Дата документу 18.01.2021 Справа № 326/1385/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 326/1385/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/270/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

розглянула 18 січня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 3 вересня 2020 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хінель Севського району Брянської області Росії, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110, ч.1 ст. 258-3 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Наприкінці 2013 року Російською Федерацією (далі РФ) із залученням її Збройних Сил вирішено здійснити протиправні умисні дії, спрямовані на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України, зокрема, шляхом окупації частини території України, а саме території АР Крим та м. Севастополь з метою подальшої її анексії та окупації території Донецької та Луганської областей.

Мотивами зазначених дій послугували Євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які були розцінені як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці з НАТО з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації, та денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України.

Досягти зазначеної мети вказані особи вирішили шляхом ведення агресивної війни та агресивних воєнних дій проти України, у тому числі з використанням підрозділів Збройних Сил Російської Федерації, окупації території України, створення і фінансування на окупованих територіях України терористичних організацій та вчинення інших злочинів.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьку Донецької області невстановленими особами за підтримки РФ на виконання завдання щодо зміни меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, з метою здійснення терористичної діяльності створено «Донецьку народну республіку» (далі «ДНР»).

Вказана організація є стійким об`єднанням невизначеного кола осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації, а тому у відповідності до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією.

Також 07 квітня 2014 року у м. Донецьку Донецької області прибічниками ідеї відокремлення Донецької області від України видано «Акт о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой народной республики», яким публічно закликано місцеве населення до проведення 11.05.2014 року на порушення порядку, встановленого Конституцією України, так названого «загального обласного референдуму» на території Донецької області з питання визнання державної самостійності «ДНР» та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України. При цьому протягом квітня-травня 2014 року в окремих містах Донецької області організовано та проведено низку мітингів з метою привернення уваги та схилення громадян України з числа місцевих мешканців до визнання державної самостійності «ДНР».

Громадянин України ОСОБА_8 , мешкаючи у м. Новогродівка Донецької області, підтримуючи ідею зміни територіальної цілісності України шляхом відокремлення Донецької області, на початку квітня 2014 року, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, вступив у злочинну змову з іншими особами, відносно яких здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000154, разом з якими утворив на території м. Новогродівка місцевий осередок представників «ДНР».

Приблизно 14 15 квітня 2014 року ОСОБА_8 за попередньою змовою у групі з особами, відносно яких здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000154, діючи умисно, організували та провели на території м. Новогродівка Донецької області масові заходи та мітинги, на яких до мешканців міста публічно висловлювалась пропаганда та поширення ідеології створення псевдодержавного утворення на території південно-східної частини України, доводився зміст «Акта о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой народной республики», а також публічно висловлювались заклики до мешканців міста Новогродівка Донецької області вчинювати дії, спрямовані на сприяння створенню «ДНР» шляхом участі у проведенні так званого «загального обласного референдуму» з вирішення питання про підтримку « ІНФОРМАЦІЯ_3 народной республики».

Зазначені дії ОСОБА_8 та осіб, що діяли спільно з ним, стали однією з підстав для проведення 16 квітня 2014 року 37-ої позачергової сесії Новогродівської міської ради VI скликання, на якій зокрема виступили невстановлені представники терористичної організації «ДНР», а також її місцевого осередку, та шляхом закликів до депутатів Новогродівської міської ради пропагували та поширювали ідеологію створення «Донецької народної республіки», в тому числі закликали до проведення на території міста Новогродівка Донецької області так званого «загального обласного референдуму».

При цьому, в період часу з 07.04.2014 р. до 11.05.2015 р. ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою у групі з іншими особами, відносно яких здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000154, на виконання загального злочинного плану терористичної організації «ДНР» з метою зміни території та державного кордону України в порушення порядку, передбаченого Конституцією України та Законом України «Про всеукраїнський референдум», вчинив дії з організації та проведення 11.05.2014 на території міста Новогродівка Донецької області так званого «загального обласного референдуму».

