№ 1-кс/755/3277/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Волинської обл., Ковельського р-ну, смт. Любленець, громадянину України, із середньою освітою, не одруженому, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 02.12.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3, 4 ст. 301, ч. 3 ст. 153 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2020 року старша слідча СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що влітку 2018 року, більш точна дата невстановлена, перебуваючи у місті Ковель, Волинської обл., ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на вчинення сексуального насильства щодо малолітнього, прийняв рішення про задоволення своєї статевої пристрасті неприроднім способом з малолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на той момент виповнилося 13 років. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, однак, цілеспрямовано бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , перебуваючи у місті Ковель, Волинської обл., більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, невстановленому місці у невстановлений досудовим розслідування час, але не пізніше літа 2018 року, зустрівся із малолітнім ОСОБА_7 , якому на той момент виповнилося 13 років. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом за участю малолітнього ОСОБА_7 , користуючись безпорадним станом останнього, у зв`язку з його малолітством, тобто, психічним станом ОСОБА_7 , внаслідок якого останній не міг повною мірою усвідомлювати характер і значення вчинюваних ОСОБА_4 дій, вступив у статеві зносини з останнім. Реалізуючи прямий злочинний умисел, направлений на вчинення сексуального насильства щодо малолітнього ОСОБА_7 , влітку 2018 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 оголив свої статеві органи (статевий член) та тіло малолітнього ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_4 почав виконувати мацання та інші непристойні дотики до тіла малолітнього ОСОБА_7 , який супротиву не чинив. Продовжуючи реалізацію прямого злочинного умислу, спрямованого на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, ОСОБА_4 непристойними рухами довів свої статеві органи (половий член) до статевого збудження та ерекції, після чого, ввів у ротову порожнину малолітнього ОСОБА_7 свій статевий член та приступив до орального сексу з останнім. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямованні на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом відносно малолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, використовуючи малолітній вік ОСОБА_7 , якому на момент вчинення злочину виповнилося лише 13 років, чітко усвідомлюючи, що малолітній потерпілий не може чинити опір сексуальному насиллю з боку ОСОБА_4 , останній ввів пальці руки до анального отвору малолітнього ОСОБА_7 , після чого, ввівши в анальний отвір потерпілого свій статевий член, почав займатися з останнім анальним сексом. Завершуючи свої злочинні дії сексуального характеру, спрямовані на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, що посягають на загальноприйняті засади суспільства в частині зв`язків між людьми та їх статевих потреб, ОСОБА_4 , довівши себе до піку статевого задоволення, спрямував свій статевий член до відкритої ротової порожнини малолітнього ОСОБА_7 , куди відбулася еяколяція. Увесь вищезазначений процес насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом відносно малолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_4 фіксував за допомогою невстановленого пристрою з функцією відеофіксації, для подальшого його розповсюдження.

Згідно з висновком експерта № 23-2/206 від 13.05.2020 року: 1. На наданому на дослідження диску для лазерних систем зчитування міститься 4 (чотири) відеофайли - «V80921-192922.mp4», «V80921-191708.mp4», «V80913-173051 .mp4», «little-servise.mp4» та 1 (один) графічний файл «little- servise.mp4.jpg», які відносяться до продукції порнографічного характеру. 2. На наданому на дослідження диску для лазерних систем зчитування міститься 4 (чотири) відеофайли - «V80921-192922.mp4», «V80921-191708.mp4», «У80913-173051.тр4», «little-servise.mp4» та 1 (один) графічний файл «little- servise.mp4.jpg», які відносяться до дитячої порнографії.

