Дата документу 17.12.2020 Справа № 332/4172/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/4172/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1629/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізький апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, яка має повну загальну середню освіту, не працює, незаміжня, має на утриманні неповнолітню дитину 2010 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 (ОСК «Супутник ЗТМК»), раніше в силу ст.89 КК України не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 .

Захисник-адвокат ОСОБА_9 , обвинувачена ОСОБА_6 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 06 серпня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Строк покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з дня її затримання, тобто з 20 серпня 2019 року.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили постановлено залишити у вигляді тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі.
Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України та призначити їй покарання в межах санкції даної статті із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України.

Захисник вважає правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України помилковою, оскільки в судовому засіданні встановлено, що конфлікту між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_10 (20 серпня 2019 року) передувала неправомірна поведінка потерпілого протягом останніх років.

Суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність в діях ОСОБА_6 ознак необхідної оборони.

Натомість, тілесні ушкодження у ОСОБА_6 були наявні на її обличчі тривалий час, а огляд, проведений через два місяці після події, є необ`єктивним. Конкретний проміжок часу між сваркою та спричиненням ножового поранення суд першої інстанції не вказав, проте він тривав менше хвилини. ОСОБА_6 , аудіозапис її розмов та свідки підтвердили в суді те, що саме вона рятувала ОСОБА_10 після поранення та викликала швидку допомогу і поліцію, а потім повернулася до місця події, що, на думку апелянта, свідчить про свідомий намір обвинуваченої не залишати місце свого перебування.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що не погоджується із кваліфікацією її дій судом першої інстанції, вважає, що її дії слід кваліфікувати за ст.118 КК України, оскільки протягом сумісного життя з потерпілим останній наносив їй тілесні ушкодження та вона злякалась за своє життя.