Зокрема, ОСОБА_8 за безпосередньої участі та за погодженням з іншими особами, відносно яких здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000154, визначено проведення «загального обласного референдуму» у приміщенні Будинку дитячої творчості Новогродівської міської ради, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого приміщення зазначеного закладу було взято під контроль учасниками місцевого осередку терористичної організації «ДНР», зокрема ОСОБА_8 .

Одночасно з цим ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з вищевказаними особами, шляхом вмовляння місцевих мешканців м. Новогродівка Донецької області, які були обізнані про порядок проведення місцевих виборів, прийняв участь у формуванні так названої «виборчої комісії» для забезпечення проведення у АДРЕСА_3 так званого «загального обласного референдуму» з питання підтримки « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

11.05.2014 року приблизно о 8 - 9 годині ранку (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) за безпосередньої участі ОСОБА_8 , відповідно до вказівок інших осіб, відносно яких здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000154, серед членів так званих «виборчих комісій» розподілено заздалегідь підготовлені так звані «бюлетені» з питанням підтримки « ІНФОРМАЦІЯ_3 народной республики» і протоколи для ведення їх обліку, та розпочато проведення так званого «загального обласного референдуму».

Під час його проведення ОСОБА_8 здійснював контроль за роботою так званої «виборчої комісії» та керівництво особами, що забезпечували охорону «виборчих дільниць», а по закінченню спільно з іншими особами організовував підрахунок результатів голосування та вивезення бюлетенів, актів та інших документів, що підтверджували факт проведення так званого «загального обласного референдуму», до м. Донецька Донецької області, а також їх подальшу передачу керівникам терористичної організації «ДНР» для використання у наступному проголошенні створення «Донецької народної республіки» на території України.

За таких обставин 11.05.2014 року в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України ватажками терористичної організації «ДНР» проведено так названий «загальний обласний референдум», за результатами якого 12.05.2014 року проголошено про суверенітет «Донецької народної республіки» (далі «ДНР») на території Донецької області.

Після чого з метою створення в очах міжнародної спільноти та місцевих мешканців образу «ДНР» як легітимного державного утворення, ватажками «ДНР» прийнято рішення щодо поступового створення та функціонування структурних підрозділів «ДНР» - окремих «органів та установ» так званих «політичного та силового блоків ДНР».

При цьому з метою надання вигляду законності їх діяльності ватажками зазначеної терористичної організації прийнято ряд документів із ознаками нормативності, проте які є нікчемними відповідно до законодавства України.

Так, 14.05.2014 року на тимчасово окупованій території Донецької області представниками терористичної організації «ДНР» введено в дію так звану «Конституцию ДНР», якою визначено систему так званих «органів державної влади ДНР», в якій як «законодавчий орган» визначено «Народный совет ДНР».

Надалі, 03 листопада 2014 року представниками терористичної організації «ДНР» з вищезазначеною метою фактично створено псевдо-законодавчий орган - «Народный Совет ДНР», до складу якого увійшло 100 так званих «депутатов», адресою розташування якого є АДРЕСА_4 .

28.11.2014 року видано так звані «Постановление № 11», яким затверджено «Регламент Народного Совета Донецкой Народной Республики», що має ознаки нормативно-правового документу, але відповідно до законодавства України є нікчемним, якими врегульовано діяльність «Народного Совета ДНР», закріплені його структура, права та повноваження, та «Постановление об образовании комитетов Народного совета», а 12.12.2014 - так зване «Положение о комитетах Народного совета ДНР и их функциях», відповідно до яких одним з 16 створених «комитетов» є «комитет Народного совета по безопасности и обороне».

З квітня 2014 року по теперішній час учасниками терористичної організацій «ДНР» на досягнення загальної злочинної мети всієї організації вчинюються порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади і місцевого самоврядування, зокрема, щодо визнання легітимності діяльності «ДНР» та влади її керівників здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Донецької області, акти застосування збройної сили до військовослужбовців Збройних сил України, правоохоронних органів України та інших представників сил антитерористичної операції у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, а також, вчинюються інші тяжкі та особливо тяжкі злочини.

