№ 209/2075/18
№ 1-кп/209/55/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2020 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське кримінальне провадження по справі № 1-кп/209/55/20 внесене в ЄРДР за №001209 від 03.11.2017 року,

відносно обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 Кримінального кодексу України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, українця, громадянина України, який має повну вищу освіту, одружений, має малолітню дитину 2005 року народження, працює на посаді головного архітектора району начальника відділу архітектури та містобудування, житлово-комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, хворіє на хронічне захворювання гепатит С, гемофілія А, інвалід 2 групи з дитинства, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.5, ст. 27, ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродження с. Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області, громадянина України, українця, освіта повна вища, працює на посаді начальника відділу комплексного проектування ДП «Проектний інститут «Дніпродзержинсьцивілпроект»», фізична особа-підприємець, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, видалена селезінка, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового слідства ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачуються у тому, що ОСОБА_4 перебуваючи на посаді головного архітектора району - начальника відділу архітектури та містобудування, житлово-комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, тобто будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди за видачу висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у невстановлений слідством час, підшукав співучасника злочину - ОСОБА_6 , який є фізичною особою- підприємцем і має кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури серії АА №001672.
Відповідно до розподілу ролей у вчиненні злочину, ОСОБА_6 мав висувати вимоги замовнику окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури щодо надання грошових коштів у сумі,заздалегідь обумовленої з ОСОБА_4 за видачу висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та у подальшому отримувати у замовника дані грошові кошти. При цьому, згідно з попередньою домовленістю між співучасниками, більшість отриманих грошових коштів ОСОБА_6 , виконуючи роль посередника в отриманні неправомірної вигоди, мав передавати ОСОБА_4 .
У невстановлений досудовим розслідуванням час 20.10.2017 року до головного архітектора району-начальника відділу архітектури та містобудування, житлово- комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_4 , за місцем роботи останнього за адресою: АДРЕСА_3 , звернулись ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є представниками за довіреністю ОСОБА_10 , з питань оформлення на її ім`я правоустановчих документів на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 .
Цього ж дня ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні свого службового кабінету, заявив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що отримання висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки можливе лише за умови розробки детального плану частини території села Іванівка Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , таким чином спрямувавши ОСОБА_9 до ОСОБА_6 .
Після цього ОСОБА_6 , виконуючи свою роль пособника у вчиненні злочину, 30.11.2017, приблизно о 10.00 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , у ході зустрічі з ОСОБА_9 , перебуваючи біля приміщення ДП «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Запорізька, 20А, висунув ОСОБА_9 вимогу щодо передачі додатково грошових коштів у сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень, крім грошових коштів, у сумі 7000 (сім тисяч) гривень, в якості оплати робіт (послуг) ОСОБА_6 , передбачених тристороннім договором на розроблення детального плану території частини села Іванівка Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області №30/11/17 від 30.11.2017, укладеного між Іванівською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області (замовник), фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 (виконавець) та ОСОБА_10 (інвестор).
У подальшому, 06.03.2018, приблизно о 20 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди, за попередньою змовою з ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_9 біля середньої школи №44, що на вул. Воїнів-Афганців, 7А ум.Кам`янське, та одержав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень.
Наступного дня, 07.03.2018, приблизно о 07 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на отримання своєї частки неправомірної вигоди, за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , прибув на автомобілі марки ВАЗ 2104 державний номер НОМЕР_1 за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_5 , де у ході зустрічі у салоні вказаного автомобіля отримав від ОСОБА_6 частину своєї неправомірної вигоди в сумі 16 600 (шістнадцять тисяч шістсот) гривень.
Таким чином, ОСОБА_6 , який виступив в ролі пособника у вчиненні злочину, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , який обіймає посаду головного архітектору району-начальника відділу архітектури та містобудування, житлово-комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та є службовою особою, одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_9 у сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень, за видачу висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
За вказаних обставин, ОСОБА_4 на думку сторони обвинувачення своїми умисними діями вчинив одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.
