Справа № 592/7918/18
Провадження № 1-кп/592/262/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора Сумської областної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , законних представників потерпілої ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження, внесене в ЄРДР за № 0000454 від 09.02.2018 р., які надійшли з прокуратури Сумської області 02.07.2018 року з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одружений, не працюючий, раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
09.02.2018 близько 07 год. 55 хв., ОСОБА_4 , керував технічно несправним автомобілем «Chevrolet Aveo» державний номер НОМЕР_1 , а несправність виражалась у встановленні на задню вісь шин різних моделей з різним малюнком протектора на різного розміру, рухався по проїзній частині вул. Роменська у напрямку виїзду з м. Суми з перевищенням допустимої швидкості руху у населених пунктах «50 км/год». Рухаючись у вказаному напрямку, в районі будинку № 31 зазначеної вулиці, ОСОБА_4 зневажив безпекою дорожнього руху, в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода, який перетинає проїзну частину по пішохідному переходу, не надав йому перевагу в русі, не прийняв своєчасних заходів для зменшення швидкості руху автомобіля аж до його зупинки, що в подальшому призвело до наїзду на неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину по вул. Роменська по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок ДПТ пішохід ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: «ВЧМТ. Забою головного мозку важкого ступеня, перелому основи черепу, передніх стінок максілярних синусів, пластичної епідуральної гематоми правої лобної ділянки. Контузійних вогнищ лівої тімяної долі, правої лобної долі. Субарахноїдального крововиливу. Забою м`яких тканин лобної та тім`яної ділянок справа. Набряку головного мозку. Коми 1», які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 304 від 15.05.2018 кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження.

Керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo» державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 19/119/0-1/133е від 01.06.2018, порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджених постановою KM України від 10,10.01р. № 1306, введених в дію з 01.01.02р.), передбачених пунктами:

12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкоди чи небезпека;

31.4.2. Рульове керування:

Б) є не передбачені конструкцією відчутні взаємні переміщення деталей і вулів рульового керування або переміщення їх відносно кузова (шасі, кабіни, рами) транспортного засобу; нарізні з`єднання не затягнуті або надійно не зафіксовані;

31.4.5. Колеса і шини:

Г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів.

Допущені водієм ОСОБА_4 , порушення вимог пункту 18.1 ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП і наслідками, що настали.

Дії водія ОСОБА_4 , по порушенню ПДР України умисні, форма вини до наслідків, що наступили, є необережна (злочинна самовпевненість).

ОСОБА_4 , своїми діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, передбачених п. 18.1 Правил дорожнього руху України, при керуванні 09.02.2018 р., автомобілем «Chevrolet Aveo» д.н. НОМЕР_1 рухаючись по вул. Роменська у м. Суми, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто «Порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.

Положення статей 62, 129 Конституції України та статей 7,17, 22 КПК України визначають основними засадами судочинства у кримінальних справах зокрема, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні, при з`ясуванні судом чи визнає він себе винним, і чи бажає давати пояснення, повідомив, що винним себе не визнає та відмовився давати будь-які покази згідно ст. 63 Конституції України, користуючись своїм правом на захист.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України, обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні являються подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, тощо.

Згідно із ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Таким чином, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, сторона обвинувачення, посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 09.02.2018 року вона вранці прямувала до школи № 25 та перетинала проїжну частину вулиці Роменська в м. Суми по нерегульованому пішохідному переходу, там розташовані знаки «Пішохідний перехід» та зебра намальована. Вона йшла не швидко, оскільки асфальтне покриття не надавало змоги бігти, сніг був підталий. Вона не пам`ятає наїзду на неї, пам`ятає тільки як її перевозили до лікарні. Її життя кардинально змінилося, сильно болить голова, цивільний позов підтримає.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що в лютому 2018 року, день не пам`ятає, він рухався по вул. Роменській в м. Суми, був водієм маршрутного таксі, на зупинці взяв трьох пасажирів та почав рух близько 10-15 км/год. Повз нього проїхав автомобіль «Chevrolet Aveo», світлого кольору, який рухався в напрямки виїзду з м. Суми зі швидкістю більш 60 км/год. Він побачив дівчину, яка почала рухатися по пішохідному переходу, який був позначений знаком «пішохідний перехід» справа та зліва на узбіччі дороги. Він бачив повністю траекторію руху дівчини, яка рівно йшла по проїзній частині з лівої сторони відносно напрямку його руху. Зіткнення відбулося миттєво, автомобіль закрив дівчину, але він бачив, як дівчина з переднього лівого крила полетіла вгору та впала до заїду з правого боку. Зіткнення відбулося на правій смузі, приблизно півметра вона зайшла від середини дороги. Між його автомобілем та автомобілем Шевролет, перед наїздом на пішохода, ніякого іншого транспортного засобу не було. З ним двічі проводили слідчий експеримент, перший відбувався 10.02.2018 року наступного дня після ДТП та другий раз його викликали через два місяці. Він на місці все розповів на показував місце наїзду, прочитав протокол та підписав його. Автомобіль понесло вправо, він наїхав на пішохода та автомобіль розвернуло, який продовжив рух, в подальшому автомобіль вдарився передньою частиною об бордюр і зупинився.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона проживає по АДРЕСА_2 та кожного дня о 07-50 год. вона ходить на роботу в СумДПУ. В лютому 2018 року вона почула на проїзній частині звук та відчинивши двері побачила як кружиться автомобіль на проїзній частині. Самого наїзду на дівчину вона не бачила, але після наїзду дівчина знаходилась на проїзній частині, з рота текла кров, всі речі були розкидані, від свого падіння вона не могла отримати такі тілесні ушкодження, а отримала їх від наїзду транспортного засобу, яким керував обвинувачений. Водій знаходився поруч зі своїм автомобілем та розмовляв по телефону. Вона з чоловіком допомогами та був це один чоловік, який після того, як посадили у швидку дівчину пішов з місця події.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що ДТП відбулося в лютому 2018 року, було слизько та слякотно, самого наїзду на дівчину він не бачив, коли підійшов, то дівчина лежала на асфальте на пішохідному переході проїжої частини, близько до заїзду в провулок. Водій автомобіля «Chevrolet Aveo», сірого кольору викликав швидку, був схвильований та нервував. Коли він підійшов, де лежала потерпіла, то там був водій і був чоловік, який намагався їй допомогти. Коли дівчину забрала швидка допомога, він пішов на навчання. Автомобіль стояв передом к бордюру, де він рухався, та він бачив пошкодження на ньому: спереду на лівому крилі, в районі фари вмятіна. Водія він запам`тав. Повернувся на місце події через 1,5 2 години, спочатку було дві патрульні машини, одна уїхала, інша залишилися. Конуси стояли біля автомобіля «Chevrolet Aveo», рулеткою виміряли відстань. Він розповів працівникам поліції, що йому було відомо про ДТП, що дівчину збила машина на пішохідному переході.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що 09.02.2018 року він біля 08-00 год. ранку їхав на маршрутном таксі № 17А на роботу по вул. Роменський в м. Суми з Хіммістечка. На узбіччі з правого боку він побачив автомобіль співробітника, світло фіолетового кольору, марки не пам`ятає та потерпілу. Самого ДТП він не бачив, на його прохання маршрутка зупинилась на зупинці в/ч і він рухався назад, щоб надати першу медичну допомогу дівчині, доки не приїхали швидка допомога, яку викликав ОСОБА_14 . Він разом з дівчиною поїхав до лікарні у швидкій допомозі. Була паніка, вся увага була привернута до потерпілої дівчини.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що взимку 2018 року вона відчинила магазин, який розташований по вул. Роменській в м. Суми і почався робочий день, близько 07-55 год. Ранку вона почула хлопок та побачила легковий автомобіль сіроватого кольору, який передньою частиною стояв біля правого бордюру проїзної частини, об який машина вдарилась. Дівчина лежала на перехресті проїзної частини. Самої події ДТП вона не бачила, дівчина лежала ногами до дороги і стояв один єдиний автомобіль та не рухався. Люди йшли на роботу, та з їх слів їй відомо, що чоловік в куртці з капюшоном і є водій, який збив дівчину. До місця події вона не підходила, бачила з магазину через скляні двері, що дівчина була роззута, один чобіт лежав в стороні, інший був на дівчині.