Як наслідок, частина території Донецької області опинилась під контролем представників терористичної організації «ДНР» та відповідно до постанови Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», Закону України від 18.01.2018 «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» набула статусу тимчасово окупованої територіїю

Крім того, чисельні злочини, вчинені представниками терористичної організації «ДНР» або за їх участі знайшли своє відображення у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ДНР» терористичною організацією. Зокрема, у Зверненні ВРУ до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року за № 129-VIII, та Зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою ВРУ від 14.01.2015 за № 106-VIII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22.07.2014 за № 1597-VII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 за № 337-VIII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22.07.2014 за № 1596-VII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організації «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 за № 145-VIIІ.

Факт створення «ДНР» за підтримки та під контролем Російської Федерації визнано Резолюцією ПАРЕ від 12.10.2016. При цьому в Резолюції зазначено, що «ДНР» та всі її «установи» не мають будь-якої легітимності у відповідності з українським або міжнародним правом.

На початку листопада 2014 року ОСОБА_8 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, а саме у місті Донецьку, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «ДНР» та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, прийняв рішення про участь у терористичній організації «ДНР», та будучи 03.11.2014 року за результатами так званих «виборів» в « ОСОБА_9 » обраним так званим «депутатом» від псевдо-політичної сили «Донецкая Республика», в цій якості приймає участь у терористичній організації «ДНР» до цього часу.

12.12.2014 ОСОБА_8 відповідно до так званого «Постановления «I-24П-НС «О составе комитета Народного совета по безопасности и обороне», що має ознаки нормативно-правового документа, але згідно із законодавством України є нікчемним, призначено «членом комитета по безопасности и обороне» (надалі «комитет»), розташованого у будівлі, незаконно зайнятій представниками «ДНР», за адресою: АДРЕСА_4 .

В період з 03.11.2014 року по 11.09.2018 року ОСОБА_8 , періодично перебуваючи за вищевказаною адресою у м. Донецьку Донецької області, діючи умисно, будучи так званим «депутатом Народного Совета ДНР» та «членом комитета», використовуючи надані представниками терористичної організації «ДНР» владні повноваження, будучи особою, на яку покладено відповідальність за виконання завдань та функцій «комитета», забезпечуючи формування у населення думки щодо легітимності створених «установ ДНР» та їх роботи виключно на благо мешканців окупованої території, приймав участь у терористичній організації «ДНР» шляхом участі в розробці та подальшому прийнятті документів, які мають ознаки нормативно-правових актів, але відповідно до чинного законодавства України є нікчемними, в тому числі: «О воинской обязанности и военной службе»; «О статусе военнослужащих»; «Об обороне»; «О полиции»; «О службе в органах внутренних дел»; «О внутренних войсках»; «О мобилизационной подготовке и мобилизации в Донецкой народной республике»; «О статусе участника народного ополчения»; «О статусе участников вооруженного конфликта и участников боевых действий в период отражения военной агрессии Украины против Донецкой Народной Республики».

В той же час основним місцем перебування ОСОБА_8 як «депутата ДНР» є тимчасово окупована територія Тельманівського (нині Бойківського) району Донецької області, де за адресою: АДРЕСА_5 , організовано його приймальню та проводиться прийом місцевих мешканців відповідно до графіку, затвердженого так названим «Председателем Народного Совета Донецкой Народной Республики».

Крім того, ОСОБА_8 як «депутат Народного совета ДНР» на виконання завдань терористичної організації «ДНР» налагодив взаємодію з окремими засобами масової інформації, що діють на тимчасово окупованій території, використовуючи їх для висвітлення діяльності «ДНР», здійснення пропагандистських акцій на її підтримку, зокрема через мережу Інтернет, та формування думки серед населення і світової спільноти як про законність власних дій, так і про легітимність створення та діяльності «ДНР».

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 3 вересня 2020 року:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 КК України та ч. 1 ст. 258-3 КК України і йому призначено покарання:

за ч.2 ст. 110 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч.1 ст. 258-3 КК України у вигляді восьми років позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у вигляді восьми (8) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання після набрання вироком суду законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирався.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальненні доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з оскаржуваним вироком через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Вказує, що судом безпідставно застосовано спеціальну процедуру судового провадження за відсутності обвинуваченого так як жодних доказів оголошення ОСОБА_8 в міждержавний та/або міжнародний розшук не було надано, також не надано будь-яких передбачених кримінальним процесуальним законом доказів на підтвердження визнання «ДНР» терористичною організацією стороною обвинувачення, а судом не встановлено.

Крім того, вказує на порушення судом вимог ст.ст. 370, 374 КПК України, оскільки у вироку не вірно та не в повному обсязі відображено показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Зазначає про порушення вимог ст. 290 КПК України, оскільки ОСОБА_8 не було відкрито матеріалів досудового розслідування, а також порушення вимог процесуального закону про вручення останньому повідомлення про підозру.

Також вказує, що суд не надав оцінки запереченням сторони захисту щодо достовірності інформації з мережі Internet, зафіксованої протоколами огляду слідчим під час досудового розслідування.

Просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити.

Позиції учасників судового провадження

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вказавши про необґрунтованість доводів апелянта та доведеність вини ОСОБА_8 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Судова колегія, перевіряючи доводи сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів, вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Місцевий суд обґрунтовано, з посиланням на досліджені докази відхилив позицію сторони захисту з приводу відсутності доказів винуватості ОСОБА_8 , відсутності доказів на підтвердження визнання «ДНР» терористичною організацією, зауважив на обгрунтованому застосуванні спеціальної процедури судового провадження за відсутності обвинуваченого.

При цьому, суд першої інстанції, проявляючи неупередженість, дотримуючись визначених ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження та оцінки доказів у відповідності до вимог ст.ст. 89, 94, 95 КПК України, задовольнивши клопотання захисника, визнав показання свідків, наданих під час досудового розслідування недопустимими доказами, внаслідок чого не взяв їх до уваги.

Одночасно решта здобутих та наданих доказів оцінені судом кожен окремо, а їх сукупність за критеріями достатності та взаємозв`язку, з чим погоджується апеляційна інстанція.

Незважаючи на доводи захисника, які були предметом оцінки в суді першої інстанції та аналогічні тим, що висловлені у апеляційній скарзі, дослідивши доказову базу, слід констатувати неспроможність позиції сторони захисту з приводу висунутого обвинувачення та порушень кримінального процесуального закону.

Так, свідок ОСОБА_10 , яка була депутатом Новогродівської міської ради, вказала на активну участь ОСОБА_8 у 2014 році у створенні «ДНР», на проведення ним пропаганди «Русского мира» на території Новогродовки, зніття обвинуваченим з адміністративної будівлі прапору України, намагання почепити прапор ДНР, організовуння демонстрацій, мітингів та референдумів.

За показаннями свідка ОСОБА_11 , який у 2014 році був заступником міського голови м. Новогродівка, слідує, що ОСОБА_8 з братом приїхали в будівлю міської ради, ламали двері, вішали прапор «ДНР». Свідок вказував на організаційну роль ОСОБА_8 , збирання ним людей, вирішення питання про проведення референдуму, агітування людей за референдум і створення «ДНР».

Допитаний свідок ОСОБА_12 також підтвердив, що у 2014 році ОСОБА_8 організовував референдум щодо створення «ДНР», займався охороною будівлі міської ради, давав дружинникам розпорядження, а в день референдуму обвинувачений перебував на виборчій дільниці у якості керівника.

Доводи сторони захисту щодо невірного викладення показань свідків та неповноти їх викладення у вироку не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно звукозаписів судових засідань, що містяться на технічному носії, долученому до матеріалів кримінального провадження, колегією суддів не встановлено неповноти чи розбіжностей щодо повідомлених свідками суттєвих обставин з тими показаннями, які відображені в мотивувальній частині вироку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що доводи захисника стосовно відображення показань вказаних свідків фактично зводяться до їх переоцінки та до бажання апелянта у викладенні свідчень у прийнятному для сторони захисту контексті.

Посилання захисника на упередженість свідка ОСОБА_10 ніякими об`єктивними обставинами не підтвердженні, свідок надавала пояснення щодо обставин, які вона сприймала, зокрема щодо обставин активної участі ОСОБА_8 у створенні «ДНР».

Повідомлені даним свідком обставини власного вимушеного переховування були пов`язані із вказаною діяльністю ОСОБА_8 та його брата Геннадія, які її розшукували та побили доньку через здійснений опір діям обвинуваченого. Ці покази ОСОБА_10 також знайшли відображення у вироку, що спростовує доводи захисника з приводу неповноти викладених судом у вироку показань.

З аналізу свідчень ОСОБА_10 обставини побиття її доньки були лише наслідком активних дій ОСОБА_8 .

Одночасно свідок ОСОБА_10 зазначала про дії обвинуваченого, які передували проведенню так званого референдуму та були спрямовані на його організацію, тобто події очевидцем яких була свідок.

Підстав ставити під сумнів показання свідка ОСОБА_10 відсутні, тим паче ці свідчення узгоджуються із іншими дослідженими доказами.

На підтвердження винуватості ОСОБА_8 місцевим судом в основу обвинувального вироку також покладено безпосередньо досліджені письмові докази, яким надана грунтовна оцінка у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Так, згідно витягів з кримінальних проваджень № 0000154, № 0000157до ЄРДР внесено відповідно 26.07.2016 року та 21.07.2018 року відомості про неправомірні дії, зокрема ОСОБА_8 щодо сприяння діяльності терористичної організації «ДНР» та щодо зміни меж території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб (т.2 а.п. 20-21, 32).

Матеріалами НСРД, а саме: протоколом за результатами проведення НСРД від 18 листопада 2016 року, ухвалою слідчого судді апеляційного суду Донецької області від 15.08.2016 року про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової дії у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу абонентського номеру НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_8 та ухвалою слідчого судді апеляційного суду Донецької області від 02.08.2018 р. про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні № 0000157 від 31.07.2018 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 110 КК України, матеріалів негласних слідчих ( розшукових) дій, проведених в рамках кримінального провадження № 0000154 - підтверджено що ОСОБА_8 у групі депутатів голосували під час приїзду з м. Донецька ОСОБА_13 і разом приймали рішення (т. 2 а.с. 82-85, 88, 93).

Висновком експерта по портретній експертизі № 145 від 17.09.2018 року ідентифіковано ОСОБА_8 як одну і ту ж особу, зображену як на копіях паспорта громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копії заяви про видачу паспорта громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 так і на фотознімках, що зберігаються у файлах з назвами : « НОМЕР_2 », «boziavkin-25.09.65», «httpsdnrsovet 1», «httpsdnrsovet 2», «httpsdnrsovet 26», «httpsdnrsovet 28», «httpsdnrsovet 29», «httpsdnrsovet 30», «httpsdnrsovet 34», «httpsdnrsovet 39», «httpsdnrsovet 41», «httpsdnrsovet 42», «httpsdnrsovet 43», «httpsdnrsovet 44», «httpsdnrsovet 45», «httpsdnrsovet 47», «httpsdnrsovet 48», «газеті ДНР 2 », «газет ДНР 3», записаних на оптичному носії інформації DVD-R «Perfeo» 4,7 GB (т 2 а.п. 96-99).

Факт створення терористичної організації «Донецька народна республіка» та обрання ОСОБА_8 так званим «депутатом» терористичної організації «ДНР» підтверджено протокол огляду від 02.12.2016 року оптичного носія інформації «Videx CD R 700MB, на якому збережено електронні файли з назвами « ОСОБА_14 » та «Позивной «Барон».mp4», а саме відеозапису інтерв`ю з братом ОСОБА_8 ОСОБА_15 (т. 2 а.п. 167- 176).

Безпосередня участь ОСОБА_8 у проведенні референдуму по створенню «ДНР» підтверджується відомостями протоколу огляду від 29.08.2018 року матеріалів кримінального провадження № 0000280, зареєстрованого у ЄРДР 24.07.2014 року, за підозрою ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України (т. 2 а.п. 185- 232).

Протоколом огляду від 17.06.2014 року мережі Інтернет через ресурс «Youtube» зафіксовано хід засідання т.з. депутатського корпусу терористичної організації «Донецької народної республіки» 16.05.2014 року (т. 3 а.п. 1-20).

За протоколом огляду від 05.09.2018 року мережі Інтернет через браузер «Opera» за допомогою сервісу пошуку «Google», на якому відображені події жовтня 2014 року, слідує незаконне проведення референдуму про відділення Донецької області від території України та створення так званої «Донецької народної республіки» та оглянуто бюлетень для голосування на референдумі 11 травня 2014 року ( т.3 а.п. 59-60);

Висновком експерта від 15.03.2016 року ідентифіковано територіальні межі, які контурно зображені на так званому бюлетені для голосування на незаконному референдумі 11 травня 2014 року, з адміністративними кордонами Донецької області, визначеними у 1938 році по її утворенню (т.3 а.п.76-78);

Факт заклику до певних територіальних змін, а саме - до створення на території Донецької області України суверенної держави, яка матиме назву «Донецька народна республіка» підтверджується висновком судової семантико- текстуальної експертизи писемного мовлення від 26.05.2016 року та додатку № 1 до нього (т.3. а.п.79-87).

Протоколом огляду від 06.09.2018 року мережі Інтернет зафіксовано відомості про ОСОБА_8 як учасника т.з. «Комитета Народного Совета по безопасности и обороне № 42 пгт Тельманово» (т. 3 а.п. 116-180, 174).

Безпосередня участь обвинуваченого ОСОБА_8 у терористичній організації підтверджується протоколом огляду від 05.06.2018 р. у пошуковій системі сервісу «www.google.com», а саме обвинувачений як депутат Народного Совета Донецькой Народной Республики в округах здійснює прийом громадян у вівторок та четвер з 09-години до 15 години (т. 4 а. с. 71); останній є учасником так званого «Комитета Народного Совета по безопасности и обороне, що здійснюють розробку та видання інструкцій та вказівок, що містять порядок дій для інших учасників терористичної організації «Донецька народна республіка», спрямованих на здійснення силового утримання захопленої ними території Донецької області України та чинення збройного опору Збройним силам України, а також правоохоронним органам України, задіяним у проведенні антитерористичної операції» з додатками та скріншотами (т.4 а.п. 1-250 т. 5 а.п. 1-268 т. 6 а.п. 1-309).

Сукупність наведених районним судом доказів підтверджує вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, слід констатувати неспроможність загальних доводів сторони захисту про відсутність допустимих доказів на підтвердження провини ОСОБА_8 в інкримінованих злочинах.

Доводи сторони захисту щодо безпідставного застосування спеціальної процедури судового провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає необґрунтованими внаслідок наявності ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.02.2019 року щодо здійснення кримінального провадження за відсутності ОСОБА_8 в порядку спеціального судового провадження(т. 1 а.п. 163-164), що передбачено ч.3 ст.323 КПК України, відомостей реєстру матеріалів досудового розслідування (т.1 а.п. 24) та змісту ухвали Приморського районного суду Запорізької області від 30.08.2018 року (т.1 а.п. 125-127) щодо оголошення 10 липня 2018 року ОСОБА_8 у розшук.

Додатково слід зауважити, що обізнаність ОСОБА_8 про розгляд справи відносно нього за інкримінованих обставин, а отже і щодо висунутих підозри та обвинувачення підтверджується свідченнями ОСОБА_11 , який пояснював про телефонне спілкування із ОСОБА_8 щодо судового розгляду справи відносно останнього та численні повідомлення обвинуваченого про судовий розгляд через друковані засоби масової інформації, що підтверджується матеріалами провадження.

Є не спроможними посилання захисника на відсутність доказів визнання «ДНР» терористичною організацією. Ця обставина була предметом дослідження в суді першої інстанції, чому надана достатня оцінка з урахуванням наведених у оскаржуваному вироку позиції Верховного Суду та практики Європейського суду з прав людини, що слугує спростуванням таких доводів захисника.

Висновок місцевого суду щодо діяльності «ДНР» як терористичної організації також обгрунтований зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VІІІ, та Зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою ВРУ від 14.01.2015 р. за № 106-VIII, Постанові ВРУ Про заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму»» від 22.07.2014 року за № 1597-VIІ, Постанові ВРУ «Про заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 р. за № 337-VIІ, Постанові ВРУ «Про заяву Верховної Ради України Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України« від 22.07.2014 р. за № 1596-VIІ, Постанові ВРУ «Про заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленої постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 №145-VІІІ.

