Провадження №1-кс/463/5852/20
У Х В А Л А

24 листопада 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3 ,

слідчої- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 21 вересня 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 12.02.2019,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 21 вересня 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 12.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, просить таку скасувати.
В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 02.11.2020р. він отримав оскаржувану постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 від 21 вересня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000038 від 12.02.2019 у зв`язку із відсутністю в діях прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Зазначає, що оскаржувана постанова є безпідставною та незаконною. На його думку оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження, не відповідає дійсним обставинам справи, слідчим ОСОБА_8 не проведено жодних слідчих дій, та проігноровано вимоги процесуального законодавства щодо об`єктивного, всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження. Отже, враховуючи наведене, зміст постанови, яка прийнята без достатніх підстав та не є мотивована, просить таку скасувати.
В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав з мотивів викладених у такій, додатково пояснив, що на його думку злочин передбачений ст. 364 КК України полягає в тому, що в межах кримінального провадження №0002420 за місцем його проживання двічі безпідставно проведено обшук, а також проведено його допит в якості свідка. Чим порушено його права та інтереси та заподіяно шкоду майнову та моральну шкоду. Матеріальні витрати полягають у необхідності оплачувати послуги адвокати та витрачати кошти на неодноразові переїзди у м. Київ з метою оскарження неправомірних дій представників прокурату та поліції. При цьому повідомив, що дійсно ОСОБА_9 , з метою розшуку якої проводились обшуки, раніше перебувала за місцем його проживання у м. Львові.
Слідча ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила, зазначила що підстав для скасування оскаржуваної постанови немає. Слідчим було проведено належним чином досудове розслідування кримінального провадження №0000038 від 12.02.2019, та за результатами такого було винесено мотивовану постанову про закриття.

Заслухавши пояснення скаржника, слідчої, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження№0000038 від 12.02.2019, приходжу до наступного висновку.
Згідно оскаржуваної постанови від 21 вересня 2020 року кримінальне провадження №0000038 від 12.02.2019 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, таке розпочато на підставі заяви ОСОБА_3 від 15.11.2018 про можливе вчинення прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.
В ході досудового розслідування слідчим було допитано, як свідка ОСОБА_3 який показав, що 30.03.2017 до нього по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 прийшли працівники Галицького ВП ГУНП у Львівській області, які повідомили, що мають повістку для його знайомої ОСОБА_9 , яка напередодні приїздила до нього із м. Київ. Однак, на той час вона вже поїхала у м. Київ, про що він повідомив працівникам поліції, які, у свою чергу, сказали про необхідність його допиту з цього приводу і викликали до Галицького ВП ГУНП у Львівській області в цей же день на 20:00 год.
Також ОСОБА_3 повідомив, що в квітні 2017 року до нього за місцем проживання АДРЕСА_2 , прийшли працівники СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП у Київській області та провели обшук в ході якого нічого не виявили. Після обшуку він вирішив найняти адвоката для захисту ОСОБА_9 та своїх власних інтересів.
В подальшому, ОСОБА_3 неодноразово їздив до Києва, в ході чого разом з адвокатом в СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП у Львівській області ознайомився з матеріалами справи №0002420 по якій його допитували та проводили обшук. З матеріалів він побачив допит від 30.03.2017, який складений з порушеннями норм КПК України, а саме не було вказано місця проведення допиту та сам протокол заповнений почерком однієї особи та підписаний від імені особи яка допитала, а саме прокурором ОСОБА_7 , хоча останній цього допиту не проводив і не був присутній при ньому, а також в матеріалах провадження відсутні будь-які доручення на проведення цього допиту.
По матеріалах кримінального провадження №0002420, ОСОБА_3 більше не викликали. Йому відомо, що прокурор ОСОБА_7 не здійснює більше процесуального керівництва по вказаному провадженні, про що той сам повідомив принісши відповідні документи на одне із судових засідань, в ході якого розглядалось питання про його відсторонення.
На думку ОСОБА_3 , дії прокурора ОСОБА_7 , які виразились в замовному розслідуванні кримінального провадження №0002420, вчиненому в інтересах третьої особи, а саме ТОВ «ВіДі Автострада», є прямим використанням службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, вчинене з корисливих мотивів.
Крім цього ОСОБА_3 вважає, що діями ОСОБА_7 , що виразились у зловживанні службовим становищем під час здійснення процесуального керівництва кримінального провадження №0002420, йому завдано матеріальної шкоди, що полягає у кардинальній зміні привичного життя, а саме: через обшук та неодноразові приходи працівників поліції, власниця житла припинила надавати йому оренду квартири, через що був змушений заплатити ріелторам за пошук нового житла, неодноразові поїздки до Києва, послуги адвоката, лікування та інші витрати.