В якості свідка був допитаний слідчий, який проводив досудове розслідування ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив, що він розслідував дане кримінальне провадження, вносив відомості в ЄРДР. На місці скоєння ДТП, в огляді місця події він участі не приймав. Проводив слідчі експерименти, допитував свідків, розглядав клопотання, виносив постанови про призначення експертиз. Дані для проведення експертиз бралися, виходячи з інформації, отриманої в ході проведення допитів та слідчих експериментів. При проведенні слідчого експерименту зі свідком водієм маршрутного транспортного засобу, перед початком слідчої дії, у свідка запитали чи може він зорієнтуватися без транспортного засобу, на що останній повідомив, що зможе. Без залучення автомобіля під час слідчого експерименту можливо отримати вихідні дані, які відповідають дійсній події.

Підставою для проведення повторного слідчого експерименту стало клопотання експерта, на виконанні у якого перебували матеріали експертизи, про необхідність отримання додаткових вихідних даних. Експерт був присутній під час проведення додаткового слідчого експерименту, з використанням схожого автомобіля Chevrolet Aveo. Під час проведення слідчої дії свідок більш точно вказав дані. Зі слів водія маршрутного транспортного засобу, відстань 3,3 м від правого краю проїжджої частини, яка зазначена у протоколі першого слідчого експерименту, це можлива відстань наїзду на пішохода, яка не перебувала в полі зору свідка; відстань 0,5 м від краю проїжджої частини «місце підкидання» пішохода в полі зору водія маршрутного транспортного засобу (свідка Шевченка).

На відстані 1-1,5 м за дорожніх обставин, які були зазначені всіма учасниками слідчої дії, пішохід не міг різко змінити швидкість руху чи зупинитися, тому в протоколі слідчого експерименту вказано про необхідність приймати, що потерпіла в момент її не спостереження водіями (коли вона перебувала за габаритами маршрутного автобуса) рухалася по тій же траєкторії та з встановленим постійним темпом.

Проводити з Павликом додатковий слідчий експеримент у слідства не було підстав.

Свідок ОСОБА_17 , допитаний в судовому засіданні, як судовий експерт сектору автотехнічних досліджень Сумського НДЕКЦ МВС України, який проводив автотехнічну експертизу та суду повідомив, що було виготовлено 2 варіанти експертних висновків.

Місце наїзду зображено не у вигляді геометричної точки, а у вигляді кола певним діаметром.

Для проведення дослідження він звернувся до слідчого із клопотанням про надання додаткових вихідних даних. Повторне відтворення обставин пригоди відбувалося за участю свідка (водія маршрутного транспортного засобу). Під час виконання експертизи відстань 0,5 м від правого краю проїжджої частини вважалося розташуванням «місця наїзду». Висновок складався таким чином, що він, в першу чергу, намагався, шляхом відкидання, вказати на наявність технічно неспроможних даних. Місце наїзду на пішохода, що, зі слів водія автомобіля Chevrolet, знаходиться на відстані 1,7 м від краю проїжджої частини, є технічно неспроможним. Другий варіант експертного висновку складався, виходячи з відстані наїзду 0,7 м від правого краю проїзної частини.

