Номер провадження: 11-сс/813/1839/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2020 р. в межах кримінального провадження №0001241 від 31.10.2020 р., якою відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Утконосівка Ізмаїльського р-ну Одеської обл., громадянина України, одруженого, маючого на утриманні 2-х малолітніх дітей, із неповною середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, було відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0001241 від 31.10.2020 р. за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України було відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 29.12.2020 р. включно із покладенням на останнього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що органом досудового розслідування була доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та наявність ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування або суду, проте не було доведено неможливості запобігання вищевказаному ризику шляхом застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту, якого, на переконання слідчого судді, буде достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурорвідділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та постановленою із грубими порушеннями діючого законодавства з огляду на наступні обставини:
- слідчий суддя залишив поза увагою те, що підозрюваний під час вчинення ДТП перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, рухався зі значним перевищенням швидкості в межах населеного пункту, внаслідок його безвідповідальних дій загинуло двоє молодих осіб;
- слідчий суддя не звернув увагу на те, що в зазначеному провадженні існують ризики переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки органом досудового розслідування останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк до 10 років, ним до теперішнього часу не було надано жодної матеріальної допомоги сім`ям загиблих.
Посилаючись на вищевикладене, прокурор ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку підозрюваного та захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався не в повній мірі та на теперішній час існують підстави для скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011р., заява №42310/04, суд наголошує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарь проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), №35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме в тому, що він 31.10.2020 р. приблизно о 05 год., в темний час доби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Citroen Xsara Picasso», транзитний номерний знак НОМЕР_1 , та здійснюючи рух на освітленій міським електроосвітленням ділянці проїжджої частини просп. Миру з боку просп. Суворова в напрямку вул. Кулікова в м. Ізмаїл Одеської обл., позбавивши себе можливості об`єктивно сприймати навколишню дійсність в результаті порушення вимог п.п. «а» п. 2.9 ПДР України, будучи завчасно проінформованим дорожніми знаками, маючи об`єктивну та реальну можливість відреагувати на зміну дорожньої обстановки у вигляді організованого кругового руху на нерегульованому перехресті, проявляючи злочинну самовпевненість, не прийняв заходів щодо зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу, в результаті чого не впорався з його керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, а в подальшому на лівий тротуар, де навпроти будинку №36 скоїв наїзд на нерухому перешкоду дерево, чим порушив вимоги п. 1.5, п.п. «б» п. 2.3., п. 12.1 ПДР України, внаслідок чого під час ДТП пасажири вищезгаданого автомобіля ОСОБА_11 та ОСОБА_12 отримали тілесні ушкодження, від яких настала їх смерть на місці пригоди.
Питання обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину в апеляційному порядку не оскаржується та підтверджується матеріалами провадження, долученими до клопотання слідчого.
Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Водночас, оцінюючи посилання сторони обвинувачення на необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів із такими доводами погоджується з огляду на наступні обставини.

Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Апеляційний суд зазначає, що в зазначеному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3-х років, наслідком якого стала загибель двох осіб; останній не працевлаштований;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваному ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рух зі значним перевищенням швидкості в межах населеного пункту, що свідчить про наявність в діях останнього умислу, зокрема, свідомого порушення останнім правил безпеки дорожнього руху, що в результаті призвело до дорожньо-транспортної пригоди та загибелі кількох осіб.

Водночас, колегія суддів враховує також позицію потерпілої ОСОБА_13 , дружини загиблого внаслідок ДТП ОСОБА_12 , викладену в надісланій на адресу Одеського апеляційного суду заяві, яка зазначила, що підтримує вимоги сторони обвинувачення про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зауважила, що підозрюваний залишив її вдовою та двох дітей сиротами, ні він особисто, ні члени його родини не принесли жодних вибачень та не здійснили жодних дій, направлених на надання їй допомоги, пов`язаної із похованням чоловіка.

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», апеляційний суд вважає необхідним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів провадження вбачається, що 31.10.2020 р. ОСОБА_8 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України (а.с. 20-21), санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до 3-х років.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Отже, колегія суддів доходить висновку про доведеність органом досудового розслідування обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, наявності в зазначеному провадженні ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, враховуючи характеристику особи підозрюваного та обставин вчинення інкримінованого злочину, не зможе запобігти зазначеним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

При цьому, розглядаючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити його частково з огляду на наступні обставини.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Водночас, згідно з ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

В прохальній частині поданого клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий не зазначив, на який строк останньому необхідно обрати запобіжний захід (а.с. 3), тому, враховуючи те, що ОСОБА_8 був затриманий та повідомлений про підозру 31.10.2020 р., а також останнім днем строку досудового розслідування, відповідно до вищевикладених положень кримінального процесуального закону, є 31.12.2020 р., апеляційний суд вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 30.12.2020 року включно.

При цьому, зважаючи на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель двох людей, апеляційний суд вважає за можливе, керуючись вимогами п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, в даному кримінальному провадженні при застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Пункт 2 ч. 1 ст. 411 КПК України передбачає, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, необхідність скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2020 р., якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування до 30.12.2020 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_8 негайно затримати в залі апеляційного суду та доставити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Організацію виконання ухвали в частині доставлення підозрюваного ОСОБА_8 до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4