Справа № 307/3478/20
Провадження № 1-кс/307/1184/20
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника володільця майна ФОП ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000261 від 21 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені №0000261 від 23.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 ч.1 КК України. В клопотанні слідчий зазначив, що під час розгляду матеріалів ЄО №2724 від 19.11.2020 року встановлено, що нарядом ГРПП №4 Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області 19.11.2020 року, близько 07 год. 39 хв., в с. Калини, було зупинено вантажний автомобіль марки «Урал» державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який перевозив ліс, а саме деревину породи «Ялина». Під час перевірки документів на деревину було встановлено, що водій автомобіля ОСОБА_8 перевозив деревину породи «Ялина» згідно товарно-транспортної накладної від 18.11.2020 року, виписаної на ФОП ОСОБА_4 , загальною кубомасою 24 м. куб., однак первинних документів щодо походження деревини не надав та при перевірці бирок було встановлено, що деревина відпущена «Брустурянським ЛМГ» на ФОП ОСОБА_9 , що не відповідає наданій водієм товарно-транспортній накладній. Крім цього, водій вантажівки під час перевірки відмовився надавати будь-які документи на автомобіль, причеп та водійське посвідчення. Автомобіль із завантаженою деревиною було поміщено на територію ДП «Тячівське ЛМГ» для зберігання до вирішення питання по суті. В ході проведення 21.11.2020 року огляду місця події в АДРЕСА_2 , було оглянуто та вилучено транспортний засіб автомобіль марки «Урал» державний номерний знак НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_10 з причепом НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_11 , а також завантажену на ньому деревину породи «Ялина» в кількості 39 деревин, кубомасою згідно ТТН від 18.11.2020 року, виписаною ФОП ОСОБА_4 , 24.10 метрів кубічних, що перебувають в законному користуванні ФОП ОСОБА_4 .. В ході проведення перевірки походження лісопродукції та наданих документів на деревину, що перевозилась, а саме товарно-транспортної накладної від 18.11.2020 року, не можливо встановити походження деревини, яка фактично перевозилася та її відповідність наданим супровідним документами тобто відсутні первинні документи, щоб підтверджували походження деревини, а тому виникла необхідність у перевірці походження деревини, в зв`язку з чим деревина, яка перевозилась є речовим доказом у справі, яку залишено на зберігання на території ДП «Тячівське ЛГ» в АДРЕСА_2 . Наразі встановлено, що згідно товарно-транспортної накладної без серії та порядкового номера від 18.11.2020 року круглі лісоматеріали породи «Ялина» в кількості загальною кубомасою 24.10 метри кубічних було відвантажено з верхнього складу с. Лопухово, відправником та вантажоодержувачем яких є фізична особа підприємець ОСОБА_4 , однак первинних документів про походження деревини не надано. В ході огляду місця події 21.11.2020 року, було здійснено перерахунок деревини кругляка, кількість якої складала 39 деревин, а тому у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучений автомобіль марки «Урал», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_10 з причепом НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_11 , що перебувають в законному користуванні ФОП ОСОБА_4 оскільки такі містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, є знаряддям вчинення злочину та мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.
Просить накласти арешт на автомобіль марки «УРАЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 ,із забороною його користування, розпорядження, та відчуження.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задовольнити.
Представник ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні просить в задоволенні клопотання відмовити, оскільки вилучена деревина належить ФОП ОСОБА_12 та була придбана ним в інших суб`єктів підприємницької діяльності.
Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000261 від 21.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Також встановлено, що 19 листопада 2020 року згідно акту огляду тимчасово затриманого транспортного засобу від 19 листопада 2020 року працівниками Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області був затриманий автомобіль «Урал» державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 , на якому була завантажена лісо продукція породи «Ялина».
В подальшому, 21 листопада 2020 року слідчим СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області проведено огляд місця події в с. Нересниця, Тячівського району, в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «УРАЛ», НОМЕР_1 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію ОСОБА_10 , з причепом НОМЕР_2 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію ОСОБА_11 , а також завантажену на ньому деревину породи «Ялина» в кількості 39 деревин.

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів власником автомобіля марки «УРАЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_10 , а причепу, державний номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_11 .