Також ОСОБА_3 повідомив, що слідчим відділом прокуратури Львівської області по вищевказаному факту протиправних дій прокурора ОСОБА_7 , а саме щодо проведення його допиту без відповідних документів на відрядження, проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000017 за ч. 1 ст. 365 КК України, в матеріалах якого наявні докази з даного приводу.
Згідно протоколу огляду матеріалів кримінального провадження №0000017, також наявний допит як свідка ОСОБА_7 від 29.03.2018, відповідно до якого він повідомив, що працює на посаді прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області з 15.12.2015.
Крім цього ОСОБА_7 показав, що в рамках кримінального провадження №0002420 від 30.06.2016, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, у березні 2017 року він виїхав до м. Львів для проведення слідчих та процесуальних дій разом із одним із працівників Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, ким саме не пригадує.
30.03.2017 в одному із кабінетів Галицького ВП ГУНП у Львівській області, проводився допит свідка в рамках вказаного провадження, у відповідності до вимог КПК України. Перед початком допиту свідка ОСОБА_3 , останньому було роз`яснено права та обов`язки, а також попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань. Місце та час проведення допиту узгоджувались із свідком, проти умов проведення допиту свідок не заперечував.
Також, ОСОБА_7 підтвердив, що він допитував у якості свідка ОСОБА_3 , проте протокол складався працівником Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, ким саме не пригадує.
Клопотанням ОСОБА_3 від 19.03.2019 до кримінального провадження № 0000038 долучено, серед іншого, копію протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 30.03.2017 по кримінальному провадженні №0002420, відповідно до якого такий проведений прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 свідок ОСОБА_3 відмовився надавати покази згідно ст. 63 Конституції України, також в протоколі не вказано місце його складання.
29.03.2019 постановою слідчого Першого СВ СУ ТУ ДБР у м. Львові, кримінальне провадження № 0000038 від 12.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Дана постанова у подальшому оскаржена заявником ОСОБА_3 слідчому судді Личаківського районного суду м. Львова, разом із постановою про відмову у визнанні потерпілим.
Слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова розгляд скарг ОСОБА_3 на вказані постанови слідчого об`єднані в одне провадження, за результатами розгляду якого, 16.04.2019 винесено ухвалу, якою скасовано постанову про закриття вказаного кримінального провадження, одночасно у решті вимог ОСОБА_3 відмовлено, зокрема і щодо визнання його потерпілим та зобов`язання вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а також вказано про передчасність таких вимог.
10.05.2019, після отримання зазначеної ухвали слідчого судді, кримінальне провадження №0000038 від 12.02.2019 відновлено та продовжено досудове розслідування.
У своєму рішенні слідчий суддя вказав, що 15.03.2019 під час проведення допиту свідка ОСОБА_3 , слідчим не з`ясовувались обставини щодо спричинення ОСОБА_3 відповідної істотної шкоди, у зв`язку із чим слід провести додатковий допит заявника з приводу обстави спричинення (чи не спричинення) йому відповідної шкоди.
На виконання вимог вказаної ухвали 06.06.2019 було проведено додатковий допит свідка ОСОБА_3 .
Так, ОСОБА_3 вважає, що матеріальна шкода виразилась у тому, що після проведення двох, на його думку, незаконних обшуків у березні та травні 2017 року, за адресою: АДРЕСА_2 , де він прописаний і на той час проживав, власниця попросила його з`їхати з її квартири. Це завдало йому збитків на оплату послуг ріелтора (7500грн.), оплати за перший і останній місяць проживання (15000грн.), та різниця в оренді, оскільки після цього до недавнього часу (уже декілька місяців він живе з батьками) ОСОБА_3 орендував квартиру на 3 тисячі гривень дорожчу ніж платив раніше (близько 60 000 грн.). Також для захисту своїх законних прав він витратив грошові кошти за правові консультації та послуги адвоката в сумі близько 80 000 гривень та для участі у судових засіданнях та слідчих діях у м. Києві, ОСОБА_3 з адвокатом здійснено приблизно 15 поїздок за що він поніс витрати на дорогу, проживання, харчування, канцелярські приналежності приблизно 45 000 грн. Окрім цього, оскільки ОСОБА_3 працює підприємцем і заробляє близько 3000 грн. на добу, вважає, що за всі дні які він витратив на захист своїх прав по кримінальному провадженні №0002420, поніс втрати у заробітку власних коштів на суму близько 100 000 грн. Також заявник вважає, що ця ситуація значно відобразилась на його здоров`ї та здоров`ї моїх батьків, що потягнуло витрати на лікування до 10 000 гривень.
Моральна шкода, за переконанням ОСОБА_3 , виразилась у тому, що уже на протязі двох років він відстоює свої права у різних інстанціях та правоохоронних органах, за що несе моральні навантаження, які оцінює на суму близько 200 000 грн.
На запитання слідчого у чому на його думку полягає вчинення прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_7 в інтересах третьої особи з порушенням норм КПК України вчинив незаконні слідчі дії на території м. Львова, зокрема, під час проведення допиту ОСОБА_3 30.03.2017, у прокурора не було підстав проводити такі слідчі дії на території м. Львова, так як він не був офіційно відряджений, не мав постанови про проведення слідчих дій на іншій території, а тому заявник вважає, що ОСОБА_7 був зацікавлений у їх проведенні.
Також під час допиту ОСОБА_3 показав, що жодного разу, ні прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , ні слідчими які проводили досудове розслідування кримінального провадження №0002420, він не викликався у м. Київ, будь-яких слідчих дій у м. Києві по даному провадженні з ним не проводилось, процесуальні дії в яких він брав участь з адвокатом (ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0002420, судові засідання щодо дій та бездіяльності слідчих, відвід прокурора та інші) були здійсненні за його власною ініціативою та спільними з адвокатом скаргами.
Додатково ОСОБА_3 повідомив, що жодних речей в ході проведених обшуків за адресою: АДРЕСА_2 , у нього вилучено не було.
Клопотаннями ОСОБА_3 долучені копії документів, які підтверджують можливі витрати заявника на загальну суму 78 470, 49 гривень, що у відповідності до примітки ст. 364 КК України, станом на 2017 рік, не є істотною шкодою.
Водночас, твердження ОСОБА_3 , щодо спричинення йому шкоди діями прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки із наданих показів заявника та долучених копії документів слідує, що вказані витрати понесені ним з власної ініціативи.
Так, з довідки долученої ОСОБА_3 про сплату грошових коштів в розмірі 39 334 гривні за надання юридичних послу адвокатом ОСОБА_10 по Договору №1/1705/15 від 22.05.2019, на досудовому слідстві у кримінальному провадженні №0002420 від 30.06.2016 зазначено, що ОСОБА_3 діє в інтересах ОСОБА_9 . Також заявником долучено копії банківських виписок щодо переведення коштів вказаному адвокату ОСОБА_10 на загальну суму 22 600 грн.
Одночасно долучені ОСОБА_3 копії проїзних документів на загальну суму 3310,49 грн., підтверджують лише факти його поїздок за напрямком «Львів-Київ» та навпаки, а копії квитанції покупки товарів (оплата ліків та аналізів) на загальну суму 13 266 грн., лише підтверджують факт їх оплати.
Однак матеріали, які б підтверджували причини вказаних поїздок та необхідність придбання лікарств, а саме що такі пов`язані з протиправними діями чи бездіяльністю прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , відсутні.
З об`єктивної сторони злочин передбачений ст. 364 КК України може мати такі форми: 1) зловживання владою, що завдало істотної шкоди; 2) зловживання службовим становищем, що завдало істотної шкоди. Зловживання владою або службовим становищем визнається злочином за наявності трьох спеціальних ознак в їх сукупності:1) використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби; 2) вчинення такого діяння з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб; 3) заподіяння такими діями істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України.
Як вбачається із скарги та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 фактично не погоджується із процесуальним рішенням та діями прокурора та які, на його думку, спричинили йому істотну шкоду. Однак на думку слідчого судді такі міркування скаржника не можуть слугувати підставою для притягнення прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , до кримінальної відповідальності. Рішення та дії прокурора підлягають оскарженню у порядку, передбаченому КПК України, що й було здійснено скаржником у спосіб визначений законом.
Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Таким чином, аналізуючи матеріали кримінального провадження та оскаржувану постанову, слідчий суддя погоджується з висновком слідчого, який зроблений у оскаржуваній постанові, що в діях прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України,
Крім цього, на думку слідчого судді, для висновку про відсутність у діях вказаної особи складу злочинів, немає необхідності проводити будь-які додаткові слідчі дії, оскільки такий являється очевидним виходячи з мотивів скарги та викладених скаржником аргументів в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 15.11.2018 р.
Враховуючи вищенаведені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що ні в судовому засіданні, ні в ході досудового слідства за наслідкам проведення необхідних слідчих дій, не здобуто даних, які вказують на наявність у діях прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України, а відтак підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження немає.
Керуючись вимогами ст.ст. 234, 235, 309 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 21 вересня 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 12.02.2019, а ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.364 КК України.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено та підписано 27 листопада 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1