Відповідно до висновку експерта № 23-3/208 від 18.05.2020 року: 1. У зображеннях особи на відеофайлі «У80913-173051.mp4» в часовому проміжку «0:04:31-0:04:34» та у порівняльних зразках ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зображена одна і та сама особа. 2. У зображеннях особи худорлявої тілобудови з світлим тоном волосся на відеофайлах «V80913-173051.mp4», «У80921-191708.тр4», «У80921-192922.тр4», «little-servise.mp4» та у порівняльних зразках ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зображена одна і та сама особа.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, а саме: задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням насильства, вчинене щодо малолітнього.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що влітку 2018 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у м. Ковель, Волинської обл., більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на виготовлення та зберігання предметів, що містять дитячу порнографію. З метою виготовлення та зберігання предметів, що містять дитячу порнографію, ОСОБА_4 заздалегідь приготував невстановлений пристрій із функцією аудіо- та відеофіксації. Перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , влітку 2018 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на виготовлення та зберігання предметів, що містять дитячу порнографію за участю малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вступив у статеві зносини з останнім, зокрема, оголивши свої статеві органи та тіло малолітнього ОСОБА_7 , якому на момент вчинення злочину виповнилося лише 13 років. Після цього, ОСОБА_4 почав виконувати мацання та інші непристойні дотики до тіла малолітнього ОСОБА_7 , який супротиву не чинив, у зв`язку зі своїм безпорадним станом у зв`язку з малолітством. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямованні на виготовлення за зберігання матеріалів, що містять дитячу порнографію за участі малолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_4 непристойними рухами довів себе до статевого збудження, після чого, ввів в ротову порожнину малолітнього ОСОБА_7 свій статевий член та приступив до орального сексу з останнім, в свою чергу, увесь процес задоволення статевої пристрасті неприродним способом ОСОБА_4 фіксував на заздалегідь приготовлений пристрій із функцією аудіо- та відеофіксації, в свою чергу, здійснював дії, спрямовані на виготовлення матеріалів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, для подальшого зберігання. Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на створення матеріалів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, ОСОБА_4 , умисно використовуючи малолітній вік потерпілого, якому на той момент виповнилося лише 13 років, ввів пальці руки до анального отвору малолітнього ОСОБА_7 , після чого, ввів в анальний отвір потерпілого свій статевий член та почав займатися з останнім анальним сексом. У свою чергу, вищевказаний процес задоволення статевої пристрасті неприродним способом із малолітнім ОСОБА_7 , з метою реалізації прямого злочинного умислу, спрямованого на створення матеріалів порнографічного характеру, що містить дитячу порнографію, для подальшого їх зберігання, ОСОБА_4 фіксував на пристрій із функцією аудіо- та відеофіксації. У подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу та посягаючи на загальноприйняті засади суспільства в частинні зв`язків між людьми та їх статевих потреб, ОСОБА_4 , довівши себе до піку статевого задоволення, спрямував свій статевий член до відкритої ротової порожнини малолітнього ОСОБА_7 , куди відбулася еяколяція. Увесь вищезазначений процес задоволення статевої пристрасті неприроднім способом із застосуванням насильства щодо малолітнього ОСОБА_7 , з метою створення та подальшого зберігання матеріалів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, ОСОБА_4 фіксував за допомогою невстановленого пристрою аудіо- та відеофіксації.

Згідно з висновком експерта № 23-2/206 від 13.05.2020 року: 1. На наданому на дослідження диску для лазерних систем зчитування міститься 4 (чотири) відеофайли - «V80921-192922.mp4», «V80921-191708.mp4», «V80913-173051 .mp4», «little-servise.mp4» та 1 (один) графічний файл «little- servise.mp4.jpg», які відносяться до продукції порнографічного характеру. 2. На наданому на дослідження диску для лазерних систем зчитування міститься 4 (чотири) відеофайли - «V80921-192922.mp4», «V80921-191708.mp4», «У80913-173051.тр4», «little-servise.mp4» та 1 (один) графічний файл «little- servise.mp4.jpg», які відносяться до дитячої порнографії.

Відповідно до висновку експерта № 23-3/208 від 18.05.2020 року: 1. У зображеннях особи на відеофайлі «У80913-173051.mp4» в часовому проміжку «0:04:31-0:04:34» та у порівняльних зразках ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зображена одна і та сама особа. 2. У зображеннях особи худорлявої тілобудови з світлим тоном волосся на відеофайлах «V80913-173051.mp4», «У80921-191708.тр4», «У80921-192922.тр4», «little-servise.mp4» та у порівняльних зразках ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зображена одна і та сама особа.

22 травня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 301 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду веб-сторінки від 07.05.2020 року; висновком експерта № 23-2/206 від 13.05.2020 року; висновком експерта № 23-2/208 від 18.05.2020 року; рапортами працівників оперативних підрозділів; протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ;іншими доказами в їх сукупності.

