Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1054/19
Провадження № 1-кп/945/125/20
ВИРОК
Іменем України

07 жовтня 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження №0000229, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.05.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, українця, громадянина України, з середньою професійною освітою, працюючого монтажником рекламного агентства ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, офіційно неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, який проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кимінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

встановив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що 29.04.2019 року о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , який перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , куди був запрошений ОСОБА_9 . Так, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_7 влаштував сварку з ОСОБА_9 . Припинити сварку намагався ОСОБА_12 , який також знаходився за вищевказаною адресою, але ОСОБА_7 , незважаючи на прохання зупинитися та усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно наніс один удар кулаком в область обличчя, а саме в область підборіддя ОСОБА_9 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді припухлості нижньої губи в ділянці травми, рваної рани нижньої губи, струсу головного мозку, які відповідно висновку експерта №354 від 16.05.2019 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Отже, враховуючи вищевикладене: 1) місце вчинення кримінального правопорушення двір будинку АДРЕСА_2 ; 2) час вчинення кримінального правопорушення 16 година 30 хвилин 29.04.2020 року; 3) спосіб вчинення кримінального правопорушення нанесення потерпілій удару в область обличчя; 4) мотиви кримінального правопорушення раптово виниклі неприязні відносини; 5) наслідки вчинення кримінального правопорушення спричинення потерпілій ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним у судовому засіданні, пояснив, що 29.04.2019 року він та його дружина ОСОБА_13 були запрошені в гості до сусідки ОСОБА_9 , яка, одночасно, є сестрою його дружини. Прийшовши до ОСОБА_9 додому, на подвір`ї потерпілої вже відпочивали чоловік останньої ОСОБА_14 та їх знайомий ОСОБА_15 . Із самого початку застілля ОСОБА_9 все не подобалось: вона словесно ображала обвинуваченого та його сина, провокувала конфлікт. Вже збираючись йти, ОСОБА_16 штовхнув дружину обвинуваченого ОСОБА_17 , внаслідок чого вони удвох впали на землю. ОСОБА_18 почав піднімати дружину, коли в цей час ОСОБА_9 нанесла йому один удар відром по голові. У відповідь обвинувачений з розвороту наніс їй один удар в обличчя. Наміру бити потерпілу у обвинуваченого не було, він в неї не мітив. Після удару він побачив, що у ОСОБА_9 розбита губа. Одночасно, ОСОБА_7 зазначив, що вину не визнає. Крім того, вказав, що після вищевказаних подій, потерпілу не провідував, вибачення у неї не просив, оскільки винним себе не вважав, жодної матеріальної допомоги їй не надавав.
Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням обвинувачений ОСОБА_7 не визнав та пояснив, що він не вірить в те, що один його удар міг спричинити потерпілій такі наслідки.

Позиція потерпілої ОСОБА_9 .
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні надала наступні покази. Так, потерпіла пояснила, що 29.04.2019 року вона запросила в гості свою сестру ОСОБА_19 та її чоловіка ОСОБА_7 для того, щоб відсвяткувати другий день Великодня. Крім них, були присутні чоловік потерпілої ОСОБА_14 , їх знайомий ОСОБА_15 та ОСОБА_20 . Сиділи на подвір`ї потерпілої, святкували. Під час застілля між потерпілою та обвинуваченим виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_9 висловила ОСОБА_7 своє незадоволення щодо того, як останній відноситься до її матері, а також висловилася про невихованість сина обвинуваченого. ОСОБА_7 почав махати руками, на що відреагував чоловік потерпілої ОСОБА_21 та, вставши з-за столу, намагався заспокоїти обвинуваченого. Обидва впали. Потерпіла хотіла допомогти піднятися своєму чоловіку, коли в той час, ОСОБА_7 розвернувся і наніс їй один удар в обличчя. Після чого, вона вдарила обвинуваченого по голові відром, яке стояло під кущем. Потерпіла зазначила, що ОСОБА_7 бачив її та усвідомлював, що наносить удар саме їй. Крім того, ОСОБА_9 вказала, що ОСОБА_7 умисно вдарив її. Поміж інше, потерпіла зазначила, що ОСОБА_19 під час сварки та, безпосередньо, самої бійки, у дворі не було, оскільки вона пішла додому до дітей. Також, ОСОБА_9 додала, що після конфлікту обвинувачений перед нею не вибачився, жодного разу не навідав та ніякої матеріальної допомоги їй не надавав.
Цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпіла ОСОБА_9 підтримала та просила суд задовольнити його у повному обсязі.