Згідно з вироком суду, 20 серпня 2019 року приблизно о 17-30 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні дачного будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 , під час конфлікту з останнім, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними, використовуючи кухонний ніж, який ОСОБА_6 взяла зі столу та утримувала в правій руці, нанесла ним ОСОБА_10 один удар в область живота, внаслідок чого спричинила потерпілому тілесне ушкодження у вигляді поодинокого, проникаючого, сліпого колото різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням брижі кишківника та черевної частини аорти, що зумовило гостру крововтрату, яке згідно з висновком експерта №3040 від 22 серпня 2019 року, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, від якого ОСОБА_10 помер на місці події.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену ОСОБА_6 , її захисника -адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити в межах заявлених вимог; прокурора, який заперечував проти доводів та вимог апеляційних скарг та вважав вирок суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження цих вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані в провадженні докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_6 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнала частково та пояснила, що вона не мала наміру на вбивство ОСОБА_10 . Обвинувачена зазначила, що 20 серпня 2019 року вона разом зі своєю донькою та ОСОБА_10 поїхала до м. Запоріжжя на продовольчий ринок. Близько обіду вони зайшли до кафе, поїли, вона випила один бокал пива, ОСОБА_10 випив біля 300 мл горілки. Після чого вона з дитиною пішла купувати кавун, коли повертались, то побачили, як ОСОБА_10 вийшов з кафе, сів у маршрутку та поїхав, залишивши їх без грошей. Через кілька годин ОСОБА_6 дісталась до місця мешкання у ОСК «Супутник», дачна ділянка № НОМЕР_1 , відправила дитину до бабусі, а сама пішла до будинку, де перебував ОСОБА_10 , та між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_10 схопив її за щелепу та вдарив у обличчя, від чого обвинувачена впала та вдарилась. Після сварки вона підвелась та пішла готувати їжу. В ході готування вона повернулась до кімнати за цигарками, при цьому у неї в руці був ніж, яким вона різала харчі. Зайшовши до кімнати, вона побачила, як ОСОБА_11 ховав її речі, та між ними знову виникла сварка. В ході сварки ОСОБА_10 схопив її за волосся, а вона намагалась забрати у нього свої речі, і в цей час вона відчула, як спричинила ОСОБА_10 ножове порання. Після того, як обвинувачена зрозуміла, що відбулось, вона побігла кликати на допомогу, викликати швидку та поліцію.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.
Так, свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що їй належить дачна ділянка № НОМЕР_1 в ОСК «Супутник ЗТМК». Останнім часом там мешкав її син ОСОБА_13 , який був колишнім чоловіком ОСОБА_6 , та який пустив її до себе пожити разом з її співмешканцем на ім`я ОСОБА_14 . ОСОБА_6 та ОСОБА_14 постійно сварились та вживали спиртні напої. Про вбивство свідок дізналась від матері ОСОБА_6 , а пізніше їй про це повідомив голова садового товариства.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду повідомила, що вона є сусідкою ОСОБА_6 у м.Марганці. Їй відомо, що ОСОБА_6 та її співмешканець ОСОБА_10 часто вживали спиртні напої та влаштовували бійки. Також свідок повідомила, що ОСОБА_10 забирав у ОСОБА_6 дитячу картку та пропивав звідти усі гроші, також він бив ОСОБА_6 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду повідомила, що вона є сусідкою ОСОБА_6 по дачній ділянці у ОСК «Супутник ЗТМК». Приблизно 20 числа у серпні 2019 року, ближче до вечора, свідок перебувала у себе у дворі ( АДРЕСА_3 ). В цей час до неї зайшла ОСОБА_6 , попросила викликати поліцію та повідомила, що вона вбила ОСОБА_14 . Після чого свідок зателефонувала голові садового товариства та пішла до будинку ОСОБА_6 , однак стояла біля хвіртки, в середину будинку не заходила, гукала ОСОБА_6 , однак та не вийшла. Також свідок суду повідомила, що ОСОБА_6 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_14 мешкали у будинку колишнього чоловіка ОСОБА_6 , ОСОБА_14 інколи бив ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду повідомив, що він є головою ОСК «Супутник ЗТМК». 20 серпня 2019 року біля 19-30 години йому зателефонувала ОСОБА_16 та повідомила про вбивство. Він приїхав лише наступного дня та пройшов на територію дачної ділянки, яка належить ОСОБА_13 , та у будинку побачив кров.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що він є колишнім чоловіком ОСОБА_6 та батьком їхньої дитини. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 тимчасово мешкали на належній йому садовій ділянці в ОСК «Супутник ЗТМК». Про вбивство ОСОБА_10 він дізнався від матері ОСОБА_6 , яка повідомила йому, що обвинувачена зарізала ОСОБА_10 . За час спільного мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_10 часто вживали спиртні напої, після чого останній постійно бив ОСОБА_6 .
Також судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка, а саме:
згідно з протоколом огляду місця події від 20 серпня 2019 року разом з відеозаписом, стенограмою та фототаблицею, було оглянуто територію дачної ділянки АДРЕСА_2 . Виявлено труп ОСОБА_10 , вилучено ніж, змиви РБК та мобільний телефон Samsung (т.1 а.п.195-216);