22 травня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

19 липня 2020 року закінчується строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4

08 липня 2020 року постановою керівника Київської місцевої прокуратури № 4 строк досудового розслідування продовжено до 3-х місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого та особливо тяжкого злочинів, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 301 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, у розумінні положень, що наведені у численних рішень Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під вартою. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто в межах вказаного кримінального провадження існують ризики, а саме те, що останній, перебуваючи на свободі, будучи обізнаним з мірою покарання, що передбачено санкцією статей, які йому інкримінуються, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, шляхом виїзду за територію України, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки підозрюваний проживає на території Волинської області, де також, проживає потерпілий та його оточення, шляхом підмовляння, підкупу, погроз, схиляти їх до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду по суті провадження, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме - не з`являтися на проведення слідчих та процесуальних дій, не з`являтися у судові засідання.

Крім того, досудове розслідування завершити у трьох місячний термін не виявилось можливим внаслідок складності кримінального провадження та для завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій, а саме: отримати висновок призначеної експертизи звуко- та відеозапису; отримати матеріали виконаного доручення в порядку ст. 40 КПК України щодо проведення огляду вилучених під час проведення обшуків речових доказів, що можуть мати вагоме значення при розслідуванні вказаного кримінального правопорушення; отримати висновки судово-психіатричної експертизи підозрюваного щодо встановлення стану осудності ОСОБА_4 ; отримати висновок психіатричної експертизи неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , що потребує значного проміжку часу, а відсутність висновків вказаних експертиз може вплинути на повноту досудового розслідування; провести процедуру відкриття матеріалів кримінального провадження відповідно до ст. 290 КПК України підозрюваному, його захиснику, та потерпілому; скласти обвинувальний акт, який слід вручити підозрюваному та при необхідності, виконати інші слідчі та процесуальні дії.

Крім того, не є доцільним обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки безпосереднє місце вчинення кримінального правопорушення є адреса проживання останнього, а саме: АДРЕСА_1 .

У свою чергу, вік підозрюваного, стан його здоров`я, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, не перешкоджає ОСОБА_4 перебувати під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України. Таким чином, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Зокрема, враховуючи особу підозрюваного, спосіб життя останнього, цинічність та зухвалість вчиненого кримінального правопорушення, поєднаного із застосуванням насильства, є за необхідним не визначати розмір застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, оскільки ризики, зазначені у клопотанні, не зникли і продовжують існувати. Зокрема, підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може впливати на потерпілого, фактичним місцем вчинення кримінального правопорушення є місце реєстрації та проживання останнього і застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є недоцільним, а тому, просив продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, злочин вчинено відносно малолітньої дитини та із застосуванням насильства, а тому, просив не визначати розмір застави.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечила проти продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вказані прокурором ризики не підтверджені у клопотанні, а лише зазначено про їх існування. Зокрема, її підзахисний проживає разом із мамою похилого, пенсійного віку, яка страждає на тяжкі захворювання. Зокрема, щодо місця проживання, то закон не забороняє в такому випадку застосовувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а тому, просила відмовити у задоволенні клопотання та змінити її підзахисному даний запобіжний захід на інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника та прохав змінити йому даний запобіжний захід на домашній арешт.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження підозрюваному ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) переховуватися від суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, слідчим у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 301 КК України. Інкриміновані підозрюваному кримінальні правопорушення відносяться до категорії тяжких злочинів. Зокрема, наявні ризики дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити інші правопорушення, офіційно ніде не працює, може впливати на потерпілого та свідків, може уникати від досудового розслідування і суду.

22 травня2020 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 19.07.2020 року.
08 липня 2020 року керівником Київської місцевої прокуратури № 4 строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто 22.08.2020 року.
Таким чином, строк дії попереднього рішення суду про тримання ОСОБА_4 під вартою закінчується 19.07.2020 року, а для завершення досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, тому слідчий суддя вважає за необхідне продовжити підозрюваному строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 186, 193-196 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшої слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України,строком на 30 діб, тобто до 12серпня 2020 року включно.

Слідчий суддя, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: