Справа № 158/14/20 Провадження №11-кп/802/387/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 389 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000627 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В :
Вказаним вироком суду ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий, з середньо-спеціальною освітою, одружений, раніше судимий:15.08.2014 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.126, ст.75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 22.10.2015 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4-х років 1 місяця позбавлення волі,
засуджений за ч.2 ст.389 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком, виходячи із співвідношення покарань передбачених п.3 ч.1 ст.72 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2015, яке згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.03.2018 замінено на більш м`яке покарання у виді виправних робіт на строк 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців 25 (двадцять п`ять) днів з відрахуванням 10% із заробітної плати в дохід держави, у виді 2 (двох) місяців обмеження волі, та призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 1 (одного) року 8 (восьми) місяців обмеження волі.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
ОСОБА_8 визнаний винний та засуджений за те, що він, будучи раніше неодноразово судимим, востаннє 22.10.2015 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.186 КК України до 4-х років 1 місяця позбавлення волі та згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.03.2018 звільненим з ДУ «Цуманська виправна колонія № 84» 26.03.2018 із заміною невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт терміном 1 рік 11 місяців 25 днів з відрахуванням 10 % із заробітку в дохід держави, належних висновків не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, а продовжив злочинну діяльність та вчинив нове кримінальне правопорушення.
Так, 25.04.2019 працівниками Ківерцівського РС філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_8 , під підпис було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді виправних робіт, роз`яснено вимоги ст.46 Кримінально-виконавчого кодексу України, що у разі порушення порядку та умов відбування покарання у виді виправних робіт він може бути притягнений до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України.
Згідно наказу №109-К від 27.03.2018 ПП «Олтранс», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Вороніхіна, 15А/26, Волинської області ОСОБА_8 прийнято на посаду робітника з 28.03.2018, з восьмигодинним робочим днем згідно графіку п`ятиденного робочого тижня, з двома вихідними днями субота та неділя.
У подальшому, ОСОБА_8 , відбуваючи покарання у виді виправних робіт на посаді робітника ПП «Олтранс», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді дискредитації правосуддя та авторитету правоохоронних органів, та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи з прямим умислом, направленим на невиконання обов`язку відпрацювати виправні роботи, безпідставно, шляхом нез`явлення без поважних причин для виконання виправних робіт в ПП «Олтранс», в періоди часу з 01.07.2019 по 05.07.2019, з 08.07.2019 по 12.07.2019, 15.07.2019, 17.07.2019, з 25.07.2019 по 26.07.2019, з 05.08.2019 по 09.08.2019, та з 12.08.2019 по 15.08.2019 допустив 23 прогули без поважних причин, що підтверджується табелями обліку робочого часу за липень та серпень 2019 року, внаслідок чого, згідно наказу ПП «Олтранс» № 55-к від 15.08.2019, був звільнений з посади робітника відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України. У зв`язку з цим, 22.08.2019 ОСОБА_8 був письмово попереджений інспектором Ківерцівського РС філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт.
В подальшому, ОСОБА_8 , 31.08.2019 згідно наказу ДП «Ківерцівське ЛГ» № 103-к від 29.08.2019 був працевлаштований на посаду підсобного робітника ІІ розряду цеху переробки деревини, з дванадцятигодинним робочим днем згідно графіку трьохденного робочого тижня, де й продовжив відбувати покарання у виді виправних робіт. Однак, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді дискредитації правосуддя та авторитету правоохоронних органів, та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи з прямим умислом, направленим на невиконання обов`язку відпрацювати виправні роботи, визначені ухвалою суду, безпідставно, шляхом нез`явлення без поважних причин для виконання виправних робіт в ДП «Ківерцівське ЛГ» 08.10.2019, 10.10.2019, 12.10.2019 та 16.10.2019 допустив чотири прогули без поважних причин, що підтверджується табелем обліку робочого часу за жовтень 2019 року, внаслідок чого, згідно наказу ДП «Ківерцівське ЛГ» № 119-к від 16.10.2019, був звільнений з посади підсобного робітника ІІ розряду цеху переробки деревини відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України. У зв`язку з цим, 26.11.2019 ОСОБА_8 був повторно письмово попереджений інспектором Ківерцівського РС філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт.
