У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.10.2020 Справа №607/16555/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 у м. Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, в порядку ст.107 КПК України, розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 02 вересня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні № 0000175, -

встановив:
Адвокат ОСОБА_3 який дії в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою на постанову слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 02 вересня 2020 року у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні № 0000175.

В поданій скарзі зазначено наступне: «СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000175 від 21.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.

29.10.2019 року, в рамках вищевказаного кримінального провадження, підзахисного ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України (копія протоколу додається). В цей же день, ОСОБА_4 за участю захисника з числа БВПД було допитано в статусі підозрюваного (копія протоколу додається).

30.10.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 189 КК України (копія повідомлення про підозру додається). Після повідомлення про підозру, тобто після 30.10.2019 року, підзахисного не було допитано як підозрюваного, чим порушено його право, передбачене п.5 ч.3 ст.42 КПК України, зокрема давати покази з приводу підозри.

Зважаючи на допущене істотне порушення стороною обвинувачення права на захист, 06 грудня 2019 року в інтересах ОСОБА_4 , слідчому ОСОБА_6 подано клопотання в порядку ст. 220 КПК України, із проханням невідкладно допитати ОСОБА_4 з приводу повідомлення про підозру, із забезпеченням можливості користуватися рідною грузинською мовою, шляхом залучення перекладача із української мови на грузинську, за рахунок держави, за участю адвоката ОСОБА_3 (копія клопотання додається).

09 грудня 2019 року, за результатом розгляду вище вказаного клопотання, слідчим ОСОБА_6 прийнято постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання, якою в задоволенні клопотання захисника про допит ОСОБА_4 із забезпеченням можливості користуватися грузинської мовою, шляхом залученням перекладача із української мови на грузинську, за участю адвоката ОСОБА_3 , відмовити частково, забезпечивши перекладача із української мови на російську під час відповідної слідчої дія (копія постанови долучається).

Таким чином, як вид - слідча дія слідчим задоволена, а тому вона імперативно підлягала проведенню в найкоротший проміжок часу.

Однак, зважаючи на неповідомлення ОСОБА_4 та мене, як захисника та особу, яка ініціювала проведення такої слідчої дії про дату та час її проведення, 19 грудня 2019 року, слідчим ОСОБА_6 отримано клопотання захисника, в порядку ст. 220 КПК України, з проханням невідкладно повідомити про дату та час проведення слідчої дії допит ОСОБА_4 з приводу повідомлення про підозру та провести вказану слідчу дію у найкоротший проміжок часу (копія клопотання додається).

За результатом розгляду зазначеного вище клопотання, слідчим листом від 19.12.2019 року №16402/9/6-2019 повідомлено про те, клопотання про повідомлення дати та часу проведення слідчої дії допит ОСОБА_4 , розглянуто та задоволено. Водночас проінформовано, що на виконання вимог ст. 135 КПК України, мене буде заздалегідь повідомлено про дату та час проведення вище вказаної слідчої дії.

10 лютого 2020 року в рамках даного кримінального провадження було змінено щодо ОСОБА_4 повідомлення про підозру за ч.2 ст. 189 КК України та 15.02.2020 року відбулась спроба його вручення підзахисному. Однак ОСОБА_4 також не було допитано після зміни раніше повідомленої підозри, чим повторно порушено його право на захист.

Зважаючи на факт зміни повідомлення про підозру та не проведення допиту підзахисного, мною як захисником в інтересах ОСОБА_4 , подано повторно клопотання 04 травня 2020 року, із проханням невідкладно допитати ОСОБА_4 , за участю адвоката та перекладача із української мови на грузинську, за рахунок держави, оскільки на той час до кримінального провадження уже було залучено перекладача саме із грузинської мови на українську (копія клопотання та постанови додається). Вказане клопотання надіслано «Укрпоштою» на адресу СУ ГУНП в Тернопільській області, цього ж дня, що стверджується копією фіскального чеку.

У задоволенні даного клопотання слідчим відмовлено, про що прийнято постанову про відмову у задоволенні клопотання від 05.05.2020 року.

17.06.2020 року слідчим суддею ОСОБА_7 вище вказану постанову скасовано та зобов`язано повторно розглянути та повідомити про результати розгляду, ЄУНСС 607/7901/20 (копія рішення суду додається).

На виконання вище вказано судового рішення, слідчим вдруге відмовлено у задоволенні клопотання, про що прийнято постанову від 07 липня 2020 року.

19 серпня 2020 року, слідчим суддею ОСОБА_1 постанову про відмову у задоволенні клопотання скасовано та зобов`язано повторно розглянути клопотання від 04 травня 2020 року, в порядку визначеному ст. 220 КПК України, ЄУНСС 607/13160/20(копія рішення суду додається).

21.09.2020 року, мною отримано постанову від 02.09.2020 року, про відмову, в третє, у задоволенні клопотання від 04.05.2020 року щодо невідкладного проведення допиту ОСОБА_4 .

Сторона захисту вважає дану постанову необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Підставою відмови у задоволенні клопотання, на переконання слідчого є те, що проведення допиту ОСОБА_4 без його згоди суперечить свободі від самовикриття та праву не свідчити проти себе.

Поняття «свобода від самовикриття» закріплене у положенні ст. 18 КПК України, відповідно до якої, жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права. Жодна особа не може бути примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні її близькими родичами чи членами її сім`ї кримінального правопорушення.

Таким чином, законодавець захищає людину виключно від заходів примусу щодо дачі показів у рамках кримінального провадження і наголошує, що це є її виключне право, а не обов`язок.

А тому таке обґрунтування слідчого є безпідставним, невірним тлумаченням вимог КПК України, і в тому числі таким, що не узгоджується із фактичними обставинами справи.

