гСправа № 187/693/20 Провадження №1-кп/0187/280/20
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000204 від 29.03.200 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Дніпропетровськ, українця, освіта середня спеціальна, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.08.2007 вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 03.07.2009 вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт, на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 78 КК України частково приєднано покарання за вироком Петриківського районного суду від 15.08.2007 року та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі;
- 11.05.2011 вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 304 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 04.04.2012 вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Петриківського районного суду від 11.05.2011 та призначено остаточне покарання у вигляді 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 14.08.2014 на підставі ухвали Солонянського районного суду від 06.08.2014 за ст. 81 КК України;
- 03.03.2017 вироком Петриківського районного суду за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки
- 18.05.2017 вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту;
- 26.10.2017 вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом поглинення покарання за вироком Петриківського районного суду від 18.05.2017 за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст.71, ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбутий термін покарання 4 місяці за вироком від 03.03.2017, визначено покарання до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 07.02.2018 вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок від 26.10.2017 скасовано, вважати засудженим за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано 4 місяці за вироком Петриківського районного суду від 18.05.2017 та від 03.03.2017, до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 14.03.2018 вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України поглинуто вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.02.2018, визначено покарання до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 25.03.2020 звільнений з Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» по відбуттю покарання.

за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ

Повторно 27.03.2020 близько 09-00 години ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті будинку ОСОБА_5 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю власника, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу таємно викрав чуже майно, а саме мобільний телефон Huawei Y3 2017 моделі CRO-U00, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1583-20 від 22.04.2020 складає 1 819 грн. Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 1819 грн.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину по пред`явленому обвинуваченню визнав повністю і не заперечував проти викладених в обвинувальному акті обставин. Пояснив, що 27.03.2020 близько 09-0 години, знаходячись в будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , помітивши що потерпіла за ним не спостерігає, викрав належний їй мобільний телефон. В скоєному щиро кається, просив не застосовувати строге покарання.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, повідомила, що претензій до обвинуваченого не має та просила не виносити строге покарання (а.с. 13).

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 не заперечували розглянути справу у скороченому провадженні.
В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого та оголошенням даних, які характеризують особу ОСОБА_4 та дійшов до переконання, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.
При встановлених обставинах суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, тому її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст.
12 КК України є нетяжким злочином та особу обвинуваченого, який притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, але повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у скоєному злочині, за місцем проживання характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, потерпіла ОСОБА_5 не має претензій до обвинуваченого і не наполягає на позбавленні волі, майнова шкода їй відшкодована в повному обсязі.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 є рецидив злочину.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням пом`якшувальних обставин справи, відношення обвинуваченого до скоєного, який жалкує про скоєне, враховуючи пом`якшувальні обставини , суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання не пов`язане із позбавленням волі, застосувавши норми ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті чи звільнення обвинуваченого від покарання, судом не встановлено.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 не заявлено.
Процесуальні витрати в розмірі 326,88 грн за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1583-20 від 22.04.2020 року необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ - мобільний телефон Huawei Y3 2017, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 необхідно повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Покласти на ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а також виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1583-20 від 22.04.2020 року в розмірі 326,88 (триста двадцять шість грн 88 коп) на користь держави.
Речовий доказ - мобільний телефон Huawei Y3 2017, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 повернути потерпілій ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1