За вказаних обставин, ОСОБА_6 на думку сторони обвинувачення своїми умисними діями вчинив пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.368 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в пред`явленому обвинуваченні не визнав повністю, пояснив суду, що він працював на посаді головного архітектора району - начальника відділу архітектури та містобудування, житлово-комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з 1996 року. Зі свідком ОСОБА_8 знайомий більше 15 років, знає її батьків та брата. Вона дійсно неодноразово зверталася до нього з приводу оформлення документів на земельну ділянку на якій знаходиться її магазин. Він її постійно попереджав про необхідність оформити належним чином магазин який знаходився на неоформленій земельній ділянці внаслідок чого останнім часом в них склалися напружені стосунки. Приблизно в листопаді 2017 року ОСОБА_11 приїхала до нього разом з ОСОБА_9 та вказала, що останній буде допомагати їй займатися оформленням документів на земельну ділянку, крім того останній повідомив, що сам буде підшукувати собі земельну ділянку для проведення підприємницької діяльності. Він їм роз`яснив що для того, щоб отримати висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, їм потрібно розробити детальний план частини території села Іванівка, де розташована земельна ділянка, з цього приводу він запропонував звернутися до будь-якого спеціаліста вказавши на декілька варіантів в тому числі і на спеціалістів які перебувають в приміщенні ДП «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» в м. Кам`янське. Потім до нього приїхав ОСОБА_9 та повідомив, що тепер він сам буде займатися оформленням документів і він домовився про розробку детального плану в ДП «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» в м. Кам`янське. Після цього він роз`яснив йому що після отримання детального плану буде рішення сільради, а після цього останній якщо рішення сільради буде позитивним, отримає висновок. Через деякий час ОСОБА_12 привіз детальний план, який згодом був затверджений сільрадою та на підставі рішення сільради він виготовив висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З ОСОБА_13 знайомий більше 10 років, йому від ОСОБА_14 було відомо, що останній розробляв детальний план за 30000 гривень. 07.03.2018 року він зустрівся з ОСОБА_6 якого забрав на своєму автомобілі з дому. ОСОБА_6 передав йому грошові кошти вказавши що повертає йому борг. Раніше він дійсно позичав ОСОБА_15 грошові кошти в розмірі 20000 гривень на вікна. Згодом вони були зупинені працівниками поліції та в нього було вилучено вищезазначені кошти. Стверджує, що грошей в ОСОБА_9 або ОСОБА_8 чи інших осіб не вимагав, ОСОБА_6 про це також не просив та з ним про те, що через нього йому будуть передавати кошти за видачу дозволу не домовлявся. Вважає це кримінальне переслідування провокацією.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою в пред`явленому обвинуваченні не визнав повністю, пояснив суду, що працює з 1978 року в ДП «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» в м. Кам`янське, на даний час є головним архітектором цієї установи, також з 2013 року є фізичною особою підприємцем і має кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури, надає послуги в тому числі щодо оформлення детальних планів територій при наданні дозволів на відведення земельних ділянок. В листопаді 2017 року до нього звернувся ОСОБА_9 з приводу виготовлення детального плану частини території села Іванівка, де розташована земельна ділянка, чому звернувся саме до нього він не знає. Він вказав, що це буде коштувати близько 30000 гривень, останній вказав, що одразу таких грошей в нього немає та запропонував надати йому спочатку 10000 гривень, та написати розписку на 20000 гривень а потім розрахуватися повністю. Він погодився. В договорі було вказано сума 7000 гривень оскільки він є фізичною особою підприємцем та повинен звітувати та сплачувати податки від доходу. 06.03.2018 року ОСОБА_9 ввечері приїхав до нього додому та передав 20000 гривень які залишилися за роботу. Він повернув ОСОБА_16 розписку. ОСОБА_12 також попросив зателефонувати ОСОБА_4 та повідомити що він розрахувався з ним за роботу, його це здивувало, але він погодився не вбачаючи в цьому нічого незаконного, він подзвонив сказавши, що з документи він отримав. Грошові кошти він прийшовши додому віддав дружині. Вона відклала 16600 гривень для повернення боргу ОСОБА_4 , які вони брали в нього в січні 2018 року в борг на виготовлення та встановлення вікон. Наступного дня вони зустрілися з ОСОБА_4 і він повернув йому борг, потім їх затримали працівники поліції. Змови на отримання хабарів, або на передачу якихось грошових коштів через нього ОСОБА_17 в нього не було. Його послуги на виготовлення детального плану коштують і значно більше в середньому по регіону, він їх не завищував. Вважає це кримінальне переслідування провокацією.

Так, в основу та обґрунтування обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.368 КК України, стороною обвинувачення суду, зокрема надано та досліджено судом:

Показання свідка ОСОБА_8 , яка пояснила суду, що є донькою ОСОБА_10 , для якої на підставі виданої нею довіреності вона займалася оформленням земельної ділянки. Зверталася до ОСОБА_18 для отримання висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та отримала відмову. На запитання чому, отримала відповідь, що потрібен детальний план частини території села Іванівка де розташована земельна ділянка. Рекомендував звернутися до ОСОБА_6 який може виготовити детальний план. Вона разом зі знайомим ОСОБА_9 звернулася. ОСОБА_6 повідомив, що робота буде коштувати 30000 гривень, хоча це коштує значно більше, з яких 7000 гривень згідно договору про надання послуг, інші гроші куди не пояснював, сказав що потрібно роздати гроші, детально кому і за що, не пояснював. ОСОБА_9 займався оформленням документів на її прохання, на нього також було оформлено довіреність від ОСОБА_10 .. З приводу звернень ОСОБА_9 до правоохоронних органів їй нічого не відомо, грошові кошти він використовував свої, вона йому грошових коштів не надавала;
Показання свідка ОСОБА_9 , який пояснив суду, що в листопаді 2017року він на прохання ОСОБА_10 та ОСОБА_8 допомагав їм в оформленні земельної ділянки, для чого оформили на нього довіреність від ОСОБА_10 .. Вони прийшли до ОСОБА_4 який вказав на необхідність робити детальний план земельної ділянки, направив до ОСОБА_6 .. Вони з ОСОБА_8 зустрілися з ОСОБА_6 , який повідомив, що такі роботи коштують 60000-70000 гривень, він готовий це зробити за 30000 гривень, з яких 7000 гривень згідно договору про надання послуг, інші потрібно роздати людям. Вони погодилися. ОСОБА_9 вказав, що одразу надати всю суму не може, спочатку надав 10000 гривень, з яких 7000 гривень він перерахував на рахунок ОСОБА_6 , 3000 гривень надав грошима. Потім через деякий час, коли був виготовлений детальний план, але не підписаний ОСОБА_6 , він попросив ОСОБА_6 віддати йому гроші які залишилися, коли буде вже наданий висновок після затвердження детального плана. Цю ж пропозицію він вказав ОСОБА_4 при зустрічі, попросив про це домовитися з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 сказав, що попросить ОСОБА_6 про відстрочку для ОСОБА_9 та запропонував як варіант написати ОСОБА_6 розписку, що той сплатить гроші пізніше. Після цього він вирішив звернутися до правоохоронних органів з приводу вимагання грошей, оскільки вважав злочином що він повинен писати розписку та щось платити. В січні 2018 року він написав розписку на останні 20000 гривень, та передав ОСОБА_6 .. Згодом в березні 2018 року коли сесія сільради затвердила детальний план території він ввчечері того ж дня зустрівся з ОСОБА_19 та передав йому 20000 гривень.
