Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

02 вересня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне у режимі відео конференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000728 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 липня 2020 року продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого (07.03.2018 року вироком Нововолинського міського суду за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців) - запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали визначено рахувати до 24 год. 14 вересня 2020 року.
Визначено розмір застави у розмірі 57630 грн.
З матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Володимир-Волинському міському суді перебуває кримінальне провадження 0000728 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду. Зазначає, що прокурор не навів наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, вплинути на свідків чи іншим чином перешкодити кримінальному провадженню. Наголошує на тому, що ОСОБА_6 має ряд тяжких захворювань, а в умовах ізоляції неможливо пройти курс лікування. Просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про скасування ухвали, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 331 КПК України суд при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою під час судового розгляду повинен постановити мотивовану ухвалу з дотриманням вимог глави 18 вказаного Кодексу.

Ці вимоги закону судом не дотримані.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Аналогічні висновки містяться у справі «Прокопенко проти України», в якому зазначено, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою.

За змістом ст. 194 КПК України на суд покладено обов`язок установити: 1) обґрунтованість підозри (ст. 177 КПК України); 2) наявність ризиків (ст. 177 КПК України); 3) можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів (ч.1. ст. 183 КПК України).

Ці обставини, за приписами ст. 178 КПК України, визначаються через оцінку: 1) вагомості доказів для підозри; 2) тяжкості можливого покарання; 3) віку та стану здоров`я; 4) міцності соціальних зв`язків (місце проживання, наявність родини, утриманців тощо); 5) наявності місця роботи або навчання; 6) репутації; 7) майнового стану; 8) наявності судимостей; 9) дотримання умов запобіжного заходу; 10) наявності повідомлення про підозру у вчиненні іншого правопорушення; 11) розміру майнової шкоди чи доходу, вагомості доказів цього.

Висновки суду першої інстанції, щодо продовження ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу є явно недостатніми для продовження тримання обвинуваченого під вартою, вони не відповідають ні матеріалам провадження, ні прецедентній практиці ЄСПЛ.

Допитаний ОСОБА_6 надав пояснення, що він знаходиться під вартою з 26 вересня 2019 року. Звернув увагу суду, що не має на меті переховуватися від суду чи якимось чином перешкоджати кримінальному провадженню. Вказав, що має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 та фактично за цим місце і проживає з дружиною та малолітньою дитиною ( ОСОБА_9 , 2011 року народження). Зазначив, що перебуваючи під вартою його стан здоров`я значно погіршився. Має ряд тяжких захворювань, що потребують лікування у спеціалізованих медичних закладах.

Як вбачається з ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 липня 2020 року, продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу, суд першої інстанції не перевірив та не обґрунтував своїх мотивів доцільності продовження тримання ОСОБА_6 під вартою. При цьому не вказавши, що ризики котрі були підставами для обрання виняткового запобіжного заходу не відпали або не з`явилися нові (а.с.20).

Попередні дані про особу самі по собі, без інших даних, які можуть підвищити ймовірність виникнення наміру уникнути суду, не може бути підставою для продовження тримання під вартою.

Із долученої захисником ОСОБА_7 відповіді КП «Волинський обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» Волинської обласної ради від 05.02.2020 року №45 слідує, що ОСОБА_6 має тяжке захворювання та потребує лікування.
Апеляційний суд звертає увагу, що надіслані судом першої інстанції матеріали провадження містять в собі лише копію обвинувального акту, клопотання про продовження запобіжного заходу та рішення суду, а тому на думку колегії суддів, перешкод для застосування цілодобового домашнього арешту немає за умов належного контролю за поведінкою ОСОБА_6 .

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є обґрунтованим.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 липня 2020 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Звільнити ОСОБА_6 з під варти.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого

ОСОБА_6 такі обов`язки:

-прибувати до суду за першим викликом;

-утриматись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні №0000728;

-носити електронний засіб контролю.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати для виконання до Нововолинського відділу поліції ГУНП у Волинській області.

Термін дії ухвали до 24 год. 14 вересня 2020 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3