Оскільки були протиріччя і відсутні дані щодо поведінки пішохода в кінцевій фазі зближення, тому дослідження було виконано у двох варіантах розвитку подій, а висновки відповідають певним заданим умовам, якими є те, що пішохід до моменту наїзду рухається з постійним темпом та по раніше обраній траєкторії. Якщо будуть визначені інші умови (вихідні дані) для дослідження та проведення розрахунків, то експертний висновок може змінитися. Якщо сприймати покази свідка ОСОБА_18 (водія маршрутки) відносно початку гальмування та часу наїзду, то у випадку, коли б водій автомобіля Chevrolet рухався в стані екстреного гальмування, він би зупинився до лінії руху пішохода; якщо сприймати покази свідка, що водій рухався в стані службового гальмування, то такі свідчення є технічно спроможними (вказані розрахунки проводилися під час виконання експертизи, однак не зазначалися в експертному висновку, з метою уникнення його обтяження).

З`ясувати чи могла пішохід змінити чи різко змінити швидкість руху не можливо, оскільки для цього потрібно проводити розрахунок, виходячи з відповідних вхідних даних, які відсутні, так як ні водій автомобіля Chevrolet, ні водій маршрутного транспортного засобу не спостерігали пішохода.

З наданих для дослідження вихідних даних вбачається порушення водієм автомобіля Chevrolet пунктів Правил дорожнього руху, зазначених у першому висновку експерта, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду.

На доведення висунутого ОСОБА_4 обвинувачення прокурором для дослідження під час судового розгляду були надані такі письмові докази:

- Протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 09.02.2018 року початок огляду 08-10 год., схеми, фототаблиці до нього, зафіксована дорожня обстановка місця ДТП по вул. Роменська, в районі буд. № 31 в м. Суми, в ході якого вилучено автомобіль «Шевроле Авео» д.р.н. НОМЕР_1 , технічний паспорт вищевказаного транспортного засобу (т.1 а.с. 124-131) ;

-Протокол огляду місця події від 09.02.2018 року, початок огляду 19-05 год., при застосуванні фотозйомки, в ході якого на бордюрному камені, в районі буд. АДРЕСА_2 , з правого боку проїзжої частини по ходу огляду, виявлено потертості, з яких зроблений змив та запаковано до паперового пакунку (т.1 а.с.132-135);

-Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 09.02.2018 року о 10-00 год. в АДРЕСА_2 , в якому зазначено, що на проїзної частині здійснювалось посипання противольодними матеріалами. За результатами обстеження ділянку визнано такою, що відповідає вимогам Правил норм та стандартів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (т.1 а.с.136);

-Розписка з оптичним диском ФОП ОСОБА_19 від 10.02.2018 року, якою він на запит « 2031/55-2018/СВ від 09.02.2018 р. добровільно надав в порядку ст. 93 КПК України оптичний носій із записом з камери відеоспостереження розташованої на будинку АДРЕСА_2 за 09.02.2018 р. з 07-50 год. 08-50 год. (т.1 а.с.137-139)

В судовому засіданні на підставі ст. 359 КПК України був оглянутий оптичний диск, на якому 09.02.2018 року о 7 год. 53 хв. 11 сек. з`являється легковий автомобіль схожий на автомобіль Шевроле-Авео.

-Протокол огляду предметів від 10.02.2018 р., де об`єктом огляду є оптичний носій DVD-R ємністю 4,7 GB із записом з камери відеоспостереження по АДРЕСА_2 з 7 год. 50 хв. 09.02.2018 року. На запису видно, як о 7 год. 53 хв. 11 сек. в лівій частині кадру з`являється легковий автомобіль схожий на автомобіль Шевроле-Авео, який рухається в бік виїзду з м. Суми. Далі через 3 сек. зазначений автомобіль зникає в правій межі кадру. Під час перегляду відеофайлу зроблені покадрові знімки. Створено фототаблицю. (т.1 а.с. 140-141);

-Розписка з оптичним диском ФОП ОСОБА_20 від 10.02.2018 року, якою він на запит № 2031/55-2018/СВ від 09.02.2018 р. добровільно надав в порядку ст. 93 КПК України оптичний носій із записом з камери відеоспостереження розташованої на будинку АДРЕСА_3 за 09.02.2018 р. з 07-50 год. 08-00 год. (т.1 а.с.142-144);

В судовому засіданні на підставі ст. 359 КПК України був оглянутий оптичний диск, на якому 09.02.2018 року о 7 год. 53 хв. з`являється легковий автомобіль схожий на автомобіль Шевроле-Авео, через 1 сек. розвертає поперек проїзної частини і він зупиняєтьсч передньою частиною до правого бордюру.

-Протокол огляду предметів від 10.02.2018 р., де об`єктом огляду є оптичний носій DVD-R ємністю 4,7 GB із записом з камери відеоспостереження по вул. Роменська, буд. 33 в м. Суми з 7 год. 50 хв. 09.02.2018 року. На запису видно, як о 7 год. 53 хв. в правій частині кадру з`являється легковий автомобіль схожий на автомобіль Шевроле-Авео, який задньою частиною рухається в бік виїзду з м. Суми. Далі через 1 сек. зазначений автомобіль розвертає поперек проїзної частини, при цьому задні колеса його знаходяться на тротуарі справа по напрямку руху. О 7 год. 53 хв. 04 сек. автомобіль зупиняється поперек проїзної частини передньою частиною до правого бордюру. Під час перегляду відеофайлу зроблені покадрові знімки. Створено фототаблицю. (т.1 а.с. 145-146);

-Протокол обшуку від 15.02.2018 року, з проведенням відеофіксації, за участю власника майна ОСОБА_21 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_22 , в присутності понятих, яким зафіксовано проведення обшуку транспортного засобу Шевроле Авео, в якому виявлено: колеса, колпак до диску, з лівого переднього крила шляхом соскобу вилучено зразок лако-фарбового покриття автомобіля Шевроле-Авео, які опечатані у присутності понятих (т.1 а.с. 189-196);