Під час судового розгляду були допитані свідки.

1. Свідок ОСОБА_22 .
Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні повідомила, що 29.04.2019 року, вона відпочивала у дворі ОСОБА_9 , де вони святкували другий день Великодня. Крім свідка на подвір`ї були потерпіла ОСОБА_23 , її чоловік ОСОБА_14 , їх знайомий ОСОБА_15 , сестра потерпілої ОСОБА_13 та її чоловік ОСОБА_24 . В ході святкування, між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виникла словесна сварка, під час якої, ОСОБА_25 встав з-за столу і почав проявляти агресію до ОСОБА_18 . Почалася метушня. Подимова намагалася розборонити ОСОБА_16 та ОСОБА_18 і, пнувши ОСОБА_16 , разом із останнім впала на штахетник. ОСОБА_18 почав допомагати їй піднятися, як, в цей час, ОСОБА_9 взяла відро і вдарила обвинуваченого по голові. Останній, відмахуючись, наніс один удар в область обличчя ОСОБА_9 та розбив їй губу.

2. Свідок ОСОБА_19 .
Свідок ОСОБА_19 надала суду наступні покази. Так, 29.04.2019 року вона, її чоловік ОСОБА_7 та їх діти були у сестри свідка ОСОБА_9 . Крім ОСОБА_9 були присутні чоловік останньої ОСОБА_14 , їх знайомий ОСОБА_15 та кума свідка ОСОБА_20 . Під час застілля між ОСОБА_26 та ОСОБА_18 виникла словесна сварка, з образами з боку потерпілої на адресу обвинуваченого. В ході словесного конфлікту ОСОБА_16 зірвався зі свого місця за столом і замахнувся на ОСОБА_7 . Свідок, намагаючись захистити ОСОБА_18 , штовхнула ОСОБА_16 на клумбу та, не втримавшись, впала на останнього. ОСОБА_18 почав допомагати їй піднятися, коли в цей час, ОСОБА_26 нанесла йому один удар по голові відром. Обвинувачений замахнувся і вдарив один раз ОСОБА_9 в обличчя. Свідок зазначила, що ОСОБА_7 не бачив, кого саме б`є, оскільки стояв до ОСОБА_9 спиною, допомагаючи свідку піднятися з землі. Також вказала, що під час конфлікту, крім обвинуваченого та потерпілої, були присутні свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_27 , а свідок ОСОБА_28 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спав під деревом.

3. Свідок ОСОБА_29 .
Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснив, що 29.04.2019 року його запросили в гості ОСОБА_9 та її чоловік ОСОБА_21 . Сиділи на подвір`ї будинку ОСОБА_26 . Спочатку все було добре, згодом, в ході застілля, між ОСОБА_26 та ОСОБА_18 виник конфлік. ОСОБА_16 встав з-за столу та намагався заспокоїти ОСОБА_18 , оскільки останній активно жестикулював. Веселов взяв за руки обвинуваченого, щоб він нікого не вдарив та, тримаючи його, обидва впали на землю. Потім все відбувалося дуже швидко і свідок не побачив саму бійку, яка відбулася між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Поміж інше, свідок ОСОБА_29 зазначив, що ОСОБА_19 під час конфлікту на подвір`ї не було, вона прийшла вже після того, як відбулася бійка.