Показання свідка ОСОБА_20 , який пояснив суду, що є головою Іванівської сільради. ОСОБА_10 зверталася до сільради із заявою про виділ земельної ділянки. Виготовлявся детальний план на виділ землі, після виготовлення кого він був затверджений сесією сільради.
Показання свідка ОСОБА_21 , який пояснив суду, що працює у відділі з надання адміністративних послуг Петриківської адміністрації, через їх відділ подаються документи на оформлення земельних ділянок і вони передають їх згодом у відділ ОСОБА_4 .. Потім вони видають висновок з відділу ОСОБА_4 на погодження виділення земельної ділянки;
Показання свідка ОСОБА_22 , який пояснив що працював у відділі архітектури та містобудування, житлово-комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області під підпорядкуванням ОСОБА_4 , готував проект висновку по зверненню ОСОБА_10 . Остання зверталася декілька разів з цього приводу, але в зв`язку із відсутністю детального плану їй було відмовлено. Коли вона виготовила детальний план вона отримала дозвіл;
Показання свідка ОСОБА_23 , який пояснив суду, що є секретарем Іванівської сільради, ОСОБА_10 зверталася до сільради з приводу оформлення земельної ділянки, остання виготовляла детальний план, який був затверджений сесією сільради після чого вона отримала дозвіл на відведення земельної ділянки;
- витяг з ЄРДР /а.с. 1 Т.2/, згідно якого підтверджується внесення відомостей про злочин 03.11.2017 року, на підставі матеріалів наданих УЗЕ в Дніпропетровській області за заявою ОСОБА_9 про вимагання в нього неправомірної вигоди обвинуваченими в розмірі 30000 гривень;
- довіреність ОСОБА_10 на ОСОБА_8 від 26.10.2016 року /а.с. 2 Т.2/, щодо надання ОСОБА_10 повноважень останній для оформлення земельної ділянки;
- довіреність ОСОБА_10 на ОСОБА_9 від 01.11.2017 року /а.с. 3 Т.2/, щодо надання ОСОБА_10 повноважень останньому для оформлення земельної ділянки;
- розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації про затвердження положення про районну архітектурно-містобудівну раду при секторі містобудування та архітектури Петриківської районної державної адміністрації, положення про районну архітектурно-містобудівну раду при секторі містобудування та архітектури Петриківської районної державної адміністрації та її склад /а.с. 4-12 Т.2/, згідно якого підтверджуються повноваження ОСОБА_4 на його посаді головного архітектора району - начальника відділу архітектури та містобудування, житлово-комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області;
- заяви ОСОБА_10 , копія її паспорту, рішення виконкому Іванівської сільради про попереднє погодження місця розташування об`єкту на земельній ділянці, рішення про внесення змін в попереднє рішення, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки /а.с. 13-63 Т.2/, згідно яких підтверджується оформлення та характеристика земельної ділянки ОСОБА_10 ;
- рішення Іванівської сільради щодо надання дозволу на розробку детального плану частини території села Іванівки та визначення інвестора виконання даного виду робіт /а.с. 72 Т.2/;
- заява ОСОБА_10 /а.с. 73 Т.2/, щодо надання дозволу на розробку детального плану територій частини села Іванівка;
- рішення Іванівської сільради від 06.03.2018 року щодо затвердження детального плану розпробленого ОСОБА_6 /а.с.76 Т.2/;
- договір на розроблення детального плану території частини села Іванівка /а.с. 77-81 Т.2/ укладений між Іванівською сільрадою ОСОБА_6 та ОСОБА_10 ;
- детальний план частини території села Іванівка виготовлений ОСОБА_6 /а.с. 82-163 Т.2/;
- протокол огляду грошових коштів /а.с. 164-182 Т.2/, згідно якого оглянуто надані ОСОБА_9 грошові кошти та переписані номери та серії купюр та останні відкопійовано;
- висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки /а.с. 1 Т.3/;
- розписка ОСОБА_9 /а.с. 2 Т.3/, згідно якої останній зобов`язався передати грошові кошти ОСОБА_6 в розмірі 20000 гривень;
- протокол освідування особи ОСОБА_4 /а.с. 11-14 Т.3/, згідно якого при висвітленні його рук кварцовою лампою освічені декілька пальців та зняті змиви з рук останнього;
- протокол освідування особи ОСОБА_6 /а.с. 15-16 Т.3/, згідно якого при висвітленні його рук кварцовою лампою освічені декілька пальців та зняті змиви з рук останнього;
- протокол обшуку автомобіля ОСОБА_4 /а.с. 9-15 Т.3/, згідно якого підтверджується виявлення грошових коштів у ОСОБА_4 ;
- протокол обшуку ОСОБА_6 /а.с. 20-24 Т.3/, згідно якого підтверджується виявлення грошових коштів у ОСОБА_6 ;
- протокол обшуку кабінету ОСОБА_6 та протокол огляду документів /а.с. 26-30, 32-33 Т.3/, згідно якого підтверджується виявлення та вилучення особової справи ОСОБА_6 з місця його роботи;
- протокол обшуку квартири ОСОБА_6 /а.с. 36-40 Т.3/, згідно якого підтверджується виявлення грошових коштів у ОСОБА_6 вдома;
- протокол обшуку кабінету ОСОБА_4 та протокол огляду документів /а.с. 42-47, 52-56 Т.3/, згідно якого підтверджується виявлення та вилучення документів в кабінеті останнього з місця його роботи;
- висновок судової експертизи спеціальних хімічних речовин /а.с. 75-83 Т.3/, згідно якої підтверджується, що на банкнотах та тампонах зі змивами рук ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виявлені сліди спеціальних хімічних речовин з люмінесценцією зелено-жовтого кольору у УФ променях та мають між собою спільну родову приналежність;