-Протокол проведення слідчого експерименту від 10.02.2018 року та схемою до нього, за участю свідка ОСОБА_10 та спеціаліста ОСОБА_23 , який на місті розповів про обставини ДТП, що мало місце 09.02.2018 року на проїзній частині вул. Роменська в м. Суми з водієм автомобіля Шевроле-Авео та пішоходом (т.1 а.с.187-203)

-Протокол проведення слідчого експерименту від 26.04.2018 року та схемою до нього, за участю свідка ОСОБА_10 та спеціаліста ОСОБА_24 , в присутності двох понятих, який на місті розповів про обставини ДТП, що мало місце 09.02.2018 року на проїзній частині вул. Роменська в м. Суми з водієм автомобіля Шевроле-Авео та пішоходом (т.1 а.с. 204-212)

-Протокол проведення слідчого експерименту від 11.04.2018 року та схемою до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , спеціаліста ОСОБА_17 , в присутності двох понятих. В протоколі зазначено, що ОСОБА_4 надав свою згоду розповісти при яких саме обставинах сталася ДТП та на місці розповів, що 09.02.2018 року біля 7 год. 70 хв. Він керував автомобілем марки Шевроле-Авео д.н. НОМЕР_1 та рухався по проїзній частині вул. Роменська в бік виїзду з м. Суми, зі швидкістю 50-55-60 км/год. Продовжуючи рух біля зупинки громадського транспорту, яка розташоваша зліва по ходу його руху та в районі магазину «Свіжачок», він побачив, що із-зі задньої частини зеленого автобусу вибігла дівчина, яка перетинала проїзду частину зліва направо під кутом. Виявивши данного пішохода він застосував гальмування, зрозумівши, що автомобіль починає заносити, для запобігання наїзду на пішохода, змінив напрямок руху вправо. До зіткнення з бордюрним каменем автомобіль рухався в заносі, близько 40-45 градусів, рівня правого краю проїзжої частини. Тому весь рух дівчини- пішохода до наїзду не спостерігав. Коли право колесо автомобіля вдарилося в бордюрний камень, автомобіль ще більше стало розвертати, стався нахїзд на пішохода. Наїзд на лівчину відбувся лівим переднім крилом автомобіля. На момент наїзду дівчина-пішохід знаходилася у вертикальному положенні. Чи була в русі, чи стояла сказати не зміг. Дівчину пішохода в русі спостерігав декілька метрів. До першого зіткнення з бордюрним каменем застосував екстренне гальмування. В подальшому до зупинки автомобіля вказати чи тримав педаль гальм в загальмованому стані вказати не зміг. Проїзжа частина в місці ДТП була вкрита коркою льоду, чи була проїзжа частина посипана протиожеледною сумішшю, вказати не зміг (т.1 а.с. 213-222)

-Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 15.05.2018 року, яким на підставі ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 23.04.2018 р. була вилучена з КЗ «Сумської обласної клінічної лікарні» медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_7 (т.1 а.с.224-227)

-Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 02.05.2018 року, яким на підставі ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 23.04.2018 р. була вилучена з КЗ «Сумської міської дитячої клінічної лікарні Святої Зінаїди» медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_7 ( № 935) (т.1 а.с.229-232)

-Висновок судово-медичної експертизи № 304 від 15.05.2018 року, в якому зазначені тілесні ушкодження, отримані потерпілою ОСОБА_7 в результаті ДТП 09.02.2018 року, а саме: «ВЧМТ. Забою головного мозку важкого ступеня, перелому основи черепу, передніх стінок максілярних синусів, пластичної епідуральної гематоми правої лобної ділянки. Контузійних вогнищ лівої тімяної долі, правої лобної долі. Субарахноїдального крововиливу. Забою м`яких тканин лобної та тім`яної ділянок справа. Набряку головного мозку. Коми 1. Назогемолікворея. Післятравматична енцефалопатія з конгитивними та емоційно-вольовими розладами. Астено-вегетативний синдром. Ангіоспазм сітківки обох очей. Гематоми повік обох очей», які утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить їх характер, та могли виникнути внаслідок ДТП. Вказані тілесні ушкодження були небезпечними для життя і за цією ознакою кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження (т.1 а.с. 234-236).

- Висновок судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 19/119/9-1/77е від 12.03.2018 p., в якому досліджений автомобіль «Chevrolet Aveo» д.н. НОМЕР_1 та зазначено, що рульове керування та ходова частина вказаного автомобіля знаходяться в технічно несправному стані.

Технічні несправності ходової частини автомобіля визначаються відсутністю на конструкційному місці правих коліс, пошкодженням та розгерметизованим станом лівих коліс, які були встановлені під час ДТП, а також встановленням на задню вісь транспортного засобу шип різних моделей, з різним малюнком протектора та різного розміру.

Виявлені технічні несправності рульового керування та ходової частини у вигляді порушення кріплення бачка живлення гідро-підсилювача рульового керування, встановлення на задню вісь транспортного засобу шин різних моделей, з різним малюнком протектора та різного розміру носять експлуатаційний характер утворення, що визначає час їх виникнення до ДТП, не мають ознак скритого характеру та, відповідно, їх можна було виявити водієм до ДТП шляхом перевірки технічного стану автомобіля перед виїздом.