4. Свідок ОСОБА_21 .
Свідок ОСОБА_21 пояснив, що є цивільним чоловіком потерпілої ОСОБА_9 29.04.2019 року вони святкували другий день ОСОБА_30 та запросили в гості своїх друзів і сестру дружини ОСОБА_19 разом з її чоловіком ОСОБА_7 . В ході святкування між його дружиною та ОСОБА_18 почався конфлікт і свідок, намагаючись заспокоїти обвинуваченого, встав з-за столу та взяв останнього за руки. Не втримавшись, обидва впали на землю. Флерко підняли першим. Свідок почав вставати самостійно, почув хлопок від удару, а коли піднявся з землі, побачив, що у ОСОБА_9 розбита губа і йде кров. Сам удар свідок не бачив. Одночасно, свідок ОСОБА_21 додав, що ОСОБА_19 під час конфлікту не було, оскільки вона пішла до сусіднього дому до дітей. Вона повернулася вже після сварки.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому діянні. Це підтверджується наданими у судовому засіданні показами потерпілої та показами свідків, а також сукупністю доказів, які суд визнає належними та допустимими, а саме:

- Висновком експерта №354 від 16.05.2019 року, відповідно до якого, у ОСОБА_9 мають місце тілесні пошкодження у вигляді припухлості нижньої губи в ділянці травми, рванної рани нижньої губи, струсу головного мозку. Дані тілесні пошкодження утворилися від однієї ударної дії тупого твердого предмету, якими могли бути кулаки рук, ноги та інші, з давністю утворення незадовго до звернення в лікарню - 29.04.2019 року. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Діагноз «струсу головного мозку» при оцінки ступеню тяжкості до уваги не приймався, так як не підтверджений об`єктивними клінічними даними, згідно п.4.6 «Правил визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень». Дані тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах, на які вказує потерпіла. Локалізація тілесних пошкоджень доступна для їх спричинення власною рукою. Утворення наявних тілесних ушкоджень при падінні тіла на площину з висоти власного зросту не виключено. Взаєморозташування потерпілого та нападника під час нанесення тілесних ушкоджень могло змінюватись (а.с.205);
- Постановою про зміни до кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.05.2019 року за №0000229 від 28.05.2019 року, відповідно до якої постановлено змінити підстави до кваліфікації кримінального правопорушення з ч.1 ст.125 КК України на ч.2 ст.125 КК України (а.с.202).

Оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази, суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що він не бачив, кого саме б`є, оскільки пояснення обвинуваченого є суперечливими, так як обвинувачений наполягає, що бачив відро в руках потерпілої ОСОБА_9 , відчув удар від останньої вказаним предметом та наніс у відповідь удар рукою, при цьому, не маючи мети завдати шкоди потерпілої, оскільки не бачив, кому саме наносить удар.
Також, суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_29 та ОСОБА_21 , оскільки вони є суперечливими та взаємовиключаючими, беручи за основу покази потерпілої ОСОБА_9 .

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.2 ст.125 КК України (в редакції закону, чинній на час вчинення злочину), як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .
В ході розгляду справи судом встановлено, що обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відсутні.
Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не встановлені.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.

У відповідності до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч.1 ст.19 КК України та відповідно до ст.12 КК України (в редакції закону, чинній на день вчинення кримінального правопорушення) вчинив злочин невеликої тяжкості.
Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який офіційно працевлаштований, раніше не судимий, стан його здоров`я, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його соціально-психологічні риси, який офіційно неодружений, однак має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, а також дані досудової доповіді Миколаївського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області від 23.09.2019 року, яким визначений середній ризик вчинення ним повторного злочину; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, його наслідки для потерпілої ОСОБА_9 , якій завдані тілесні ушкодження, ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину не визнає, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді штрафу.