- висновок судової технічної експертизи /а.с. 86-90 Т.3/, згідно якої підтверджується, що вилучені банкноти є грошовими знаками України;
- протокол контролю за вчиненням злочину від 26 лютого 2018 року /а.с. 1-3 Т.4/;
- протокол дослідження інформації, знятої з транспортних телекомунікаційних мереж від 26.02.2018 року /а.с. 4-8 Т.4/;
- протоколи про результати аудіо -, відео контролю за особою від 21.02.2018 року /а.с. 9-12, 13-16 Т.4/;
- протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 26.04.2018 року /а.с. 86-89 Т.4/;
- протокол про результати аудіо -, відео контролю за особою від 26.03.2018 року /а.с. 90-93 Т.4/;
- протокол про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, що полягає в контролі за телефонними розмовами від 26.03.2018 року /а.с. 94-103 Т.4/;
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 17.04.2018 року в оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» /а.с. 138-140, 142-144 т.4/;
- протокол отримання зразків підпису для експертизи від 24.04.2018 року в ОСОБА_6 /а.с. 10-23 Т.4/;
- висновок судової почеркознавчої експертизи /а.с. 26-34 Т.4/;
- речові докази: розписка ОСОБА_6 , грошові кошти у сумі 16600 гривень загорнуті в аркуш паперу формату А4 з рукописними записами та фрагмент паперу з рукописними записами, вилучені у ОСОБА_4 які містять сліди спеціальних хімічних речовин з люмінесценцією зелено-жовтого кольору у УФ променях, а також грошові кошти у сумі 2400 гривень вилучені у ОСОБА_6 які містять сліди спеціальних хімічних речовин з люмінесценцією зелено-жовтого кольору у УФ променях.
- відеозаписи слідчих дій, зокрема НСРД та обшуків обвинувачених та їх квартир та кабінетів.

Дослідивши вказані докази, надавши кожному з них і їм у сукупності належну оцінку з точки зору достатності й допустимості, суд дійшов висновку про недоведеність вчинення обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_6 інкримінованих їм злочинів, виходячи з наступного.
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи".
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до частини 5 статті 9 КПК повинна враховуватися при застосуванні кримінального процесуального законодавства України. Так, ЄСПЛ вважає, що доведення "поза розумним сумнівом" відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються при визначенні кримінальної відповідальності і має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення по справах "Козинець проти України", "Авшар проти Туреччини", "Севтап Везнедароглу проти Туреччини").
Згідно доказів наданих суду стороною обвинувачення, неможливо встановити та з цих доказів прийти до обґрунтованого висновку поза розумним сумнівом, що обвинувачений ОСОБА_4 вимагав особисто або опосередковано через ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів вилучених в обвинувачених. Згідно показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , останні зазначили що ОСОБА_4 від них особисто грошей не вимагав, лише вказуючи на необхідність виготовлення останніми для отримання дозволу на відведення земельної ділянки, детального плану земельної ділянки, для чого пропонував звернутися до спеціалістів в тому числі ОСОБА_6 .. Також, згідно показань вищезазначених свідків, обвинувачений ОСОБА_6 жодного разу не зазначав та не вказував, що грошові кошти які він бажав отримати за свою роботу повністю або частково підуть на користь ОСОБА_4 .. Вказане також підтверджується як протоколами НСРД щодо відео аудіо фіксації перемовин як між свідком ОСОБА_9 та обвинуваченими так і інформацією телефонних перемовин між свідком ОСОБА_9 та обвинувачених між собою. Крім того про те, що ОСОБА_4 не був обізнаний про суму яку просив за свою роботу ОСОБА_6 вказують як показання ОСОБА_9 який пояснював, що ОСОБА_4 питав в нього скільки коштують послуги ОСОБА_6 , та телефонна розмова між обвинуваченим ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_9 яка відбулася 27.02.2018 року та зафіксована в протоколі про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, що полягає в контролі за телефонними розмовами від 26.03.2018 року /а.с. 95 Т.4/, де ОСОБА_4 цікавиться в свідка ОСОБА_9 щодо вартості виготовлення детального плану ОСОБА_6 , ця обставина свідчить про відсутність узгодженості дій обвинувачених та їх попередньої змови на отримання неправомірної вигоди, оскільки сума між ними заздалегідь не обговорювалася. Суду не надано переконливих та прямих доказів вимагання неправомірної вигоди ОСОБА_4 особисто або через ОСОБА_6 .. Як зазначали свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мова йшла лише про оплату виготовлення детального плану, оскільки це було необхідною умовою отримання висновку. Вартість виготовлення детального плану не перевищує середню ціну за дані послуги, оскільки наданому суду довідці та кошторису становить більше 60000 гривень /а.с. 113, 114 Т.6/
Протокол огляду грошових коштів /а.с. 164-182 Т.2/,, згідно якого співробітниками поліції було оглянуто грошові кошти в сумі 20000 гривень з метою передачі їх ОСОБА_6 - підтверджує проведення огляду грошових коштів які помічались до передачі їх ОСОБА_6 з метою подальшої перевірки відомостейпро злочин, проте не доводить винуватість ОСОБА_4 в одержанні хабара.