Виявлена технічна несправність ходової частини автомобіля у вигляді відсутності на своєму конструкційному місці кріплення правих коліс автомобіля, виникла після ДТП (т.1 а.с.241-255)

-Висновок судової транспортно-трасологічної експертизи № 19/119/9-1/75е від 28.02.2018 p., в якому зазначено, що виходячи з наданих на дослідження матеріалів справи та фотознімків ОМП, які відображають слідову картину місця пригоди і виявлених механічних пошкоджень транспортного засобу, місце наїзду автомобіля «Chevrolet Aveo» д.н. НОМЕР_1 на пішохода в повздовжній площині дороги знаходиться перед уламком ЛФП сіро синього кольору, тобто не далі ніж 3,07м відносно рівня електроопори № 92. В поперечній площині дороги місце наїзду розташоване на правій смузі проїзної частини, відносно напрямку руху в бік виїзду з м. Суми (напрямок протилежний до автовокзалу м. Суми) в районі траєкторії руху лівого переднього колеса автомобіля «Chevrolet Aveo» д.н. НОМЕР_1 , яким, вірогідніше за все, був утворений слід юзу L1, виявлений під час ОМП.

Визначити розташування місця наїзду на пішохода у вигляді геометричної точки експертним шляхом не надається можливим, оскільки виявлена в ході огляду слідова картина місця події не містить в собі достатньої кількості інформативних ознак (т.2 а.с.5-12)

-Висновок судової автотехнічної експертизи № 19/119/9-1/133е від 01.06.2018 p., в якому зазначені два варіанти розвитку події:

Перший варіант - пішохід в темпі ходи рухається по нерегульованому пішохідному переходу, що слідує з показів свідка ОСОБА_10 , то в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Chevrolet Aveo» д.н. НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.4,18.1, 31.4.2 «б», 31.4.5.»г» Правил дорожнього руху України і мав технічну можливість уникнути пригоди. Невідповідность вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Другий варіант пішохід перетинає проїзну частину поза межами пішохідного переходу в темпі бігу, що слідує з показів водія автомобіля «Chevrolet Aveo» д.н. НОМЕР_1 ( ОСОБА_4 ), то в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Chevrolet Aveo» д.н. НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.4,12.3, 31.4.2 «б», 31.4.5.»г» Правил дорожнього руху України.

Виконати оцінку діям водія автомобіля «Chevrolet Aveo» д.н. НОМЕР_1 , стосовно виконання ним вимог пункту 12.3 ПДР України, не надається можливим, по причинам відсутності технічно спроможних даних, які характеризують механізм зближення автомобіля та пішохода.

Якщо водій автомобіля «Chevrolet Aveo» здійснював рух зі швидкістю більш ніж 50 км/год, то в його діях вбачається невідповідності вимогам пункту 12.4 ПДР України (т.2 а.с.19-29).

-Протокол тимчасового доступу до документів від 16.02.2018 року, на підставі ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 15.02.2018 року яким отриманий доступ до матеріалів адміністративної справи Зарічного районного суду м. Суми № 591/45/18 відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 130 КУпАП (т.2 а.с. 34,35)

-Висновок судової автотехнічної експертизи № 19/119/9-1/94 від 07.05.2018 p., в якому повідомляється про неможливість проведення експертизи. (т.2 а.с.95-100)

Під час судового розгляду стороною захисту адвокатами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були долучені до матеріалів справи:

-Висновок експерта Харківського НДІСЕ ім. засл, проф. М.С. Бокаріуса № 27213/27603 від 17.12.2019 року, який був зроблений на підставі заяви про призначення експертизи з боку сторони захисту під час судового розгляду справи, де у висновках зазначено, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Chevrolet Aveo» ОСОБА_4 , виходячи із його показань про механізм розвитку ДТП, не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом виконання вимог п.п. 12.3, 12,4 та 12.9 б, ПДР України, як при обраній швидкості руху 60 км/год, так і при максимально допустимій швидкості руху в населеному пункті 50 км/год та в діях водія автомобіля «Chevrolet Aveo» ОСОБА_4 при цьому не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які знаходились би, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

При швидкості руху автомобіля «Chevrolet Aveo» 60 км/год дії водія автомобіля «Chevrolet Aveo» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п.12.4 та 12.9 б Правил дорожнього руху України, однак дані невідповідності з технічної точки зору, по причині, вказаній у дослідницькій частині висновку, не знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. а.с. 219 (т.2 а.с.210-224)

-Висновок експерта Харківського НДЕКЦ № 7/1010/1011 СЕ-20 від 30.07.2020 року, який зроблений зазаявою з боку сторони захисту, в якому зазначено, що з показань свідка ОСОБА_10 щодо того, чи маються невідповідності вимогам Правил дорожнього руху в діях водія автомобіля «Chevrolet Aveo» та які з них, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП, вирішити не виявилося можливим.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Chevrolet Aveo» ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з вмогами п. 12.3 Правил дорожнього руху. У разі руху автомобіля «Chevrolet Aveo» зі швидківстю 60 км/год, водій ОСОБА_25 повинен був також діяти і згідно з вимогами п.12.4 ПДР

У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Chevrolet Aveo» ОСОБА_4 не мав технічної можливості звапобігти наїзду на пішохода.

У діях водія автомобіля «Chevrolet Aveo» ОСОБА_4 немає невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які перебували б, з технічнох точки зору, у причинному зв`язку з подією даної ДТП. а.с.20-21 (т.3 а.с. 12-21)

Стаття 9 КПК України наголошує та зобов`язує органи досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи наведені докази надані сторонами кримінального провадження суд виходить з того, що допустимість доказів - це властивість, яка визначає здатність фактичних даних бути використаними у розгляді судової справи. Ця властивість забезпечується дотриманням таких правил: доказ повинен бути отриманий належним суб`єктом; із належного джерела; із додержанням належної правової процедури; доказ не повинен бути отриманий на підставі неприпустимого джерела та не повинен засновуватись на чутках.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20.10.2011 р. визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`яковість яких надана Верховною радою, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав людини та основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

З боку сторони захисту від захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надійшло письмове клопотання про визнання доказів недопустимими, оскільки отримані з порушенням норм кримінально-процесуального законодавства України.

