справа № 208/7466/20
№ провадження 1-кс/208/1943/20
УХВАЛА
Іменем України

12 листопада 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України в межах кримінального провадження № 0001107 від 08.07.2020 року, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, який має середньо-спеціальну освіту, непрацюючого, неодруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого-

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним погодженим з прокурором клопотанням, пославшись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчим зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою незаконного збагачення шляхом вчинення незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс» на території м.Кам`янського, у невстановлені під час досудового розслідування дату і час, в невстановленому під час досудового розслідування місці, незаконно придбав у невстановлений слідством спосіб невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс» з метою його подальшого збуту, який в подальшому почав незаконно зберігати при собі з метою збуту.

02.09.2020, приблизно о 14 год. 40 хв. працівники поліції, відповідно до ст. 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», з метою документування злочинної діяльності ОСОБА_5 , пов`язаної з незаконним збутом наркотичних засобів, передали громадянину під вигаданими даними ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював оперативну закупку на підставі постанови прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури № 854т від 13.08.2020, грошові кошти на загальну суму 200 (двісті) гривень купюрами номіналом 100 гривень 1 шт., з серією та номером АД 7455523, номіналом 50 гривень 2 шт., з серіями та номерами: УБ 5731215, УК 1205572.

02.09.2020, приблизно о 15.35 год. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи біля будинку № 29 по вул. Гайдамацькій в м. Кам`янському, зустрівся із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому ОСОБА_7 передав грошові кошти у сумі 200 (двісті) гривень купюрами номіналом 100 гривень 1 шт., з серією та номером АД 7455523, номіналом 50 гривень 2 шт., з серіями та номерами: УБ 5731215, УК 1205572, а ОСОБА_5 передав ОСОБА_7 сліп пакет, в якому знаходилась речовина рослинного походження масою 0,3226 г., що відповідно до висновку експерта № 19/104-8/4474 від 20.10.2020 являється канабісом, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якого (в перерахунку на висушену речовину) становить 0,2803 г., тобто, ОСОБА_5 , здійснив незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс».

Цього ж дня, тобто 02.09.2020, приблизно о 15 год. 50 хв. ОСОБА_7 , повернувшись до автомобіля співробітників поліції, в присутності двох понятих, добровільно видав працівникам поліції сліп пакет, в якому знаходилась речовина рослинного походження масою 0,3226 г., що відповідно до висновку експерта № 19/104-8/4474 від 20.10.2020 являється канабісом, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якого ов перерахунку на висушену речовину) становить 0,2803 г., який йому незаконно збув ОСОБА_5 .

Слідчий посилається на те, що підозра відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України обґрунтовується наступними доказами: протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 08.07.2020; протоколами допитів свідка ОСОБА_7 від 15.07.2020 та від 03.09.2020; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 04.09.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; протоколом добровільно виданих предметів від 02.09.2020; протоколом про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 03.09.2020 та від 09.09.2020; висновком експерта № 19/104-8/4474 від 20.10.2020, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий, враховуючи характеризуючи дані на особу підозрюваного ОСОБА_5 , тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, відсутність міцних соціальних зв`язків, те, що підозрюваний знайомий з деякими свідками, що надасть підозрюваному можливість впливати на свідків з метою надання неправдивих показань для уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, вважає наявними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримала з підстав, зазначених у його мотивувальній частині, наголосила на обґрунтованості підозри та клопотання щодо обрання саме тримання під вартою, як запобіжного заходу відносно підозрюваного. Враховуючи неможливість у законний спосіб забезпечити своє майнове становище ОСОБА_11 , який не має офіційного місця роботи, стійких соціальних зв`язків, зазначила, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного у випадку застосування до нього менш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із примусовим позбавленням волі

У судовому засіданні слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 підтримав позицію, наголошену прокурором та своє клопотання, посилаючись на обставини, викладені в ньому та просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначив, що повідомлена ОСОБА_5 підозра є підтвердженою зібраними доказами у їх сукупності. Враховуючи підстави, зазначені у ст. 194 КПК України, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде відповідати меті застосування запобіжного заходу та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного. Також слідчий просив визначити підозрюваному заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання. Пояснив, що підозра є необґрунтованою, оскільки вилучену у нього наркотичну речовину брав для власного вживання, а не для розповсюдження. Він хворий на туберкульоз, але не знає, в якій стадії та формі. Також зазначив, що не має наміру переховуватись від органів слідства та суду.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Просив обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки у останнього є літня мати, за якою потрібен догляд. Враховуючи ситуацію із захворюваністю на коронавірус та знаходження матері у групі ризику за віком, вважав за доцільне просити застосування до ОСОБА_11 особистого зобов`язання, щоб останній мав змогу надавати матері допомогу. Стосовно того, що підозрюваний не має офіційного місця роботи, зазначив, що на даний час немає закону, який би зобов`язував мати офіційне місце роботи.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 11.11.2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до п. 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до рішень Європейского суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Також Європейський суд у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, наявність обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_5 у вчиненні ч.2 ст.307 КК України, підтверджується наступними доказами: протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 08.07.2020; протоколами допитів свідка ОСОБА_7 від 15.07.2020 та від 03.09.2020; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 04.09.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; протоколом добровільно виданих предметів від 02.09.2020; протоколом про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 03.09.2020 та від 09.09.2020; висновком експерта № 19/104-8/4474 від 20.10.2020, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у даному кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

З приводу тверджень підозрюваного щодо того, що підозра є необґрунтованою, суд звертає увагу на те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі "Мюрей проти Сполученого Королівства" (п.55 Рішення), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

При прийнятті рішення, щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується, як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, як позбавлення волі на строк до десяти років; що ОСОБА_11 не має офіційного місця роботи та сталих соціальних зв`язків.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

1. Переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що так як підозрюваний не має постійного офіційного місця роботи або навчання, вчинив умисний тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, таким чином, може в будь-який момент залишити або змінити місце мешкання, намагаючись переховуватись від органів досудового розслідування та уникнути покарання за вчинений злочин.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний не має на утриманні малолітніх дітей та батьків похилого віку, тобто не має стійких соціальних зв`язків. Сама лише наявність у нього матері не може говорити про те, що він її утримує, оскільки він не має доходу.

- підозрюваний не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходів.

2. Незаконно впливати на свідків у зазначеному кримінальному провадженні.

Даний ризик обґрунтовується тим що, підозрюваний особисто знайомий з деякими зі свідків у вказаному кримінальному провадженні та, таким чином, може намагатись вплинути на них з метою змусити змінити свої показання.

3. Вчините інше кримінальне правопорушення, так як підозрюваний, вчинивши вищевказаний умисний тяжкий злочин, може повторно його вчинити, тобто продовжити займатись збутом наркотичних засобів або вчинити інший злочин, в тому числі у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється у розмірі до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, встановленими під час судового засідання ризиками, розмір застави повинен складати шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09 січня 2021 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави 126 120 грн (сто двадцять шість тисяч сто двадцять гривень). У разі внесення застави на депозитний рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які він повинен буде виконувати строком до 09 січня 2021 року включно:
- прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

-не відлучатися із м. Кам`янське Дніпропетровської обл. без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-докласти зусиль до пошуку роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1