Протокол обшуку автомобіля ОСОБА_4 /а.с. 9-15 Т.3/, згідно якого підтверджується виявлення грошових коштів у ОСОБА_4 та висновок судової технічної експертизи /а.с. 86-90 Т.3/ підтверджують факт виявлення у останнього грошових коштів в сумі 16600 гривень, серійні номера купюр яких співпадають з серійними номерами купюр, які були помічені співробітниками поліції відповідно до протоколу огляду грошових коштів. Проте ці докази не містять відомостей про обставини за яких мічені гроші опинилися в ОСОБА_4 .
Стороною обвинувачення не доведено, що грошові кошти які передав ОСОБА_4 . ОСОБА_6 та які були використані працівниками поліції для фіксації злочину були саме в рахунок отримання хабара, та не спростовано показання обвинувачених та надані останніми докази, що грошові кошти які передав ОСОБА_4 ОСОБА_6 є лише поверненням боргу останнім ОСОБА_4 ..
Матеріали кримінального провадження не містять належних та допустимих доказів, які б указували на те, за виконання яких дій з використанням наданої йому влади чи службового становища ОСОБА_4 повинен був отримати зазначені у обвинуваченні грошові кошти. Так, із групи доказів, здобутих за результатами проведених ОРЗ зазначених обставин встановити не можливо. Посилання сторони обвинувачення на те, що грошові кошти ОСОБА_4 мав отримати за видачу висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зібраними у справі доказами не підтверджуються. Даний дозвіл надається згідно чинного законодавства після його затвердження сесією сільради детального плану території , на необхідність виготовлення якого вказував ОСОБА_4 , та який був затверджений 06.03.2018 року. Після затвердження якого ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_4 відповідний дозвіл, якогось затягування при видачі з метою вимагання грошових коштів не було, оскільки він отримав дозвіл майже одразу.
Враховуючи вищевказане, а також проаналізувавши кримінально-правові ознаки диспозицій: ч. 3 ст. 368 КК України та ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України, які інкримінувалися обвинуваченим, суд приходить до висновку, що ці докази поза розумним сумнівом не доводять кожний з елементів даних складів злочинів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , більш того, ці докази ніяким чином, не стосуються обвинуваченого ОСОБА_4 .
При оцінки доказів, суд звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною ( 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").
Суд враховує, що згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості…

За змістом ст. 373 КПК України обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні злочину. Якщо у ході судового розгляду не буде доведено, що був вчинений злочин, в якому обвинувачується особа, або не буде доведено, що злочин вчинений обвинуваченим, або не буде доведено, що в діянні обвинуваченого є склад злочину суд ухвалює виправдувальний вирок.
Показання обвинувачених та свідків вказують на те, що дії ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не суперечили загальному порядку підготування та виготовлення як детального плану території та і видачі дозволу, а також свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 не повідомили будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на факт отримання обвинуваченими неправомірної вигоди з використанням свого службового становища чи їх вплив на прийняття рішення членами сільради або виконання ними своїх посадових обов`язків.

Під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також їх захисники заявили про те, що обвинувачені стали жертвою провокації з боку правоохоронних органів, оскільки, ОСОБА_9 , що звертався до обвинувачених, був негласним співробітником поліції, який і раніше брав участь у негласних заходах. У ЄСПЛ неодноразово нагадували, що використання негласних агентів для боротьби з тяжкими злочинами вимагає чітких, адекватних і достатніх процесуальних гарантій допустимості. А суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, здобутих у результаті провокації.
Для цього існує дві складові гарантій: предметна та процесуальна.
Що стосується першої складової, то влада має довести, що були вагомі підстави для проведення спецоперації, а також те, що до залучення поліції були вчинені протиправні дії. Це доводить відсутність спонукання до вчинення злочину. В цьому контексті особливе значення має джерело інформації і ЄСПЛ розмежовує відомості, отримані від приватної або посадової (працівника поліції, агента) особи. Тому вкрай важливо в кожному випадку встановити, чи було злочинне діяння розпочате в той момент, коли джерело почало співробітничати з поліцією. У справі, що розглядалася предметна складова не була дотримана: чиновник не озвучив суму хабаря зацікавленій у вирішенні проблеми особі.
В частині процесуальної складової можливість відмежування законного застосування негласних сил від провокації злочину пов`язана із наявністю у законодавстві чіткої процедури санкціонування та проведення оперативних заходів. Також у цьому контексті для судів повинна існувати можливість заслухати і піддати перехресному допиту агентів та інших свідків щодо можливої провокації. В іншому випадку суд має вказати грунтовні причини відмові від цього.