Первинний носій інформації є протокол огляду місця події, який не відображає дійсних обставин справи та подій. Заміри не зафіксовані, не містить жодного посилання про застосування фотовідеофіксації, має виправлення. Схема до протоколу підписано особами, які не були залучені до участі в огляді місця події. Вважають, що протокол огляду місця події складено з порушенням суттєвих умов для проведення даної слідчої дії і суд зобов`язаний визнати його недопустимим доказом.

Також, в ході досудового розслідування було проведено декілька експертиз: судова експертиза металів та сплавів від 18.02.2018 р., експертиза технічного стану транспортного засобу від 12.03.2018 р., судова транспортно-трасологічна експертиза від 28.02.2018 р. та судова авто технічна експертиза від 01.06.2018 р., які на думку захисту є неналежними та недопустимими доказами, оскільки проведені з процесуальним порушенням, що унеможливлює суд використовувати та посилатися на ці висновки у своєму рішенні.

Також в ході судового розгляду не було встановлено місця та характеру контакту потерпілої з автомобілем, що взагалі знімає питання події інкримінованого злочину.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти визнання доказів недопустимим, оскільки всі вони зібрані відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства.

Суд, перевіряючи на предмет допустимості дані, які містяться в письмових доказах, долучених до матеріалів кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Аналіз підстав визнання доказів недопустимими дає змогу виокремити два види.
Перший вид - очевидна недопустимість доказу, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Другий - докази, які суд може визнати недопустимими, це питання є оціночним, суб`єктивним і залишається на розсуд суду, воно вирішується після дослідження доказів у порядку визначеному ч.1ст. 89 КПК України.
Так, посилання захисту про те, що протокол огляду місця події, складено з порушенням суттєвих умов для проведення даної слідчої дії є необґрунтованими, виходячи з наступного.
За змістом статей 214, 237 КПК України огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставою для проведення огляду місця події стало повідомлення від чергового Сумського ВП ГУНП в Сумській області від 09 лютого 2018 року про дорожньо-транспортну подію, та слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_26 прибув для проведення огляду, слідча дія проводилась за участю спеціаліста автотехніка ОСОБА_23 , в присутності двої понятих: ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . Протокол підписаний всіма учасника слідчої дії. Схема до протоколу ОМП була складена саме слідчим ОСОБА_26 , також підписана всіма учасниками.
Таким чином, ураховуючи те, що зазначена слідча дія була невідкладною, а підставою для її проведення була інформація про вчинення кримінального правопорушення, тому проведення огляду місця події до внесення відомостей до ЄРДР було законним. Також, підстав, ставити під сумнів фактичні дані, які зазначені слідчим у протоколі ОМП, у суду немає.
Щодо посилань сторони захисту адвоката ОСОБА_5 на те, що досліджені судом висновок судово-автотехнічної експертизи № 19/119/9-1/133е від 01.06.2018 року, який базується на неіснуючих (хибних), вихідних даних та висновок судово-медичної експертизи № 304 від 15.05.2018 року, який проведений на матеріалах лікарняної справи, яка стороною обвинувачення не відкривалась стороні захисту та є недопустимими доказами.

Відповідно до ч.5 ст. 100 КПК України, висновок експерта не може грунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти визнання вказаних висновків недопустимими доказами, оскільки проведення медичної експертизи відбувалося за оригіналами історій хвороби потерпілої ОСОБА_7 , які витребувані належним чином по ухвалі слідчого судді та ніяким чином не порушують права та свободи обвинуваченого ОСОБА_4 . Також прокурор зазначив, що висновок судової експертизи металів та сплавів від 18.02.2018 р. Для дослідження у судовому засіданні не надавався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження є висновок експерта № 304 від 15.05.2018 року ОКЗ «Сумського обласного бюро судово-медичної еспертизи», експертиза була проведена на підставі постанови ст. слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту ОСОБА_29 від 20.04.2018 року який надав на дослідження медичну документацію, а саме історію хвороби № 2480 реанімаційного відділення СОКЛ щодо ОСОБА_7 , та медичну картку стаціонарного хворого № 935 неврологічного відділення КУ «Сумська міська клінічна лікарня Святої Зінаїди», які отримані слідчим на підставі протоколів тимчасового доступу до речей і документів, згідно ухвал слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми.

Посилання сторони захисту на недопустимість вказаного медичного висновку на підставі ст. 87 КПК України не заслуговують на увагу, оскільки надання слідчим історії хвороби потерпілої ОСОБА_7 на дослідження експерту, ніяким чином не порушують права та свободи обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки відомості, що містяться у медичних документах стосуються саме потерпілої ОСОБА_7 , батьки якої надали згоду на проведення відносно доньки судово-медичної експертизи.

Також не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що висновок судової авто-технічної експертизи № 19/119/9-1/133е від 01.06.2018 року базується на хибних вихідних даних щодо механізму ДТП, які насправді не відповідають дійсності та є недопустимим доказом.

В судовому засіданні був досліджений вищезазначений висновок автотехнічної експертизи, який проведений з додержанням вимог чинного законодавства про призначення та проведення експертизи, визначена обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Оскільки потерпіла ОСОБА_7 перебувала тривалий час у комі та в судовому засіданні через отримані травми не змогла точно вказати місце наїзду на неї, але зазначила, що до школи вона йшла по нерегульованому пішохідному переходу. Відповідно до висновку, яке виконано з урахуванням показів свідка ОСОБА_10 та водія автомобіля Шевролет Авео ОСОБА_4 надано два варианти розвитку події: 1) де з наданих вихідних даних, в діях водія автомобіля Шевролет Авео, вбачається невідповідність вимогам пунктів 12.4, 18.1, 31.4.2 «б», 31.4.5. «г» ПДР України, з яких невідповідність вимогам п.18.1 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з ДТП; 2) Якщо водій автомобіля Шевролет Авео здійснював рух зі швидкістю більш ніж 50 км/год, то в його діях вбачається невідповідність вимогам пункту 12.4 ПДР України.

