ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/308/21 Справа № 183/5507/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000647 за апеляційною скаргою прокурора першого відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 , -

Встановила:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Манченки Харківського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого баристою ФОП « ОСОБА_9 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 рокибез позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не виїздити за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2020 року, автомобіля марки «ВАЗ 11194», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 15.06.2011 року ОСОБА_10 .
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

Приблизно о 04.50 годині 28 серпня 2020 року, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «ВАЗ 11194», р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15.06.2011 року належить ОСОБА_10 , в темний час доби здійснював рух по сухому покриттю проїзної частини автошляху М-29 «Харків-Дніпро», який має по дві смуги для руху в кожному напрямку від м. Харків до м. Дніпро. При цьому він перевозив на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_10 , а на задньому - ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Під час руху, у вищезазначений час по вказаному автошляху зі швидкістю не менше ніж 58 км/год та не більше ніж 70 км/год, ОСОБА_7 , маючи намір повернути на віадук праворуч за напрямком свого руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не врахував дорожню обстановку, що б мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, не обрав безпечної швидкості руху свого транспортного засобу, внаслідок чого втратив контроль над керуванням свого автомобіля, під час здійснення маневру повороту праворуч, виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч, де правою боковою частиною допустив зіткнення з земельним насипом та відбулось подальше перекидання транспортного засобу.

Своїми діями водій ОСОБА_7 , порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 12.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

- п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Невиконання водієм ОСОБА_7 вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажиру автомобіля ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у виді: закритої тупої травми грудної клітини з неповним розривом з`єднання між 2-м та 3-м грудними хребцями, без ушкодження спинного мозку, переломом ребер: зліва - 4, 5, 6-го ребер по лопатковій лінії, справа: 1, 2-го ребер по білягрудинній лінії без ушкодження плеври, темно-червоними крововиливами в м`язах спини, передньої поверхні грудної клітини, справа, забоєм легень (смугасті темно-коричневі крововиливи біля коренів легень); підшкірної гематоми на голови, в тім`яно-потиличній області, посередині, темно-червоного кольору крововиливу в м`які тканини голови, в тім`яно-потиличній області, посередині, саден на лобі, зліва, задній поверхні правого ліктьового суглобу, передній поверхні правого колінного суглобу на спині у поперековій області посередині, що призвело до розвитку травматичного шоку, у своїй сукупності, у живих осіб мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя, що у даному випадку привели до смерті потерпілої, виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини автомобіля, при автомобільній травмі, незадовго до наступу смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 не більше як за 2-4 години, до моменту огляду трупа на місці події.

В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказаний вирок, в частині призначеного покарання, скасувати, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 роки.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правову кваліфікацію злочину та доведеності вини ОСОБА_7 , вважає, що зазначений вирок суду не відповідає вимогам Кримінального кодексу України через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок м`якості, та підлягає скасуванню.
На думку прокурора, суд першої інстанції не мотивував своє рішення щодо не призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Вважає, що судом не в повній мірі враховано тяжкість наслідків скоєного злочину, а саме спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та як такі, що призвели до смерті потерпілої.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги сторони обвинувачення та просив їх задовольнити в повному обсязі, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги Закону були дотримані в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо скасування вироку, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, працює, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано визнав його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

В зв`язку з наведеним, суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами та на підставі ст. 75 КК України звільнив останнього від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 2 роки.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, адже поруч з наведеними вище помм`якшуючими обставинами, колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_7 втратив свою матір, сам отримав тілесні ушкодження. Крім цього, суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 з сестрою щоденно їздить до місця роботи за 50 км від місця мешкання і йому вказаний автомобіль реально необхідний для пересування.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

За зазначених вище обставин, колегія суддів не вбачає підстав для призначення більш суворого покарання, як того просить прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора першого відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14