстильні волокна та частини волокон. Забарвлені волокна придатні для встановлення спільної родової належності з виробами, частини волокон непридатні для встановлення спільної родової належності з виробами, частини волокон непридатні для встановлення спільної родової належності з виробами у зв`язку з недостатніми розмірами. На наданих двох відрізках дактилоплівки виявлено бавовняне волокно коричневого кольору, яке має спільну родову належність з волокнами, які входять до складу светра.

З висновку експерта від 06.12.2016 року (т.2 а.п.249-252) на наданому відрізку дактилоплівки з мікроб`єктами, які були вилучені з шиї трупа ОСОБА_15 виявлено одиничні текстильні волокна та частини волокон. Забарвлені волокна придатні для встановлення спільної родової належності з виробами, частини волокон непридатні для встановлення спільної родової належності з виробами у зв`язку з недостатніми розмірами. На наданому відрізку дактилоплівки виявлено бавовняні волокна коричневого кольору, які мають спільну родову належність з волокнами, які входять до складу светра.

З висновку експерта від 05.12.2016 року №2-0841/16 (т.2 а.п. 243-246) на наданих двох відрізках дактилоплівки з мікроб`єктами, які були вилучені з рук трупа ОСОБА_15 , виявлено бавовняні, вовняні та хімічні одиничні текстильні волокна та частини волокон. На наданих двох відрізках дактилоплівки виявлено бавовняне волокно коричневого кольору, яке має спільну родову належність з волокнами, які входять до складу светра.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника про неповноту судового розгляду та необхідність проведення повторних експертиз, виклику експертів для допиту в судове засідання апеляційної інстанції, оскільки відсутнє належне правове обґрунтування вказаних клопотань та не зазначено, які саме обставини, що мають істотне значення для розгляду кримінального провадження, підлягають встановленню або які висновки експертів викликають сумнів в їх правильності та належній мотивації і потребують додаткового роз`яснення.

Колегія суддів також вважає, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання ОСОБА_10 про призначення повторної судово-медичної експертизи для виявлення у ОСОБА_10 еректильної дисфункції та перешкоди проведення статевого акту, оскільки вказана експертиза проведена у встановленому порядку відповідною комісією експертів, а її висновки належним чином мотивовані і не викликають сумніву в їх правильності.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що у зв`язку з тим, що пройшов доволі тривалий період часу протягом якого стан здоров`я обвинуваченого міг істотно змінитися, висновки вищевказаної експертизи найбільш об`єктивно відповідають фізичному стану обвинуваченого на час вчинення злочинів.

Разом з тим, висновки вищевказаної експертизи повністю спростовують доводи обвинуваченого про неможливість вчинити злочини у зв`язку із еректильною дисфункцією та перешкоди проведення статевого акту.

Так, відповідно до висновку експерта №003 від 09.03.2017 року (т.2 а.п.216-218), на підставі даних комісійної судово-медичної експертизи ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи дані об`єктивного огляду ОСОБА_10 , результатів лабораторно-функціональних методів дослідження, відсутність важких виснажувальних загальних захворювань, захворювань центральної нервової системи, ендокринних розладів, каліцтв статевих органів, механічних ушкоджень статевого члена, можна зробити висновок про відсутність еректильої дисфункції та перешкоди до проведення статевого акту.

Судом першої інстанції перевірялись дані щодо психічного стану обвинуваченого ОСОБА_10 .

Так, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №352/2016 від 23.12.2016 року (т.2 а.п.199-210), ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 будь-якими психічними розладами не страждав і не страждає, у відповідності до свого психічного стану може правильно відтворити події та давати покази. У ОСОБА_10 діагностовано змішаний гіпертимно-емотивний тип акцентуації характеру, виявлені особливості характеру ОСОБА_10 не впливають на його здатність правильно відтворювати події та давати до них покази. Враховуючи індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_10 виявлено ознаки явної агресивності як тенденції або реальної поведінки, ознак схильності до фантазій, підвищеного фантазування не виявлено. ОСОБА_10 виявляє ознаки упередженої поведінки.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №75/2017 від 13.03.2017 року (т.2 а.п.211-215), ОСОБА_10 психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих щодо нього протиправних дій. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину підекспертний ОСОБА_10 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру підекспертний ОСОБА_10 не потребує.