Допитаний в судовому засідання експерт, також підтвердив, що порушення водієм п.18,1 ПДР знаходиться в причинному зв"язку з наслідками, що настали.

Таким чином, вказаний висновок доводить порушення обвинуваченим ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху України, що в свою чергу призвело до наслідків, викладених вище та наявні у нього можливості запобігти їх настанню, шляхом дотримання ним вимог п. 18,1 Правил дорожнього руху України.

З урахуванням викладеного у суду немає підстав визнавати висновки судової автотехнічної експертизи № 19/119/9-1/133е від 01.06.2018 року та судово-медичної експертизи № 304 від 15.05.2018 року недопуститими доказами.

Заявлене стороною захисту у судовому засіданні, яке відбувалось 20.11.2019 року, клопотання про призначення у справі комплексної судово-трасологічної та автотехнічної експертизи було відхилено судом через відсутність обґрунтувань для її призначення на підставі ст. 332 КПК України, про що судом була винесена ухвала.

Аналізуючи пояснення свідків, які були допитані під час судового слідства, суд приймає до уваги та розцінює їх як правдиві, оскільки вони в цілому узгоджуються між собою, були стабільні протягом усього слідства, останні були попереджені про кримінальну відповідальність.

Крім того, їх свідчення та пояснення узгоджуються з іншими матеріалами кримінальної справи, а саме протоколами огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, проведення слідчих експериментів, висновками експертиз, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Підстав не довіряти іншим зазначеним вище доказам у суду не має, оскільки вони будь-яких сумнівів у їх належності (стосовності), допустимості, достовірності і достатності не викликають, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , та доводи його захисників про не причетність обвинуваченого до вчинення ДТП, неправильності висновку авто-технічної експертизи про порушення правил дорожнього руху, яка надана з боку обвинувачення, суд вважає обраним способом захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне.

З огляду на конкретні обставини справи обвинувачений ОСОБА_4 , який був водієм автомобіля Шевролет Авео перевищив допустиму швидкість в населеному пункті, що виконало функцію умов для подальшого настання ДТП і не застосував своєчасне гальмування як при вибраній швидкості так і при допустимій.

На думку суду, водій своїми діями створив небезпечну дорожню обстановку, а в результаті й наїзд на пішохода, оскільки у водія ОСОБА_4 невідповідність п. 18.1 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та наслідками, що настали.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів, як вказано у рішенні Европейського Суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 вересня 2012 року та враховується також якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року).

Підстав не довіряти зібраним на досудовому слідстві та перевірених під час судового розгляду доказам суд не має, оскільки вони є належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність є достатньою для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналізуючи покази потерпілої та свідків, допитаних в ході судового слідства, досліджених письмових доказів, що надані сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, з причиненням потерпілій ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження.

В основу обвинувачення ОСОБА_4 було покладено, зокрема, такі докази, як пояснення потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_10 , який до часу ДТП був не знайомий з обвинуваченим та підстав обмовляти останнього у свідка немає, його покази є послідовними та саме він бачив зіткнення пішохода потерпілої ОСОБА_7 з лівим переднім крилом автомобіля Шевролет-Авео під керуванням ОСОБА_4 , від вказаного удару потерпілу підкинуло до гори та вона впала на дорогу, письмові докази: проведеними слідчими експериментами зі свідком ОСОБА_10 , протокол огляду місця події з фототаблицею до нього, в яких детально зафіксовано загальний вигляд місця ДТП; відеозаписи з камер спостереження з будинків АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 , з яких вбачається, що водій автомобіля Шевроле Авео рухався з великою швидкістю, висновками експертиз.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом.
За нормативним визначенням об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, складається з: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, суспільно небезпечних наслідків, причинного зв`язку між порушенням і наслідками. Відсутність хоча б одного з елементів об`єктивної сторони виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності.
При виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія.
Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.
Незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій ОСОБА_4 зобов`язаний був виконати вимогу п. 18.1 ПДР і зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Про це свідчить і висновок судової автотехнічної експертизи, який вказує, що саме водій ОСОБА_4 повинен був діяти відповідано до п. 18.1 ПДР та мав технічну можливість запобігти ДТП. Таким чином, перебування пішохода на нерегульованому пішоходному переході, не звільняє водія від виконання вимог зазначеного пункту ПДР

Таким чином, сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 винний у порушенні правил безпеки дорожнього руху, як особа, яка керує транспортним засобом, передбачених п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Мотиви призначення покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
В постанові Верховного Суду України від 19.12.2008 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.
При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, на диспансерних обліках не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, ці обставини суд визнає помякшуючими покарання обвинуваченого.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого суд не вбачає.

