УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.08.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000388 від 01.04.2020 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Гринченкове, Охтирського району, Сумської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 25.02.2013 Апеляційним судом Одеської області за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 16.07.2014 ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси на підставі ст. 2 ЗУ «про амністію», який на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності Комінтернівським районним судом Одеської області, Приморським районним судом м. Одеси та Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 189, ч.4 ст.190, ч.1 ст.14 ч.3 ст.209, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000388 від 01.04.2020 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обставини кримінального правопорушення викладені слідчим письмово в клопотанні.
Слідчий звертається з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи наявністю обґрунтованої підозри у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 189, ч.4 ст.190, ч.1 ст.14 ч.3 ст.209, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК Українита наявність ризиків, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, посилаючись на наступне.

Так, слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливість його засудження до покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, слідчий вказує на те, що наявний ризик передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так, засобами для вчинення інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень були паспорти громадян України з вклеєними фотокартками як самого ОСОБА_5 так і інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні. На даний час місцезнаходження таких підроблених документів не встановлено. Однак слідством вживаються всі можливі заходи направлені на встановлення та фактивного вилучення із обігу таких підроблених документів. Є очевидним, що ОСОБА_5 відомо про місцезнаходження таких документів, у зв`язку з чим є актуальним ризик того, що останній буде вживати всіх можливих заходів до перешкоджання правоохоронним органам встановити місцезнаходження оригіналів підроблених документів.

Також, слідчий зазначає, що відповідно до п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який полягає у тому, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадження. Зважаючи на те, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.189 КК України, одним з кваліфікуючих ознак якого є погроза насильством, а також той факт, що безпосередньо сам підозрюваний з ним знайомий, володіє інформацією щодо його місця мешкання та складу сім`ї, є достатньо підстав вважити, що ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснити вплив безпосередньо на потерпілого. Крім того, не можливо не звернути увагу на той факт, що інші підозрювані у вказаному кримінальному провадженні дають правдиві свідчення, визнають свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень направлених на заволодіння об`єктами нерухомого майна та співпрацюють з органом досудового розслідування. Враховуючи той факт, що на даний час потерпілий, свідки та інші підозрювані показів у судовому розгляді не надавали, як визначено до ч.1 ст.23 КПК України - суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. На підставі вищевикладеного, є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі буде мати можливість впливати на хід досудового розслідування шляхом незаконно впливу на потерпілого, свідків та підозрюваних з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, орган досудового розслідування вказав, що наявні ризики передбачені п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто перебуваючи на свободі ОСОБА_5 , може черговий раз вчинити кримінальне правопорушення, оскільки такі випадки вже мали місце. Зокрема, на момент вчинення даних кримінальних правопорушень підозрюваний перебував під домашнім арештом, у зв`язку з розглядом Київським районним судом м. Одеси обвинувального акту відносно нього ( ОСОБА_5 ) у вчиненні кримінальних правопорушень ч. 1 ст.14, ч. 4 ст.190, ч. 2 ст.15, ч.4 ст.190, ч. 3 ст.27, ч. 3 ст.28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст.27, ч. 3 ст.28, ч. 4 ст. 358 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив слідчого суддю його задовольнити. Крім того, прокурор наполягав, що на теперішній час наявні ризики передбачені п.1, п.2, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти клопотання, зазначивши, що клопотання не обґрунтоване, ризики на які посилається орган досудового розслідування не доведені, а тому потрібно врахувати ту обставину що підозрюваний тримається під вартою вже поза межами розумного строку. На підстав чого захисник просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Слідчим суддею встановлено, що 01.05.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.190 КК України, 01.05.2020 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси відносно підозрюваного ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням останніх в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 28.06.2020 року. Крім того, в ході досудового розслідування 19.06.2020 року ОСОБА_5 , повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно; ч.2 ст.15, ч.2 ст.209 КК України, за кваліфікуючими ознаками вчинення правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховування чи маскування незаконного походження такого майна. В подальшому 25.06.2020 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси винесено ухвалу про продовження строку досудового розслідування строком до чотирьох місяців, тобто до 30.08.2020 року, та строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 23.08.2020 року.

Крім того, 30.08.2020 року ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.14, ч.3 ст.209, ч.2 ст.15, ч.2 ст.209, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України.

19.08.2020 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси продовжено строк досудового розслідування в рамках кримінального провадження до 30.10.2020 року.

Враховуючи обґрунтованість підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 189, ч.4 ст.190, ч.1 ст.14 ч.3 ст.209, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, з огляду на тяжкість можливого покарання, у випадку подальшого визнання підозрюваного винним у їх вчиненні, специфіку вчинених кримінальних правопорушень, роль підозрюваного та його авторитет серед інших учасників кримінальних правопорушень, те, що підозрюваний раніше судимий та на теперішній час обвинувачується у вчиненні аналогічних кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризиків передбачені п.1, п.2, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання підозрюваному запобіжного заходу та на теперішній час на думку слідчого судді не перестали існувати та не зменшився.

Таким чином, викладене свідчить про наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що встановлені ризики не зникли та продовжують існувати, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Таким чином, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000388 від 01.04.2020 року задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 17.10.2020 року, з утриманням в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1