З урахуванням цього прокуратура мала взяти на себе тягар доказування відсутності провокації злочину та порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод /справа Чохонелідзе проти Грузії/.
Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст.62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п.253).
Суд також приймає до уваги, що у кримінальному процесі реалізація принципу справедливості полягає в обов`язку правоохоронних органів установити об`єктивну істину у справі, забезпечити законні права та інтереси учасників процесу, дотримуватись принципу презумпції невинуватості, правильно кваліфікувати дії обвинуваченого, не допускаючи упередженого, необ`єктивного підходу до розв`язання справи, забезпечити учасникам процесу рівні можливості в дослідженні доказів і захисті своїх прав, неухильно додержуватись закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був підданий покаранню, що відповідає його діянню, і жоден невинуватий не був притягнутий до відповідальності.
Сукупність досліджених судом матеріалів в купі з переглянутими (відтвореними) у судовому засіданні відео- та аудіодисками негласних слідчих дій (контроль за вчиненням злочину, аудіо-, відеоконтроль особи) вказує на наявність ознак провокації злочину з боку правоохоронних органів, оскільки без їх участі у цьому, скоєння злочину можна було б уникнути, однак за участі свідка ОСОБА_9 було намагання нав`язати та змоделювати протизаконну поведінку обвинувачених, що полягає в постійному моделюванні розмов між свідком та обвинуваченими, наполегливо натякаючи на необхідність передачі грошових коштів ОСОБА_6 як хабара ОСОБА_4 за освідченості про це останнього. При цьому враховуючи його пояснення як свідка та інші докази у їх сукупності, судом встановлено, що він повинен був сплатити ОСОБА_6 ще 20000 гривень які інкримінуються обвинуваченим як неправомірна вигода, як залишок за виконання детального плану, тому досить неоднозначно звучать його фрази щодо необхідності сплати ОСОБА_9 грошових коштів.
Зазначаючи про ознаки провокації злочину суд наводить оцінку досліджених у судовому засіданні доказів з позиції їх достатності, належності та допустимості, оскільки висновки по такій оцінці відносять доводи щодо провокації злочину на другий план, а головним критерієм прийняття рішення стає висновок про недоведеність вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ..
Суд зазначає, що закон покладає на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2 ст.9 КПК України). Саме ці загальні положення, які є складовими принципу законності, покладені у підґрунтя вимоги кримінального процесуального закону, відповідно до якої у разі отримання під час проведення слідчої (розшукової) дії доказів, які можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий, прокурор зобов`язаний провести відповідну слідчу (розшукову) дію у повному обсязі, долучити складені процесуальні документи до матеріалів досудового розслідування та надати їх суду у випадку звернення з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Така вимога закону перешкоджає так званому «обвинувальному ухилу» у кримінальному провадженні, спрямовує слідчих, прокурорів на всебічне, повне і неупереджене проведення досудового розслідування.
Згідно витягу з кримінального провадженні №0001209 до ЄРДР 03.11.2017 року були внесені відомості про надходження до СУ ГУНП в Дніпропетровській області матеріалів за заявою громадянина ОСОБА_9 про те, що у нього ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 вимагає неправомірну вигоду за розробку детального плану частини території села Іванівка та прийняття рішення про видачу позитивного висновку щодо погодження проекту землеустрою, у зв`язку з чим ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато досудове розслідування за ст.368 ч.3 КК України. Підставою внесення відомостей до ЄРДР стали матеріали, які надійшли до ГУНП в Дніпропетровській області з УЗЕ в Дніпропетровській області, зокрема - заява ОСОБА_9 .. Однак вищезазначена заява суду надана не була та судом не досліджувалася, тому суд немає можливості зробити висновок щодо наявності такої заяви взагалі та обставин злочину на які посилався в ній ОСОБА_9 .. Крім того, згідно показань свідка ОСОБА_9 наданих суду /а.с. 225 Т.1 та звукозапис судового засідання від 15.07.2019 року, свідок ОСОБА_9 вказав суду що звернувся до правоохоронних органів після того як виникло питання про написання розписки ОСОБА_6 , згідно дати написання розписки та його показань а також показань інших учасників це був січень 2018 року. Про те, що саме 30.11.2017 року ОСОБА_6 виконуючи свою роль пособника у вчинення злочину висунув вимогу щодо передачі додаткових грошей в сумі 20000 гривень йдеться і в обвинуваченні викладеному в обвинувальному акті /а.с. 6 Т.1/. Таким чином згідно вищезазначеного відомості про злочин були внесені в ЄРДР за заявою ОСОБА_9 майже за місяць до висунення вимоги ОСОБА_6 на отримання неправомірної вигоди, та більше ніж за місяць до того як ОСОБА_9 звернувся з його слів до правоохоронних органів.
Крім того згідно протоколу огляду грошових коштів /а.с. 164-182 Т.2/, згідно якого оглянуто надані ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 20000 гривень, судом з показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 встановлено, що грошові кошти є особистими коштами ОСОБА_9 , хоча останній діяв при оформленні земельної ділянки на підставіі довіреності в інтересах ОСОБА_10 за проханням ОСОБА_8 , але не повідомляв останніх про необхідність надання цих грошових коштів, хоча сума грошових коштів достатньо велика. Суду не зрозуміло навіщо останній витрачав свої грошові кошти у такій достатньо великій сумі, які згодом були неконтрольовано відпущено працівниками поліції, оскільки ОСОБА_6 з ними не затримувався. Також в цій частині показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 різняться, оскільки свідок ОСОБА_8 вказувала, що про те, що ОСОБА_9 витрачає якісь свої гроші на виготовлення документів обізнана не була, а свідок ОСОБА_9 вказував, що про всі витрати повідомляв ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ..
Протоколи огляду та відтворення записувід 06.11.2017 року та 11.01.2018 року /а.с. 183-194 Т.2/ згідно якого оглянуто цифровий диктофон та записи на ньому, зробленісвідком ОСОБА_9 на його власний цифровий диктофон, судом ухвалою суду від 15 лютого 2019 року /а.с. 152 Т.1/ визнано не допустимим доказом відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, згідно якого визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності
Суд вважає, що посилання сторони обвинувачення на протоколи НСРД як на беззаперечні докази вчинення злочину, є їх намаганням викривити зміст розмов між обвинуваченими та свідком ОСОБА_9 , так, згідно розмов зафіксованих в протоколах про результати аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_4 від 21.02.2018 року №813т/39/103-2018 /а.с. 13 Т.4/, вбачається лише, що свідок ОСОБА_9 вказував на те, що виплатить всі гроші які був винен ОСОБА_6 ..
Згідно протоколів НСРД, зокрема протоколів про дослідження інформації, знятої з транспортних телекомунікаційних мереж, свідок ОСОБА_9 постійно під час розмов з обвинуваченими намагається вставити фрази на кшталт: «розрахуюсь як домовлялися…/а.с. 6 Т4/, «розрахуюсь двадцятка не питання … /а.с. 13 Т.4/, що на думку сторони обвинувачення повинно вказувати на обізнаність обвинувачених зокрема ОСОБА_4 на отриманні ним неправомірної вигоди, але враховуючи пояснення як самого свідка так і обвинувачених, а також проводячи оцінку всіх розмов наданих суду між фігурантами справи, мова зводилася до розрахунку саме з ОСОБА_6 за виконання ним детального плану, жодним чином не стосуючись ОСОБА_4 , про що зазначав сам ОСОБА_17 в цих розмовах вказуючи, що це не його питання /а.с. 13 Т.4/.
Щодо розписки написаної ОСОБА_9 на ОСОБА_6 в якій останній вказує на передачу грошових коштів в сумі 20000 гривень ОСОБА_6 за отримання позитивного висновку /а.с. 2 Т.3/, то згідно протоколу про результати аудіо- відео- контролю за особою, /а.с. 16 Т.4/, зміст даної розписки був запропонований самим ОСОБА_9 .. Крім того, зміст розписки сам по собі свідчить про те, що передача грошей повинна була відбутися саме після підтвердження правильності виконання робіт з виготовлення детального плану ОСОБА_6 , тобто після його затвердження сільрадою та отримання на підставі детального плану позитивного висновку від відділу ОСОБА_4 , оскільки як зазначав сам свідок ОСОБА_9 він не був обізнаний щодо нюансів виготовлення детального плану та всієї процедури отримання потім висновку від архітектури.
Межами доказування вважається такий ступінь достатності та достовірності системи доказів, який дозволяє зробити однозначний і неспростовний висновок як за кожним із елементів предмета доказування, так і у справі загалом. Цей ступінь характеризується повним, всебічним дослідженням усіх обставин справи. Система зібраних доказів повинна давати можливість зробити однозначний висновок як за кожним елементом предмета доказування, так і у справі загалом, та усунути будь-які сумніви. Всі сумніви у справі підлягають об`єктивному вивченню, а якщо вичерпані можливості їх усунути, повинні тлумачитися та розв`язуватися на користь обвинуваченого.
Суд визнає, що під час даного судового розгляду вичерпані можливості усунути суперечності та сумніви щодо доведення стороною обвинувачення винуватості обвинувачених.
За таких обставин суд вважає, що за неналежністю та недопустимістю одних доказів, а також неспроможністю та недостатністю інших досліджених у сукупності доказів, наявними ознаками провокації злочину, є недоведеним, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у зв`язку з чим на підставі ст.373 ч.1 п.1 КПК України останніх слід визнати невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ст.368 ч.3 та ч.5 ст. 27 ст. 368 КК України та виправдати їх.

Строк застосованого до ОСОБА_4 ухвалою суду відсторонення від посади закінчився та в порядку, передбаченому ст.158 КПК України, не продовжувався.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований до ОСОБА_4 ухвалою суду підлягає скасуванню.
Арешт майна -
- квартир обвинувачених та автомобіля ОСОБА_6 , після набрання вироком сили підлягає скасуванню на підставі ч.4 ст.174 КПК України, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу потреба відпала.