Так, згідно із ч.1 ст. 20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до положення п. 5 ч.3 ст.42 КПК України, підозрюваний має право давати пояснення, показання з приводу підозри.

Частиною 4 ст. 46 КПК України встановлено, що захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

На підставі системного аналізу положень статтей 20, 42, 46 КПК України, підозрюваний може реалізовувати своє право давати покази щодо повідомлення про підозру як самостійно так і за допомогою свого захисника. Зважаючи на те, що підзахисний не володіє державною мовою та у вказаний період утримувався у ДУ «Чортківська установа виконання покарань №26», дані обставини об`єктивно унеможливлювало самостійне подання клопотання про його допит.

Щодо доводів слідчого про те, що підзахисний скористався своїм процесуальним правом та відмовився від дачі показань 29 жовтня 2019 року, слід зауважити, що станом на вказану дату ОСОБА_4 не було вручено повідомлення про підозру, а тільки на наступний день - 30 жовтня 2019 року. Таким чином, висловити свої покази щодо повідомлення про підозру ОСОБА_4 був позбавлений можливості, оскільки на той час подія у часовому періоді ще не відбулась і зміст повідомлення про підозру йому був не відомий.

Поряд з цим, 29 жовтня 2019 року допит ОСОБА_4 відбувся за участю захисника із числа БВПД ОСОБА_8 , якою на день проведення слідчої дії допит підозрюваного, була визначена саме така правова позиція у справі, відмова від дачі показів.

В подальшому, захист ОСОБА_4 здійснювали адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , а захисник ОСОБА_8 припинила свою участь у даному кримінальному провадженні. Таким чином заміна адвоката, зумовила також і зміну правової позиції щодо надання показів, в тому числі після повідомлення ОСОБА_4 про підозру 30.10.2019 року.

Значний об`єм доводів щодо відмови у задоволенні клопотання стосується оскарження повідомлення про підозру від 30.10.2019 року та від 10.02.2020 року, однак інститут оскарження повідомлення про підозру жодним чином, в даному контексті, не становить преюдиції порушеному праву підозрюваного давати покази щодо повідомлення про підозру, а тому спростування таких доводів позбавлено раціонального змісту.

Право на захист, відповідно до п. 5 ст. 129 Конституції України, є основною засадою судочинства, а відповідно до ст. 20 КПК України однією із засад кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження, у тому числі, слідчий, зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 19 Конституції України, закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 4 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а також кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно ч. 4 ст. 46 КПК України, захисник користується процесуальними правами підозрюваного, захист якого він здійснює».

ОСОБА_3 подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 в судове засідання за викликом не з`явився, причини не повідомив, однак надав письмову заяву про доручення копії рішення апеляційного суду.

Ознайомившись із змістом скарги та матеріалами долученими до неї, враховуючи подані сторонами матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із змісту скарги та матеріалів долучених до неї вбачається, що Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 із клопотанням про проведення слідчих дій а саме: допит ОСОБА_4 , за участю перекладача із української мови на грузинську, за рахунок держави.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 02 вересня 2020 року, у вказаному клопотанні відмовлено

Відповідно до ст.55 Конституції України права людини захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Згідно п.7 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, прокурора повинна містити відомості про:зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

З долученої до скарги копії постанови слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання від 02 вересня 2020 року, вбачається що у клопотанні адвоката ОСОБА_3 було відмовлено, про те мотивувальна частина постанови не містить достатніх аргументувань відмови у вчиненні слідчих дій зазначених у клопотанні адвоката із посиланням на законодавство.

Крім цього слідчий суддя приймає до уваги те, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.06.2020 року зобов`язано слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області у даному кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000175 від 21.10.2019 року, розглянути по суті клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах захисту ОСОБА_4 про проведення невідкладного допиту ОСОБА_4 з врахуванням вимог ст.ст. 110, 220 КПК України та повідомити заявника про результати розгляду.

Також ухвалою слідчого судді від 19 серпня 2020 року постанову про відмову у задоволенні клопотання скасовано, та зобов`язано слідчого повторно розглянути клопотання від 04 травня 2020 року в порядку ст. 220 КПК України.

Однак із змісту скарги вбачається, що слідчим проігноровано доводи суду та 21.09.2020 року, ОСОБА_3 поштовим відправленням, без повідомлення про вручення, отримано постанову слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області від 02.09.2020 року, про повторну відмову в задоволенні клопотання про проведення невідкладного допиту ОСОБА_4 .

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява № 11901/02, п. 49, розглядаючи питання чи мало місце порушення статті 8 Конвенції, ЄСПЛ зазначив, зокрема, щодо принципу законності, обов`язок держави забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, - рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., заява № 17748/91 п. 38.

Відповідно до рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії»,від 23 червня 1993 року, заява № 12952/87, п. 63, право на змагальність провадження, передбачає, що кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

На підставі п.18 ч.1 ст.3 КПК України головним обов`язком слідчого судді є здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному

Проаналізувавши наведене у сукупності вважаю, що скарга підлягає до часткового задоволення шляхом скасування оскаржуваної постанови та зобов`язання слідчого повторно розглянути подане клопотання в порядку передбаченому ст. 220 КПК України. Щодо прохання про проведення слідчих дій а саме допиту підозрюваного відмовити, оскільки на думку суду воно є передчасним та, щодо необхідності зобов`язання проведення даної слідчої дії не надано достатньо доказів.
Керуючись статтями 8, 55, 129 Конституції України, статтями 3, 7, 28, 107, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Скаргу задовільнити частково.

Постанову слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 02.09.2020 року, у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000175 від 21.10.2019 року скасувати.

Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 від 04 травня 2020 року в порядку визначеному ст. 220 КПК України.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1