ОСОБА_4 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та керуючи джерелом підвищеної небезпеки, порушив одночасно декілька пунктів ПДР, і саме недотримання ним правил призвело до наїзду на пішохода, яка знаходилася в цей момент на нерегульованому пішохідному переході, що значно підвищує як суспільну небезпечність особи винного, так і суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення. Не визнання своєї вини обвинуваченим в судовому засіданні, та не вибачення перед потерпілою через значний проміжок часу після ДТП, свідчить про відсутність щирого каяття як обставини, що пом`якшує покарання, а також не відшкодував моральної шкоди, яку зазнала потерпіла після отриманих тілесних ушкоджень під час ДТП. Враховується позиція законних представників потерпілої, які наполягали на суворому покаранні, що також враховується одночасно з іншими обставинами при призначенні покарання. На думку суду, вказане свідчить про неможливість виправлення ОСОБА_4 без відбування реального основного покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи усі обставини справи, з урахуванням загальних засад призначення покарання, яке повинно відповідати принципам законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, суд прийшов до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 лише в умовах ізоляції від суспільства і необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі, яке у свою чергу, не буде максимальним, визначеним санкцією ч.2 ст. 286 КК України, проте у конкретному випадку сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення нових злочинів. Застосувати як додаткове покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інше.
По справі прокурором заявлений цивільний позов в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_4 коштів в розмірі 69357 грн. 60 коп. витрачених закладом здоров`я КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня» на лікування потерпілої ОСОБА_7 , яка знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії з 09.02.2018 по 05.032018 р.р., який згідно ч.3 ст. 128 КПК України підлягає задоволенню в повному обсязі та суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь Головного управління державного казначейства України в Сумській області, витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 від кримінального правопорушення в розмірі 69357 грн. 60 коп. витрачених закладом охорони здоров`я КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня» на лікування потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_8 заявила цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі (один мільйон ) грн., яка полягає у завданні тяжких тілесних ушкоджень під час ДТП. Розмір моральної шкоди обґрунтовує тим, що в результаті отриманої травми ОСОБА_7 тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, знаходилась у стані повної втрати свідомості у комі, відповідно до дослідження томографії головного мозку встановлена киста діаметром 12 мм, має погане самопочуття та потребувала весь час сторонньої допомоги батьків. Внаслідок одержавних тяжких тілесних ушкоджень перенесла, як сильний фізичний біль, так і психологічні страждання через втрату здоров`я, звичайного способу життя, не мала можливості відвідувати навчальний заклад, спілкуватися з друзями і займатися спортийною аеробікою. Вказані травми отримала з вини водія ОСОБА_4 , який жодного разу перед нею не вибачився, та напевно не вважає себе винним та не кається у скоєному.

З матеріалів справи вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 , на час скоєння ДТП була неповнолітньою особою, знаходилась на утриманні батьків та їй були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. Обвинувачений ОСОБА_4 працевлаштований та має на утриманні малолітню дитину.

Враховуючи принцип розумності, справедливості, співмірності, ступеню глибини та тривалості моральних страждань потерпілої ОСОБА_7 , відношення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого ДТП, суд, з урахуванням вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України вважає необхідним необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 250000 грн. 00 коп.

Згідно ст. 122 КПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення експертиз в розмірі 2145 грн. 00 коп. (т.1 а.с.240), 1716 грн. 00 коп. (т.2 а.с.4), 2860 грн. 00 коп. (т.2 а.с.20), а всього 6721 грн 00 коп.

Ухвалою Ковпаківського районного суду від 05.10.2018 року скасований арешт на автомобіль «Шевролет Авео» державний номер НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_21 , який повернутий їй на зберігання.

Речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль «Шевролет Авео» державний номер НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_21 , який повернутий їй на зберігання залишити останній; жіночі сапожки типу «вугі», джинси та жіночу курточку, які передані на зберігання за місцем проживання потерпілої ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 залишити останній;

Колесо автомобіля з металевим колісним диском чорного кольору з встановленою шиною «Premiorri Solazo» розміру R13 175/70, колесо з автомобільним легкосплавним диском з написом « STORM Racing», з встановленою автомобільною шиною «Premiorri Via Maggiore», розміру R14 185/65, колесо з автомобільним легкосплавним диском з написом «STORM Racing», з встановленою автомобільною шиною «Premiorri Via Maggiore», розміру R14 185/65 та колесо з автомобільним легкосплавним диском з написом «ROSAVA» Qua R Tum S49 розміру R14 185/65 _ які зберігають в камері зберігання речових доказів Сумського ВП ГУНП в Сумській області за адресою м. Суми вул. Першотравнева, 21 повернути власнику ОСОБА_21 .

Враховуючи, що суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі, тому обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обрати тримання під вартою, строк відбування покарання рахувати з часу затримання, зарахувавши у строк відбуття покарання обраний запобіжний захід на досудовому слідстві з 09.02.2018 р. по 12.02.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Головного управління державного казначейства України в Сумській області, витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 від кримінального правопорушення в розмірі 69357 грн. 60 коп. витрачених закладом охорони здоров`я КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня» на лікування потерпілої.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 250000 (двісті п`ятьдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення експертиз в розмірі 2145 грн. 00 коп. (т.1 а.с.240), 1716 грн. 00 коп. (т.2 а.с.4), 2860 грн. 00 коп. (т.2 а.с.20), а всього 6721 грн 00 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль «Шевролет Авео» державний номер НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_21 , який повернутий їй на зберігання залишити останній; жіночі сапожки типу «вугі», джинси та жіночу курточку, які передані на зберігання за місцем проживання потерпілої ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 залишити останній;

Колесо автомобіля з металевим колісним диском чорного кольору з встановленою шиною «Premiorri Solazo» розміру R13 175/70, колесо з автомобільним легкосплавним диском з написом « STORM Racing», з встановленою автомобільною шиною «Premiorri Via Maggiore», розміру R14 185/65, колесо з автомобільним легкосплавним диском з написом «STORM Racing», з встановленою автомобільною шиною «Premiorri Via Maggiore», розміру R14 185/65 та колесо з автомобільним легкосплавним диском з написом «ROSAVA» Qua R Tum S49 розміру R14 185/65 _ які зберігають в камері зберігання речових доказів Сумського ВП ГУНП в Сумській області за адресою м. Суми вул. Першотравнева, 21 повернути власнику ОСОБА_21 .

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення її копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1