відповідно до протоколу огляду трупа від 22 серпня 2019 року, труп ОСОБА_10 , виявленого 20 серпня 2019 року, одягнутий у футболку б/в сіру, шорти-бріджі білі синтетичні, труси синтетичні сіро-блакитного кольору. На трупі ОСОБА_10 практично по білій лінії животу, приблизно в 2 см нижче пупка, а також в 107 см від підошовної поверхні стоп, виявлена рана веретеноподібної форми, при зведенні країв щілиноподібна, розташована на 1 та 7 годинах умовного циферблату годинника, розмірами 1,5х05 см. Верхній кінець рани П-образний, нижній гострокутний. Лівий край рани скошений, правий підритий. Краї рани рівні, фактично без саден з крововиливами. Будь-яких інших тілесних ушкоджень не виявлено. (т. 1 а.п.91-93);
згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 23 серпня 2019 року за участю підозрюваної ОСОБА_6 , разом з відеозаписом, ОСОБА_6 на місці події розповіла про обставини правопорушення та про механізм спричинення потерпілому ОСОБА_10 ножового колото-різаного поранення нижньої частини черевної порожнини зліва (т.1 а.п.137-144);
відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_10 від 24 вересня 2019 року №3040, смерть ОСОБА_10 , настала від поодинокого, проникаючого, сліпого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням брижі кишківника та черевної частини аорти, що зумовило гостру крововтрату. Колото-різане поранення черевної порожнини утворилось відносно незадовго до настання смерті, від дії предмету, який володіє колючо-ріжучими властивостями, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, знаходиться у прямому зв`язку з настанням смерті. Рана на клапті шкіри з області черевної порожнини від трупа ОСОБА_10 утворилась від дії плоского односторонньо гострого колючє-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа, що має обух та лезо. найбільша ширина частини клинка, що занурилась, становила не менше 15-18 мм;
при судово-імунологічній експертизі рідкої крові від трупа ОСОБА_10 встановлено, що кров відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0;
при судово-токсикологічній експертизі крові, частин внутрішніх органів (шлунка з вмістом та тонкого кишківника, нирок) трупа ОСОБА_10 виявлено у крові етиловий спирт в концентрації 2,5 проміле. При житті, указана концентрація етилового спирту в крові, зазвичай визиває сильну ступінь алкогольного сп`яніння;
при спектрофотометричному дослідженні рідини склоподібного тіла ока трупа ОСОБА_10 встановлено, що посмертний період становить до 3,5 год. Забір склоподібного тіла правого ока проводився 20 серпня 2019 року о 21 годині 09 хвилин (т. 1 а.п.97-101);
згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 331/к від 04 листопада 2019 року, співставляючи локалізацію, кількість травматичних впливів і характер ушкодження у ОСОБА_10 з механізмом його утворення за показаннями ОСОБА_6 (відтворення механізму спричинення ножового поранення в ході слідчого експерименту від 23 серпня 2019 року), можливість утворення ушкодження в ділянці передньої черевної стінки при обставинах, на які вказує ОСОБА_6 під час слідчого експерименту та протоколу допиту від 23 серпня 2019 року, не виключається. (т.1 а.п.102-113);
відповідно до висновку експерта №571 від 18 жовтня 2019 року, результати проведеного дослідження дають підстави вважати, що справжнє ушкодження на дослідженому клапті шкіри із області черевної порожнини від трупа ОСОБА_10 , могло утворитись від дії наданого не експертизу ножа (т.1 а.п.114-118);
згідно з висновком експерта №626 від 09 жовтня 2019 року, при судово-цитологічному дослідженні на клинку ножа, вилученого в ході проведення огляду місця події, а саме ділянці АДРЕСА_4 , встановлена наявність крові людини, висловитись про статеву приналежність не представляється можливим в зв`язку з відсутністю клітин крові необхідних для дослідження. При встановленні групової належності виявлені антигени А і Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, у тому числі від потерпілого ОСОБА_10 та (або) підозрюваної ОСОБА_6 при наявності у неї на момент злочину тілесних ушкоджень з зовнішньою кровотечею (т.1 а.п.120-122);
в матеріалах провадження містяться: довідка КУ «ЗСЕШМД» від 08 жовтня 2019 року №452/01-16 з приводу виклику швидкої допомоги до Дачного кооперативу «Супутник» до ОСОБА_10 разом з аудіо записом виклику та стенограмою до нього, з якого чутно, як обвинувачена ОСОБА_6 , викликаючи швидку допомогу повідомила про те, що завдала ОСОБА_10 ножове поранення (т.1 а.п.145-146); довідка ГУ Національної поліції України в Запорізькій області від 20 вересня 2019 року №2027/13/03-2019 з приводу виклику поліції до Дачного кооперативу «Супутник» за фактом вбивства ОСОБА_10 разом з аудіозаписом виклику, з якого чутно як обвинувачена ОСОБА_6 , викликаючи поліцію, повідомила про те, що завдала ОСОБА_10 ножове поранення (т.1 а.п.215, 244).
Дослідивши зазначені докази та визнавши їх достовірними, допустимими, а в їх сукупності достатніми, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Доводи апелянтів про те, що обвинувачена ОСОБА_6 не мала умислу на вбивство ОСОБА_10 є непереконливими, з огляду на таке.
Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій (п.п. 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7 лютого 2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи").