Суд першої інстанції перевіряв доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що до вчинення злочину може бути причетний свідок ОСОБА_43 . Вказаний свідок ОСОБА_44 був допитаний судом та дав пояснення, зі змісту яких вбачається, що він дійсно знав ОСОБА_45 , спілкувався з нею але не підтримував з нею близьких відносин.

Суд першої інстанції обґрунтовано зауважив про те, що стороною захисту не надано доказів можливої причетності свідка ОСОБА_46 до вчинення злочину, а судом таких доказів не здобуто.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про необхідність повторного допиту свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та інших у судовому засіданні апеляційної інстанції, оскільки судом першої інстанції надана належна правова оцінка показанням вказаних свідків, які були допитані в судовому засіданні, чим було забезпечено право обвинуваченого безпосередньо задати їм питання та уточнити необхідні обставини. Колегія суддів вважає, що допитані судом свідки надали достатньо детальні та послідовні показання стосовно відомих їм фактичних обставин і в судовому засіданні апеляційної інстанції не встановлено правових підстав для їх повторного допиту.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що потерпіла ОСОБА_13 та свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 його оговорюють, оскільки під час судового розгляду не було встановлено обставини, які давали підстави вважати, що вказані свідки особисто заінтересовані в розгляді кримінального провадження, а надані ними показання повністю узгоджуються між собою та з сукупністю інших доказів, які наведені судом першої інстанції у обвинувальному вироку.

Суд першої інстанції також обґрунтовано вказав на безпідставність доводів сторони захисту про те, що свідок під захистом ОСОБА_25 є рідною сестрою прокурора прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_47 , оскільки таке твердження не відповідає дійсності і прізвище, ім`я та по-батькові вказаного свідка вигадане, змінені його анкетні дані, оскільки даний свідок перебуває під захистом.

Перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про надання свідками неправдивих доказів, фальсифікацію доказів посадовими особами та надання завідомо неправдивих висновків судовими експертами, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку"

Положення наведеної статті Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод розкриває сутність презумпції невинуватості та вказує на момент, з якого особа вважається винуватою (коли вина особи доведена в законному порядку) та недопустимість альтернативної до визначеної законом процедури встановлення винуватості особи.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що доводи обвинуваченого та його захисника про вчинення злочину іншими особами можуть бути повно та всебічно перевірені тільки в межах відповідного кримінального провадження, яке проводиться стосовно вищевказаних осіб.

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, колегія суддів виходить з того, що посадові особи, які причетні до збирання доказів по кримінальному провадженню не вчиняли злочинів проти правосуддя , пов`язаних із фальсифікацією доказів, оскільки в іншому випадку сутність кримінального провадження буде полягати не в досліджені доказів, які надаються сторонами провадження щодо встановлення обставин кримінального правопорушення та доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, а буде стосуватися законності дій посадових осіб, які причетні до розслідування кримінального провадження.

Так, факт надання завідомо неправдивого висновку експертом або фальсифікації доказів слідчим чи прокурором, може бути встановлено тільки в межах кримінального провадження стосовно вищевказаних осіб, оскільки встановлення вказаних обставин пов`язано із правом вказаних осіб на презумпцію невинуватості.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.1 ст.94 КПК України суд керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, відповідно до рішення Конституційного Суду від 20.10.2011 №12рп/2011 (справа №1-31/2011) положення ст.62 Основного Закону спрямовані на забезпечення прав і свобод людини і громадянина, а саме: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. При цьому, суд вказав на те, що визнаватися допустимими й використовуватись як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини та громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного й справедливого рішення у справі.

Зокрема, відповідно до вимог ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому, під порядком, встановленим КПК України потрібно вважати встановлену законом певну послідовність прийняття кримінальних процесуальних рішень і вчинення кримінальних процесуальних дій.

Доказ повинен бути визнаний недопустимим, у разі встановлення обставин, які свідчать, що він був отриманий в порушення встановленого кримінальним процесуальним законом порядку.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що під порушенням встановленого законом порядку отримання доказу, необхідно розуміти таке кримінальне процесуальне порушення, яке носить істотний характер та викликає об`єктивну недовіру до вказаного доказу або пов`язано з істотним порушенням прав та свобод людини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні питання про допустимість доказів суд враховує обставини, які свідчать про правильне оформлення одержання фактичних даних у встановленому законом процесуальному порядку відповідним суб`єктом із достовірного та належного джерела.

Колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для визнання доказів, які наведені у обвинувальному вироку суду першої інстанції недопустимими, оскільки наявні в них фактичні дані є достовірним та належними, правильно оформлені у встановленому законом процесуальному порядку відповідними посадовими особами, уповноваженими на здійснення таких процесуальних дій.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_10 щодо необхідності повторного дослідження сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції та наведені в обвинувальному вироку суду.

Так, відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Зі змісту вищевказаної статті вбачається, що виключною підставою для повторно дослідження доказів в судовому засіданні апеляційної інстанції може бути тільки необхідність більш детально дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони були досліджені судом першої інстанції неповно або з порушенням.

Вказаною статтею також встановлені виключні випадки, коли суд апеляційної інстанції може дослідити нові докази, які не досліджувались судом першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд не повинен підміняти собою суд першої інстанції і розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції істотно відрізняється від розгляду у суді першої інстанції, оскільки апеляційної інстанцією фактично перевіряється законність та справедливість судового рішення суду першої інстанції.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Васильєв проти України» (заява № 11370/02) від 21 червня 2007 року «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи.

Колегією суддів не встановлено правових підстав для повторного дослідження всіх доказів у кримінальному провадженні та повторного допиту свідків безпосередньо в апеляційній інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження відбувався протягом значного часу, протягом якого обвинувачений ОСОБА_10 утримувався під вартою. Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог Конвенції з прав людини розгляд кримінального провадження повинен відбутися у розумні строки, які визначаються складністю справи, поведінкою учасників судового засідання, значущістю питання та іншими обставинами, які об`єктивно можуть впливати на тривалість розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що на тривалість строку розгляду кримінального провадження впливала не тільки складність справи, неможливість сторони обвинувачення забезпечити своєчасний допит свідків, проведення судових засідань під час пандемії та застосування урядом країни певних карантинних обмежень, а й процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_10 та намагання затягувати розгляд справи з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для себе судового рішення.

Так, під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_10 протягом судового розгляду, неодноразові порушення порядку судового розгляду, намагання керувати судовим процесом, безпідставні заяви про відвід судів та необґрунтовані належним чином численні клопотання, свідчать про використання ним наданих прав всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя в розумний строк.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вину ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ст.152 ч.4, ст.153 ч.3 КК України доведено поза розумним сумнівом сукупністю належних та допустимих доказів.

Суд першої інстанції дав правильну правову оцінку діям ОСОБА_10 , кваліфікувавши їх за ст.152 ч.4 КК України, як зґвалтування статеві зносини з малолітньою ОСОБА_15 , з використанням її безпорадного стану, вчинене повторно, що спричинило особливо тяжкі наслідки; зґвалтування - статеві зносини з неповнолітньою ОСОБА_15 із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування, вчинене повторно, особою яка раніше вчинила злочин передбачений ст.153 КК України, що спричинило особливо тяжкі наслідки;за ст.153 ч.3 КК України як задоволення статевої пристрасті неприродним способом з малолітньою ОСОБА_15 , з використанням її безпорадного стану, вчинене повторно, особою яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.152 КК України, що спричинило особливо тяжкі наслідки; задоволення статевої пристрасті з неповнолітньою ОСОБА_15 із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування, вчинене повторно, особою яка раніше вчинила злочин передбачений ст.152 КК України, що спричинило особливо тяжкі наслідки.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд першої інстанції обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання. .

Суд першої інстанції, при призначенні покарання обґрунтовано врахував дані, що характеризують обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, не працює, одружений , має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей.

Суд першої інстанції правильно вказав на те, що відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі та призначив йому законне та справедливе покарання в межах санкцій ст.152 ч.4, ст.153 ч.3 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Окрім цього, під час апеляційного розгляду колегією суддів не виявлено даних які б давали підстави вважати, що по кримінальному провадженні допускалися істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування судового рішення, та які б перешкоджали чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 травня 2020 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5