Товарно-транспортними накладними від 29.09.2020 року за №750693 та за №750694 стверджується, що ДП «Тячівське лісове господарство`відправило в адресу ФОП ОСОБА_4 круглі лісоматеріали «Ялина» в кількості 26 метрів кубічних (64 деревини) на загальну суму 22803,29 гривень та в кількості 45 метрів кубічних (98 деревин) на загальну суму 50577,56 гривень.

Згідно товарно-транспортних накладних від 06 листопада 2020 року за №133076 ДП «Брустурянське ЛМГ» відправило в адресу ФОП ОСОБА_13 деревину породи «Ялина» різним діаметром та довжиною в кількості 23,07 метрів кубічних на загальну суму 20131,37 гривень, та від 17 листопада 2020 року за №133095 ДП «Брустурянське ЛМГ» відправило в адресу ФОП ОСОБА_9 деревину породи «Ялина» різним діаметром та довжиною в кількості 25,2560 метра кубічних на загальну суму 27168,06 гривень.

Накладною №1 від 17.11.2020 року стверджується, що ФОП ОСОБА_9 відправив ФОП ОСОБА_4 для переробки (розпиловки) ліс круглий породи «Ялина» в кількості 24 метри кубічні.

Згідно договору про надання послуг, укладеного між ФОП ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_4 17 листопада 2020 року, ФОП ОСОБА_4 надав послуги з розпиловки лісу хвойних порід.

Згідно видаткової накладної від 6 листопада 2020 року за №3 ФОП ОСОБА_13 відправив ФОП ОСОБА_4 пиломатеріали породи «Ялина» в кількості 23,07 метрів кубічних на суму 20763 гривень.

Постановою слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області про визнання предметів речовими доказами від 21 листопада 2020 року визнано речовими доказами автомобіль марки «УРАЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , та деревину породи «Ялина» в кількості 39 деревин, кубомасою 24,10 метрів кубічних.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження.

Згідно з ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; правову підставу для арешту майна, можливість використання останнього, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і вид майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про арешт майна, у відповідності до ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-ІV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішеннях ЄСПЛ у справах Амор проти Франції, Колишній король Греції та інші проти Греції, Спорронг та Льорнрот проти Швеції констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до ч.1 ст.246 КК України, за якою внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, передбачена кримінальна відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Разом з тим, у клопотанні слідчого про арешт майна не конкретизовано, вчинення яких дій стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Також в клопотанні слідчого відсутні відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка, крім того, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього складу злочину.

Не з`ясувавши розмір заподіяної шкоди, суд позбавлений можливості врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, слідчим та прокурором не доведено яким саме чином існує сукупність підстав чи підозри вважати, що лісоматеріали у вигляді стовбурів дерев породи «Ялина», а також вантажний автомобіль з причепом, яким перевозилися лісоматеріали є доказом злочину, підлягають спеціальній конфіскації, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Також, матеріали клопотання не містять доказів, які дають підстави вважати, що володілець транспортних засобів та деревини має відношення до кримінального правопорушення, що розслідується.

Згідно ч.3 ст.132 КПК України застосування арешту, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження, не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

В поданому до суду клопотанні не наведено жодних аргументованих доводів щодо наявності обставин визначених ч.3 ст.132 КПК України, недоведеність яких усуває застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Не наведено таких доводів і прокурором в судовому засіданні.

Крім того, суд зазначає, що слідчий в порушення вимог ч.5 ст.171 КПК України звернувся в суд з клопотанням про арешт автомобіля з причепом та деревини породи «Ялина», які фактично були вилучені до внесення даних в ЄРДР 19 листопада 2020 року, - 23 листопада 2020 року, а не наступного робочого дня після їх вилучення.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що підстав для арешту автомобіля з причепом не має, а тому в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000261 від 21 листопада 2020 року, - відмовити.
Автомобіль марки «УРАЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобільний причіп, державний номерний знак НОМЕР_2 , негайно повернути володільцю майна ФОП ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.
Повний текст ухвали складено та оголошено 27 листопада 2020 року.

Слідчий суддя Тячівського

районного суду : ОСОБА_1