Така ж правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 03 вересня 2019 року (справа № 206/3631/16-к, провадження № 51-7130 км18).
Суд першої інстанції на підставі досліджених доказів обґрунтовано визнав винною ОСОБА_6 саме в умисному вбивстві та кваліфікував її дії за ч.1 ст.115 КК України, поклавши в основу обвинувального вироку висновки експертів, письмові та інші докази, які безпосередньо дослідив і дав їм оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки конкретні обставини кримінального провадження, локалізація та характер заподіяного потерпілому тілесного ушкодження, механізм його нанесення та обране знаряддя злочину, вказують на те, що умисел обвинуваченої був направлений саме на вбивство потерпілого. Виходячи з локалізації та характеру тілесного ушкодження, встановленого у потерпілого, від якого настала смерть останнього, удар обвинуваченою наносився ножем з силою та прицільно - у життєво важливий орган.

При цьому, твердження сторони захисту про те, що дії обвинуваченої були обумовлені поведінкою самого потерпілого, правильності висновків суду не спростовують. Дійсно, дослідженими доказами, в тому числі показаннями обвинуваченої, підтверджується те, що між останньою та потерпілим до вищевказаної події часто виникали конфлікти та бійки, що лише підтверджує мотив вчинення правопорушення, встановлений судом та відображений у вироку.
Доводи сторони захисту про необ`єктивність огляду ОСОБА_6 на предмет наявності у останньої тілесних ушкоджень, оскільки він був проведений через два місяці після події, не є слушними.
Так, судово-медичну експертизу щодо ОСОБА_6 дійсно розпочато на підставі ухвали слідчого судді 18 жовтня 2019 року та, згідно з висновком експерта №855, будь-яких видимих зовні тілесних ушкоджень, а також слідів їх загоєння, які по давності утворення можна було б віднести до строку, вказаному в обставинах справи (20 серпня 2019 року) при судово-медичному огляді та в наданих медичних документах ОСОБА_6 не встановлено.
Отже, в ході дослідження здійснювався не тільки огляд ОСОБА_6 , а й вивчалися медичні документи.
Зокрема, в матеріалах провадження міститься медична довідка з Філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області Запорізької медичної частини, на яку міститься посилання у вищевказаному висновку експерта, ОСОБА_6 прибула до Запорізького слідчого ізолятора 24 серпня 2019 року. По прибуттю була оглянута черговим медичним працівником. Згідно медичної документації: первинний огляд фельдшера ЗММЧ (24 серпня 2019 року) : остеомієліт нижньої щелепи справа, свищова форма. Тілесні ушкодження відсутні /т.1 а.п.126/.
На викладене обґрунтовано звернув суд першої інстанції у вироку.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_6 з приводу нанесення їй ОСОБА_10 тілесних ушкоджень протягом кримінального провадження надавала суперечливі показання.
Зокрема, схопив її за щелепу та вдарив у обличчя, від чого вона впала та вдарилась, через деякий час також під час сварки схопив її за волосся.
Під час слідчого експерименту, який проводився в ході досудового розслідування за участю захисника, обвинувачена вказала на те, що в ході розпивання спиртних напоїв із ОСОБА_10 в неї з останнім виник конфлікт, під час якого ОСОБА_10 схопив її правою рукою за обличчя та вдарив її лівою рукою в ліву задню частину голови. Далі ОСОБА_10 направився в другу кімнату, де присів на ліжко та збирався лягати. Бончєва ОСОБА_18 вказала на те, що в даний момент вона взяла в праву руку кухонний ніж, який лежав на столі, підійшла до ОСОБА_10 та нанесла йому один прямий удар ножем в нижню ліву частину черевної площини. За допомогою статиста ОСОБА_6 на місці показала як діяв ОСОБА_10 та вона.
Отже, згідно з обставинами, на які вказала ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, в момент нанесення вищевказаного удару ножем потерпілий збирався лягати та знаходився в положенні сидячи, з чого вбачається, що ніякої загрози життю та здоров`ю ОСОБА_6 з боку потерпілого в той момент не було.
Згідно з вищевказаним висновком комісійної судово-медичної експертизи № 331/к від 04 листопада 2019 року, виявлене у ОСОБА_10 тілесне ушкодження, від якого настала смерть останнього, могло утворитися при обставинах, на які вказала ОСОБА_6 при слідчому експерименті.
Твердження обвинуваченої про те, що під час слідчого експерименту на місці вона показувала та розповідала про обставини події недобровільно, є голослівними та спростовуються матеріалами провадження, в тому числі і тією обставиною, що вказана слідча дія відбувалась за участю захисника, від жодних осіб, в тому числі від сторони захисту, жодних зауважень по результатам її проведення та до відповідного протоколу не надійшло.
Таким чином, колегія суддів вважає, що версія сторони захисту про те, що обвинувачена, наносячи удар ножем потерпілому, перебувала в стані оборони, є неспроможною та спростовується наявними в провадженні доказами.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував всі обставини провадження, перевірив всі доводи сторони захисту та дав на них відповідь у вироку, належним чином вмотивувавши свої висновки. Висновки суду відповідають фактичним обставинам провадження, а доводи сторони захисту про протилежне є непереконливими.
Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України - в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого правопорушення, особи обвинуваченої, яка раніше не судима в силу ст.89 КК України, перебуває на обліку у лікаря нарколога, перебувала на обліку у лікаря психіатра з 20 грудня 1999 року по 13 травня 2019 року, не заміжня, не працює, має на утриманні малолітню дитину. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав наявність у обвинуваченої на утриманні малолітньої дитини. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним медичним висновком.
З врахуванням викладених обставин у сукупності, суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімального.
На думку колегії суддів, призначене судом ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових правопорушень, та не може не може вважатися надто суворим, з огляду на обставини провадження, ступень тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання, а також відомості про особу обвинуваченої.
Відповідно, підстав для застосування положень ст.ст.69,75 КК України колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 06 серпня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та засуджено, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4