Після цього, 26.11.2019 працівниками Ківерцівського РС філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області, ОСОБА_8 був направлений до Ківерцівської районної філії Волинського обласного центру зайнятості для постановки на облік як безробітного, однак останній туди не з`явився.
Своїми умисними та систематичними діями ОСОБА_8 порушив вимоги ч.2 розділу VІІІ «Виконання покарання у виді виправних робіт» наказу Міністерства юстиції України №272/5 від 29.01.2019 «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», що також передбачене ч.4 ст.46 Кримінально-виконавчого кодексу України «Заходи заохочення і стягнення, що застосовуються до осіб, засуджених до виправних робіт», відповідно до якої ухиленням вважається «допущення більше двох разів протягом місяця прогулів» і, таким чином, ухилився від відбування покарання у виді випраних робіт, призначених згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.03.2018 у зв`язку із заміною невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт терміном 1 рік 11 місяців 25 днів з відрахуванням 10 % із заробітку в дохід держави.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що при постановлені вироку судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що в матеріалах кримінального провадження містяться журнали судових засідань та технічні носії інформації фіксації судових засідань. Вказує, що на носії інформації частково відсутня фіксація судових засідань, а також на відеозаписі судових засідань відсутня відеофіксація головуючого у справі та обвинуваченого. Також зазначає, що текст проголошеного вироку не відповідає тексту вироку. Просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , також не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає призначене покарання обвинуваченому таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Посилається на те, що ОСОБА_8 вину у вчиненому визнає повністю, щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.389 КК України у вигляді арешту на 1 місяць, і на підставі ст.71 КК України остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді арешту на термін, визначений судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основані доводи апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляцію сторони захисту і заперечили апеляційну скаргу прокурора, та просили зменшити призначене ОСОБА_8 покарання, прокурора, яка апеляційну скаргу сторони обви6нувачення підтримала і заперечила доводи апеляції захисника та просила скасувати вирок суду і призначити новий судовий розгляд, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.
За змістом положень ч.1 та ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.389 КК України, правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, учасниками судового розгляду не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, підстави для перегляду вироку, в цій частині відсутні.
Так, в поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 прохає призначити обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання покарання у виді арешту.
Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах доводів апеляції про призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на такі обставини.
Відповідно до приписів ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).
На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону місцевий суд дотримався в повному обсязі, оскільки належним чином перевірив можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання саме у виді обмеження волі, передбаченому санкцією ч.2 ст.389 КК України.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, характеризується посередньо, вчинив злочин під час відбування покарання.
Також судом враховано відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також обтяжуючу покарання обставину рецидив злочинів, тому дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді обмеження волі, яке необхідно відбувати реально, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
А остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 місцевий суд обґрунтовано призначив на підставі положень ст.ст.71, 72 КК України.
Доводи захисника про призначення ОСОБА_8 покарання у виді арешту не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Що стосується доводів прокурора про те, що на носії інформації частково відсутня відеофіксація судових засідань, а тому вирок суду підлягає скасуванню, є необґрунтованими, оскільки під час розгляду справи апеляційним судом не знайшли свого підтвердження.
Посилання прокурора на відсутність частини судових засідань також не знайшла свого підтвердження, оскільки в матеріалах кримінального провадження знаходяться журнали судових засідань (а.к.п.22, 28-29, 35, 68-69, 72, 76), на дисках фіксування вказаних судових засідань, на яких є показання учасників процесу та ухвалені під час судового розгляду рішення.
Наведені прокурором в апеляційній скарзі недоліки фіксування судового розгляду, не є такими, що перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та жодним чином не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та дали змогу апеляційному суду перевірити доводи апеляційних скарг учасників процесу.
Так, в матеріалах кримінального провадження наявні диски з фіксуванням судового провадження в суді першої інстанції, зокрема, на носіях інформації зафіксовані усі судові засідання кримінального провадження щодо ОСОБА_8 в Ківерцівському районному суді Волинської області.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, місцевим судом під час судового розгляду не допущено.
А тому доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними, так як жодним чином не доводять підстав, передбачених ст.415 КПК України для скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.
За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення місцевого суду без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді