Справа № 461/1373/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/968/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000054 від 19.01.2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 .

Застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Борщовичі, Пустомитівського району, Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід домашній арешт на строк до 27 січня 2020 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 на строк до 27 січня 2020 року включно наступні обов`язки: не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 години по 07:00 годину без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; прибувати до старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суду за першим викликом; не відлучатися з Львівської області без дозволу старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора або суду; повідомляти старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні № 0000054 від 19.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що вищезазначені обов`язки покладаються на нього на строк до 27 січня 2020 включно.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

На ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб з визначенням розміру застави у розмірі заподіяної шкоди, а саме: 329 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб та у разі внесення такого розміру застави, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує, що рішення слідчого судді є незаконним. Зазначає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого з корисливих мотивів. Крім того, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий. Крім того, вказує, що підозрюваний переховувався від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження було невідоме, у зв`язку з чим слідчим за погодженням з прокурором було прийнято рішення про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук. Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення існує обґрунтований ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду. Ураховуючи викладене, вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника на заперечення доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СУ ГУ Національної поліції у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000054 від 19.01.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

28 листопада 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.
Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту постановлене з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України.
В силу вимог ст. ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, як того вимагає ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При прийнятті оскаржуваного рішення слідчим суддею в повній мірі з`ясовані обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу (ст. 178 КПК України), а також перевірено, чи наявні зазначені у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_7 може продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також, оскільки ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, то такі є безпідставними. Покликання прокурора в апеляційній скарзі на вказані обставини не є підставою застосування найбільш суворого запобіжного заходу.
Крім того, слідчий суддя при розгляді клопотання в суді першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_7 не було відомо про існування підозри від 20 квітня 2018 року, така йому повідомлена лише 28 листопада 2019 року, оскільки такий перебував за кордоном, а з моменту повідомлення такої він від органів досудового розслідування не переховувався. З огляду на це, існування даного ризику не знайшло свого підтвердження.
Обгрунтована підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, та його тяжкість (на які як на підставу застосування запобіжного заходу тримання під вартою покликається слідчий та прокурор), сама по собі, не може бути безумовною обставиною для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не є доцільним, оскільки не зможе запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, то такі є необґрунтованими, адже при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту на підставі ч.5 ст. 194 КПК України слідчим суддею на нього було покладено обов`язки, в тому числі обов`язки не залишати місце фактичного проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; прибувати до старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суду за першим викликом; не відлучатися з Львівської області без дозволу старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора або суду; повідомляти старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби; домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Щодо обставини, яка б свідчила про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, то така прокурором в суді першої та апеляційної інстанцій не доведена й доказами не підтверджена.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, однак не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.
При цьому колегія суддів, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, за вчинення якого передбачена максимальна міра покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а тому вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігатиме спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4