Справа № 346/2570/20
Провадження № 1-кп/346/219/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березне Березнівського району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, проходить військову службу за контрактом на посаді гранатометника 3 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, громадянина України, українця,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.408 КК України, а саме дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Злочин вчинено за наступних обставин.

Так, 30.10.2019 року обвинуваченим ОСОБА_4 з Міністерством оборони України укладено контракт про проходження військової служби на строк 3 (три) роки. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.10.2019 р. № 104 - РС обвинуваченого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду гранатометника 3 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 . Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.10.2019 р.№ 443 обвинувачеий солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини. Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу. Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби обвинуваченому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2020 р.№ 81 обвинувачений солдат ОСОБА_4 вибув у відрядження до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 30 діб, з 08.02.2020 по 08.03.2020 року. Разом з тим, у зв`язку з проведенням карантинних заходів, щодо запобіганню поширенню коронавірусу COVID-19, обвинувачений солдат ОСОБА_4 був залишений в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1

( АДРЕСА_2 ) до 24.03.2020 року, після чого мав прибути до пункту постійного місця дислокації військової частини НОМЕР_2 (

АДРЕСА_3 ) на місце збору військовослужбовців для відправки в район виконання бойового завдання. Однак, 25.03.2020 року о 09 год. 00 хв. обвинувачений солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби назавжди, без поважних причин, не з`явився на службу з відрядження до розташування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу до військової частини.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України, визнав та повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину. Обвинувачений суду надав показання, що дійсно, 25.03.2020 року о 09 год. 00 хв. він не з`явився на службу з відрядження до розташування військової частини НОМЕР_2 , що в АДРЕСА_3 , оскільки забув. У вчиненому щиро розкаюється, більше такого не буде вчиняти.

Суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ст. 349 КПК України, з`ясувавши при цьому, що сторона обвинувачення та сторона захисту правильно розуміє зміст цих обставин, а показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та з`ясувавши, що немає сумніву у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку та, визнавши відповідно до її змісту недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав вину у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні дезертирства, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 408 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопрушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопрушень, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене кримінальне правопрушення обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Тому, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч. 3 ст. 408 КК України, у виді позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та обставини, що пом`якшують покарання, такі як щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1