Речові докази: висновки про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_10 , посвідчення національної спілки архітекторів на ім`я ОСОБА_4 , документи особових справ ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , зошит «Вхідна кореспонденція. Висновки», проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_10 , детальний план частини території села Іванівка, клопотання ОСОБА_10 , лист повідомлення №100 ОСОБА_4 , посадова інструкція головного архітектора району - начальника відділу архітектури та містобудування, житлово-комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, довідка про перебування ОСОБА_4 на лікарняному та відповідній посаді, розпорядження Петриківської райдержадміністрації №130-к-15 від 02.01.2015 року, грошові кошти сумою 19000 гривень, а саме 30 купюр номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна, серії: СБ 6234323, МА 0226435, УД 4458789, ГН1040091, ЛЗ 8286076, УД 5231704, МБ 9102578, ВБ 4533638, ЛБ 1822103, ГТ 3112030, ГК 3332303, ФГ 7811541, ЗИ 4976827, ЛГ 2493481, ВХ 8263195, ВЕ 6326205, ВЕ 4540097, МБ 1666010, ЗФ 8725961, ЛД 3327944, МА 3101266, МА 4858266, УД 7709918, БТ 7346717, ЗГ 5744113, ГТ 1145004, ВВ 7722481, БТ 4854100, УИ 5136163, ЛД 0337219 та 20 купюр номіналом по 200 (двісті) гривень кожна, серії: СИ 9769828, ЗБ 8979414, КИ 9081769, ЕЦ 4229319, ЕВ 6930764, ЗГ 1578978, КН 0708720, ЕЦ 4195902, ЄЕ 2226463, ЄЄ 4077376, УИ 3652606, АЄ2654910, КБ 5752047, ЄЦ 7102265, ЄИ 3208688, КЙ 3891803, УФ 2109624, ЄЗ 5135605, ПД 8481959, ЕД 3368577 слід повернути за належністю;
- оригінал розписки ОСОБА_9 , аркуш паперу формату А4 з рукописними записами та фрагмент паперу світло-коричневого кольору з рукописними записами (в опечатаному сейфпакеті №4097129), вилучені 07.03.2018 в ході проведення освідування та особистих обшуків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ділянці проїжджої частини поблизу будинку АДРЕСА_6 , а також в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , DVD-R диски CD-R диски з відеозаписами слідчих дій та електронних документів, а також картки MіcroSD з відео аудіо записами НСРД підлягають залишенню в матеріалах справи.
Процесуальні витрати підлягають компенсації за рахунок Державного бюджету.
Цивільні позови відсутні.
Керуючись ст.ст.366-368, 370, 373-377, 392, 393, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України, визнати невинуватим та виправдати.
ОСОБА_6 обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ст.368 ч.3 КК України, визнати невинуватим та виправдати.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований до ОСОБА_4 на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року - скасувати.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою від 05.04.2018 року слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровька ОСОБА_25 в кримінальному провадженні №1-кс/200/4194/18 накладений на 1/5 частку квартири АДРЕСА_7 .
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою від 28.03.2018 року слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровька ОСОБА_25 в кримінальному провадженні №1-кс/200/3650/18 накладений на квартиру АДРЕСА_8 .
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою від 05.04.2018 року слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровька ОСОБА_25 в кримінальному провадженні №1-кс/200/4195/18 накладений на легковий автомобіль марки «ВАЗ 2101» 1974 року випуску, білого кольору, держ.№ НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 14.07.2005 року.
Речові докази: висновки про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної дялянки ОСОБА_10 , посвідчення національної спілки архітекторів на ім`я ОСОБА_4 , документи особових справ ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , зошит «Вхідна кореспонденція. Висновки», проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_10 , детальний план частини території села Іванівка, клопотання ОСОБА_10 , лист повідомлення №100 ОСОБА_4 , посадова інструкція головного архітектора району - начальника відділу архітектури та містобудування, житлово-комунального господарства та будівництва Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, довідка про перебування ОСОБА_4 на лікарняному та відповідній посаді, розпорядження Петриківської райдержадміністрації №130-к-15 від 02.01.2015 року, грошові кошти сумою 19000 гривень, а саме 30 купюр номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна, серії: СБ 6234323, МА 0226435, УД 4458789, ГН1040091, ЛЗ 8286076, УД 5231704, МБ 9102578, ВБ 4533638, ЛБ 1822103, ГТ 3112030, ГК 3332303, ФГ 7811541, ЗИ 4976827, ЛГ 2493481, ВХ 8263195, ВЕ 6326205, ВЕ 4540097, МБ 1666010, ЗФ 8725961, ЛД 3327944, МА 3101266, МА 4858266, УД 7709918, БТ 7346717, ЗГ 5744113, ГТ 1145004, ВВ 7722481, БТ 4854100, УИ 5136163, ЛД 0337219 та 20 купюр номіналом по 200 (двісті) гривень кожна, серії: СИ 9769828, ЗБ 8979414, КИ 9081769, ЕЦ 4229319, ЕВ 6930764, ЗГ 1578978, КН 0708720, ЕЦ 4195902, ЄЕ 2226463, ЄЄ 4077376, УИ 3652606, АЄ2654910, КБ 5752047, ЄЦ 7102265, ЄИ 3208688, КЙ 3891803, УФ 2109624, ЄЗ 5135605, ПД 8481959, ЕД 3368577 повернути за належністю.
- аркуш паперу формату А4 з рукописними записами та фрагмент паперу світло-коричневого кольору з рукописними записами (в опечатаному сейфпакеті №4097129), вилучені 07.03.2018 в ході проведення освідування та особистих обшуків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ділянці проїжджої частини поблизу будинку АДРЕСА_6 , а також в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , DVD-R диски CD-R диски з відеозаписами слідчих дій та електронних документів, а також картки MіcroSD з відео аудіо записами НСРД залишити в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів - всіма учасниками процесу - з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченим.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1