У кримінальному провадженні заявлений цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 , суд керується вимогами Кримінального процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України та Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

Цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди суд вважає необхідним задовольнити частково, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 були завдані тілесні ушкодження, внаслідок яких потерпіла проходила лікування у Миколаївській лікарні швидкої медичної допомоги.
Як вбачається з квитанцій, наданих ОСОБА_9 на підтвердження витрат, понесених нею на придбання ліків та лікарських засобів необхідних їй для лікування, останньою було придбано ліків на загальну суму у розмірі 5661 грн 60 коп (а.с.43-44). Отже, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, підлягають частковому задоволенню у сумі 5661 грн 60 коп. При цьому, позивачем ОСОБА_9 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею вже було витрачено 28300 грн, оскільки відповідно до копії медичного висновку, наданого лікарем ОСОБА_31 . 16.05.2019 року ОСОБА_9 рекомендоване видалення 22, 41, 31 зубів (а.с.46) з подальшою їх заміною, вартість якої відповідно до довідки-розрахунку, наданої лікарем-стоматологом ОСОБА_32 , становить 28300 грн (а.с.45). Тобто, ОСОБА_9 , станом на день розгляду справи не надано доказів понесення останньою зазначених витрат, а, отже, вимога щодо стягнення з ОСОБА_7 вказаної суми є документально не підтвердженою.
Суд роз`яснює ОСОБА_9 , що не позбавляє її права у разі підтвердження понесення нею витрат звернутися до суду з аналогічними вимогами в порядку цивільного судочинства.
Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 слід стягнути витрати, понесені останньою на правову допомогу у сумі 10000 грн. Вказана сума підтверджується копією акту прийому-передачі наданої правничої (правової) допомоги від 19.08.2019 року (а.с.47) та копією додаткової угоди від 11.04.2019 року (а.с.48).
Отже, враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню на загальну суму 15661 грн 60 коп, тобто 5661 грн 60 коп витрати на придбання медикаментів для лікування та 10000 грн 00 коп витрати на правову допомогу.

Згідно з положеннями ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог ст.23 ЦК України, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості.

Так, у позовній заяві потерпіла ОСОБА_9 просить стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 25000 грн. В обґрунтування заяваленої суми посилається на те, що в зв`язку неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_7 у потерпілої дестабілізувався нормальний спосіб життя. Вона перестала спокійно спати вночі, два тижні не могла нормально харчуватися та була вимушена вживати заспокійливі ліки. Також, була змушена пройти курс лікування в лікарні, що призвело до ускладнення взаємовідносин на роботі.

Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_9 в частині стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 . Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла вимушено на певний час змінила свій спосіб життя. ОСОБА_9 перенесла фізичний біль, обумовлений спричиненими їй тілесними ушкодженнями, пережила емоційний стрес, у зв`язку із чим у неї виникала необхідність адаптуватися до нових дискомфортних умов існування життєдіяльності, а негативні наслідки вчинення кримінального правопорушення потягли за собою тривале нераціональне витрачення життєвого часу, що обумовило необхідність залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів на їх подолання та компенсацію.
Розмір грошового стягнення моральної шкоди потерпілій ОСОБА_9 суд встановлює у сумі 10000 грн 00 коп і таким чином позов про стягнення моральної шкоди задовольняє частково. Вказана сума моральної шкоди підлягає стягненню з ОСОБА_7 з підстав, викладених вище у вироку суду і є достатньою та об`єктивною для компенсації страждань потерпілої.
Заявлена потерпілою ОСОБА_9 сума моральної шкоди у розмірі 25000 грн, на думку суду, є занадто великою, яка не обґрунтована та об`єктивно не відповідає тяжкості наслідків. Окрім того, є очевидним, що платоспроможність ОСОБА_7 , який офіційно має на утриманні малолітню дитину, свідчить про можливість виконання рішення суду в довгостроковій перспективі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку та положення закону, яким керувався суд.

Речові докази у даному кримінальному провадженні, відповідно до обвинувального акта, відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у даному кримінальному не застосовувався.
До набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне не обирати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, оскільки призначає остаточне покарання обвинуваченому у вигляді штрафу. Окрім того, особистість обвинуваченого також свідчить про відсутність необхідності у застосуванні будь-якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.100, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 (паспорт НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 15661 грн 60 коп., яка складається 5661 грн 60 коп витрати на придбання медикаментів для лікування та 10000 грн 00 коп витрати на правову допомогу та моральну шкоду у розмірі 10000 грн, а всього 25661 (двадцять п`ять тисяч шістсот шістдесят одна) грн 60 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

07.10.2020