При цьому, слід зауважити, що окремого судового рішення, рішення органу законодавчої чи виконавчої влади про визнання діяльності терористичною для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст.258-3 КК України не вимагається.

Одночасно судова колегія наголошує на аналогічній, останньої за часом позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 29 жовтня 2020 року ЄУ № 642/6196/17 (провадження № 51-3598км18).

Стосовно твердження апелянта про порушення вимог ст. 290 КПК України у зв`язку з не відкриттям ОСОБА_8 матеріалів досудового розслідування, апеляційна інстанція звертається до наступного.

Так, застосування спеціальної процедури досудового розслідування (т.1 а.с.124-127), відкриття матеріалів кримінального провадження адвокату ОСОБА_17 , який здійснював захист ОСОБА_8 , що підтверджується відповідною розпискою (т.1 а.п. 29) виявляють безпідставність таких доводів апелянта.

За наявності як на стадії досудового розслідування, так і при судовому розгляді захисників вказують на дотримання права обвинуваченого на захист.

Відповідаючи на доводи адвоката ОСОБА_7 з приводу неналежного повідомлення ОСОБА_8 про підозру, судова колегія звертає увагу на наступні обставини.

Постановою прокурора від 31.07.2018 року матеріали відносно ОСОБА_8 виділенні в окреме провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_8 вручено його захиснику та вжито заходів до його вручення ОСОБА_8 (т.2 а.п. 6-13).

Відомості протоколу огляду від 11.07.2018 року засвідчують, що за допомогою мобільного пристрію «Xiaomi Redmi Note 2» 10.07.2018 року через мобільний додаток «Viber» повідомлено про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.110 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, та надіслання повісток про його виклик до слідчого відділу 2 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях для допиту в якості підозрюваного та отримання письмового повідомлення про підозру на номер абонента стільникового зв`язку НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_8 , які було переглянуто (т.2 а.п. 36-44).

Отже, факт вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування кримінального провадження (т.1 а.п. 20), протоколом огляду від 11.07.2018 року мобільного телефону щодо направлення на використовуваний обвинуваченим номер мобільного телефону повідомлення про підозру, повістки про виклик. Зазначеним зафіксовано огляд абонентом ОСОБА_8 скерованого повідомлення про підозру та повістки (т. 2 а.п. 36-44).

Вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 через направлення за телефоном відповідає положенням ст.ст. 135, 278 КПК України та обумовлено обставиною перебування обвинуваченого поза межами підконтрольної державі території, його оголошення у розшук, що цілком виправдовує форму та обраний шлях вручення письмового повідомлення про підозру.

Таким чином, наведені вище обставини спростовують доводи сторони захисту відносно неналежного повідомлення ОСОБА_8 про підозру.

Доводи апелянта щодо ненадання судом оцінки запереченням сторони захисту щодо достовірності інформації з мережі Internet, зафіксованої протоколами огляду слідчим під час досудового розслідування, не заслуговують на увагу, оскільки докази у виді протоколів оглядів складені у відповідності до вимог закону. При цьому фактичні дані вказаних протоколів судом були оцінені як джерело доказів, отриманих у ході процесуальної дії, передбаченої ст. 237 КПК України, а тому обґрунтовано покладено в основу обвинувального вироку як належні та допустимі докази причетності обвинуваченого до скоєного.

Районний суд, аналізуючи допустимість вказаних доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх збирання, досліджені докази обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

Перелічені у вироку і досліджені судом першої інстанції докази, які є послідовними, логічно поєднуються один з одним, у своїй сукупності відтворюють події інкримінованих кримінальних правопорушень та доводять провину ОСОБА_8 за ч.2 ст. 110, ч.1 ст. 258-3 КК України.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин справи, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого, колегією суддів не виявлено.

Апеляційний перегляд здійснено у межах доводів апеляційної скарги, що відповідає вимогам ч.1 ст. 404 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 3 вересня 2020 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 110, ч.1 ст. 258-3 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4