Справа № 147/792/20
Провадження № 1-кс/147/173/20
УХВАЛА
про арешт майна

13.08.2020 року смт.Тростянець

Слідчий суддя Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
слідчого СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000158 від 30.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,
в с т а н о в и в :
Слідчий СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на цифрову нагрудну відеокамеру марки «СаmmРrо І826R2.3/32» номенклатурний номер НОМЕР_1 , яка належить ГУ НП у Вінницькій області та знаходиться в користуванні Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області, відповідальний за зберігання ОСОБА_4 й після вилучення з неї відеоінформації про вчинення кримінального правопорушення, виконання інших необхідних слідчих та процесуальних дій повернути на зберігання та в користування в службовій діяльності відповідальному за зберігання матеріальних цінностей Тростянецького ВП начальнику СРПП №4 Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 . В обгрунтування клопотання покликається на те, що 30 липня 2020 року близько 11.30 год. водій ОСОБА_5 , керуючи вантажним тягачем маки «DAF» модель «FT ХF 105.460» номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом «Donbur» модель «РМ32» номерний знак НОМЕР_3 , на якому перевозив великогабаритний вантаж, а саме комбайн марки «Сlааs Lехіоn 460» номерний знак НОМЕР_4 , рухаючись в смт. Тростянець Вінницької області на ділянці автошляху сполученням смт. Тростянець м. Ладижин в напрямку м. Ладижин, був зупинений нарядом поліції у складі начальника СРПП №4 Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 та поліцейського СРПП№3 Тростянецького ВП ОСОБА_6 . Під час перевірки документів встановлено, що водій ОСОБА_5 не мав при собі дозволу на перевезення великогабаритного вантажу вказаним маршрутом, тобто в діях водія вбачалося адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП. В ході перевірки документів водій ОСОБА_5 дістав з кишені гроші в сумі 1000 грн. і запропонував працівнику поліції за те що останній не складав адміністративний протокол. Водій ОСОБА_5 запропонував службовій особі неправомірну вигоду за невчинення поліцейським дій з використання наданої працівнику поліції службового становища, тобто за не складення адміністративного протоколу. 30.07.2020 відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за №0000158 з визначенням правової кваліфікації кримінального правопорушення ч.1 ст. 369 КК України. Факт вчинення кримінального правопорушення зафіксовано працівником поліції на цифрову нагрудну відеокамеру «СаmmРrо I826R2.3/32» номенклатурний номер НОМЕР_1 , яку під час огляду місця події видав поліцейський ОСОБА_4 постановою слідчого відеокамеру приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу. Відповідно до інформації із оборотної відомості по товарно-матеріальних цінностях ГУ НП у Вінницькій області цифрову нагрудну відеокамеру марки «СаmmРrо І826R2.3/32» номенклатурний номер НОМЕР_1 передана в користування Тростянецького ВП, відповідальний за зберігання ТМЦ ОСОБА_4 , який перебуває на посаді начальника СРПП №4 Тростянецького ВП ГУ НП у Вінницькій області. З метою збереження речового доказу, проведення вилучення відеоінформації із зазначеної відеокамери, виконання інших необхідних слідчих та процесуальних дій, виникла необхідність накласти арешт на цифрову нагрудну відеокамеру марки «СаmmРrо І826R2.3/32» номенклатурний номер НОМЕР_1 .
Слідчий СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та зазначив з метою забезпечення збереження речового доказу необхідно накласти арешт на цифрову нагрудну відеокамеру та зазначив, що після проведення огляду місця події така була передана на зберігання ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 подав заяву про розгляд клопотання про накладення арешту без його участі, клопотання підтримав, заперечень щодо арешту немає.
Заслухавши думку слідчого, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000158 30 липня 2020 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України /а.с. 4/.
Згідно з протоколом огляду місця події слідчого СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_3 від 30.07.2020 під час огляду у поліцейського вилучено нагрудний відеореєстратор марки «СаmmРrо I826R2.3/32» /а.с. 7/.
Постановою про приєднання до кримінального провадження речового доказу від 30.07.2020 приєднано до кримінального провадження № 0000158 в якості речового доказу цифрову нагрудну відеокамеру марки «СаmmРrо I826R2.3/32» номенклатурний номер НОМЕР_1 , яка знаходиться в користуванні начальника СРПП №4 Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 /а.с.11/.
Наведені обставини свідчать про те, що слідчий, правомірно, у відповідності до закону, вилучив в ході огляду місця події цифрову нагрудну відеокамеру марки «СаmmРrо I826R2.3/32», оскільки таку було вилучено з приводу вчинення злочинних дій та в подальшому, з дотриманням вимог КПК України, слідчим винесено постанову про визнання цієї нагрудної відеокамери речовим доказом, що відповідає вимогам цього Кодексу.
Також у відповідності до вимог ст.100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (Наказ від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125), слідчий правомірно передав на відповідальне зберігання начальнику СРПП №4 Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 .
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають законні підстави для цього.
Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути: майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відтак, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий ОСОБА_3 прийшов до помилкового висновку, що вилучене в ході проведення огляду місця події 30.07.2020 майно є тимчасово вилученим в розумінні ст. 167 КПК України.
Крім того, як вбачається з клопотання про арешт майна, в ньому відсутня мета застосування такого арешту, передбаченого ч.2 ст. 170 КПК України, відсутні будь-які дані, що накладення такого арешту на вилучене майно в ході огляду місця події 30.07.2020 сприятиме досягненням цілей кримінального провадження накладення арешту на майно. Також, слідчим не доведено ризиків щодо можливості приховування майна, а саме по собі визнання органом досудового розслідування майна речовим доказом не є підставою для накладання арешту на майно з метою його збереження.
В судовому засіданні, слідчим ОСОБА_3 не було наведено достатніх і переконливих доказів, що майно може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що воно може бути зіпсовано, передано, перетворено чи відчужено, слідчим жодним чином не доведено існування цих ризиків, які як самі по собі, так і в сукупності становлять завдання накладення арешту на майно, а тому, якщо накладення арешту не відповідає завданням кримінального судочинства, такий арешт на майно не може бути накладений.
Слід також зазначити, що виносячи постанову про визнання цифрової нагрудної відеокамери марки «СаmmРrо I826R2.3/32» номенклатурний номер НОМЕР_1 речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000158 та передача її на зберігання, слідчим фактично вирішено статус вказаної нагрудної відеокамери, а тому накладення арешту на це майно, буде суперечити вимогам КПК України та прийнятому слідчим рішенню, оскільки фактично передавши майно на відповідальне зберігання, слідчий повторно просить, окрім накладення арешту на вказане майно, передати його на зберігання.
Слідчий суддя звертає увагу, що у даному випадку відсутні підстави для виконання слідчим вимог п.2 ч.1 ст.169 КПК України та повернення вказаного майна начальнику СРПП №4 Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 , оскільки таке майно не є тимчасово вилученим майном, а його статус визначено слідчим шляхом винесення постанови про визнання його речовим доказом та передачу на зберігання.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 170 КПК України, відсутні підстави для його накладення.

Керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000158 від 30.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1