ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/371/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залісся Сімферопольського району АР Крим, українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 , 09.09.2018 року приблизно о 05 годині 23 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Сhevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , рухався по проїзній частині вул. Ялтинської зі сторони вул. Тростянецької в напрямку вул. Бориспільської у місті Києві, зі швидкістю приблизно 100 км /год., яка перевищувала максимально допустиму швидкість на даній ділянці 50 км/год та наближався до регульованого перехрестя вулиць Ялтинської, Привокзальної та Бориспільської.

У салоні вказаного автомобіля на передньому сидінні пасажира знаходилася ОСОБА_12 .

Під час руху ОСОБА_10 допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.3: «учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5: «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3: «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 2.9 : водієві забороняється : підпункт «а»: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п. 8.7.3 підпункт «е»: «червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»; п. 8.10: «у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитись перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 (місце зупинки), якщо їх немає не ближче 10 метрів до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»; п. 12.1: «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;п. 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/годину; п. 1.12 (стоп-лінія) позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2 або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_10 виявились в тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Сhevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись з перевищенням максимально допустимої швидкості у населених пунктах понад 50 км/год., при наближенні до регульованого перехрестя, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати свій рух, не зупинився на червоний сигнал світлофору перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) та червоний сигнал світлофора, який забороняє рух, проїхав регульоване перехрестя вул. Ялтинської, Привокзальної та Бориспільської у місті Києві, після чого виїхав за межі проїзної частини на тротуар, де поблизу буд. № 1 по вул. Бориспільській у м. Києві скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_13 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 від спричинених тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди, а ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді численних розривів діафрагми із зануренням органів черевної порожнини в грудну; розриви серцевої сумки та серця; розрив грудного відділу аорти з крововиливом в прилеглу парааортальну клітковину; крововилив в м`які тканини в проекції щитоподібної залози; розрив стравоходу; розриви грудинно-ключичних з`єднань; численних переломів ребер по всім анатомічним лініям з крововиливами в прилеглі м`які тканини та розривами пристінкової плеври, міжреберних тканин; відрив лівої легені із фрагментацією її; розриви обох легень з вогнищевими крововиливами в товщі їх; двобічний гемоторакс (по 1000 мл темно-червоної рідкої крові); повний перелом хребтового стовпа в грудному відділі з ушкодженням спинного мозку; перелом остистих відростків грудного відділу хребта; розрив атланто-окципітального з`єднання; перелом правої лопатки; розрив капсули правого плечового суглобу з розтрощенням голівки правої плечової кістки; розрив правого крижово-клубового зчленування; розрив капсули правого кульшового суглобу; перелом обох кісток правої гомілки та лівої малогомілкової кістки; черезкапсулярні розриви селезінки; фрагментація печінки з її розміжченням, розривами та крововиливами в паренхіму; крововилив в ложе жовчного міхура; крововилив в проекції голівки підшлункової залози; крововилив в навколониркову клітковину та обидві надниркові залози; гемоперитонеум (500 мл темно-червоної рідкої крові); крововилив в м`які тканини голови; крововиливи під оболонки та в шлуночки головного мозку; розміжчення жирової клітковини з формуванням кишень на передній поверхні грудної клітки та обох нижніх кінцівках; знижене кровонаповнення внутрішніх органів; блідість шкірних покривів; «шокові» нирки; садна на обличчі, животі, спині, правих кінцівках; синці на обличчі, лівій верхній та обох нижніх кінцівках; рана на правій нижній кінцівці. Смерть ОСОБА_13 настала від множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді : закритої травми хребта у вигляді компресійного перелому 12-го грудного хребця, закритої травми лівого плеча у вигляді перелому голівки плечової кістки зі зміщенням уламків та вивихом плечової кістки, які у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 підпункту «б», 2.9 підпункту «а» 8.7.3 підпункту «е», 8.10, 12.1, 12.4 та дорожньої розмітки 1.12 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_10 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину свою у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 09.09.2018 року ОСОБА_12 консьєрж будинку, попросила його відвезти її на вокзал. ОСОБА_10 погодився, по дорозі він втратив свідомість, що відбувалось далі не пам`ятає. Алкоголь ОСОБА_10 вживав напередодні 08.09.2018 року. До вчиненого ставиться негативно. Цивільні позови визнав у повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 в суді показала, що не була свідком дорожньо-транспортної пригоди, під час якої загинула її матір ОСОБА_13 . Прибула на місце події, зранку о 09.00 години. Цивільний позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, оскільки в результаті вищевказаної події, їй була заподіяна тяжка моральна шкода. Вказала, що обвинувачений не звертався до неї із допомогою. Просила застосувати до ОСОБА_10 сувору міру покарання.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 в суді показав, що не був свідком дорожньо-транспортної пригоди, під час якої загинула його дружина ОСОБА_13 . Цивільний позов підтримав у повному обсязі. Просив застосувати до ОСОБА_10 суворе покарання.

Обвинувачений ОСОБА_10 не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечував про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам процесу порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_10 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_13 та тілесні ушкодження середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_12 .
Обставина, які пом`якшує покарання ОСОБА_10 згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставина, що обтяжує покаранняОСОБА_10 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння (довідка КМНКЛ «Соціотерапія» № 009467 від 09.09.2018 року).
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 із змінами, при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до тяжких злочинів, необережну форму вини та наслідки вчиненого діяння, обставину, яка пом`якшує покарання та обставину, яка його обтяжує, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого, позицію потерпілих щодо призначення покарання.

Так, ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, зареєстрований та має постійне місце проживання в м. Києві, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Враховуючи наведене, суд призначає ОСОБА_10 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Підвищена суспільна небезпечність вчиненого злочину з урахуванням непоправних наслідків для потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ступінь тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_12 , допущення порушень правил дорожнього руху обвинуваченим внаслідок перебування в стані алкогольного сп`яніння, незважаючи на подальшу позитивну пост кримінальну поведінку обвинуваченого та виключно позитивних даних про його особу, дозволяють суду дійти висновку, що тільки покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства, в межах санкції статті обвинувачення, буде пропорційним і справедливим, а також належною карою за скоєне і сприятиме досягненню мети покарання виправленню та попередженню нових злочинів.

Розглядаючи питання заявлених цивільних позовів, суд враховує наступне.
Потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов в якому вона просить стягнути з ОСОБА_10 , на її користь 7831 грн. 89 коп. за витрати на поховання, 355 324 грн. 00 коп. моральної шкоди та стягнути з НАСК «Оранта» на її користь 44676 грн. 00 коп. моральної шкоди.
В обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди потерпіла ОСОБА_9 зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, їй була завдана моральна шкода пов`язана з втратою найближчої людини своєї матері, що призвело до фізичного болю та страждань.
Потерпілим ОСОБА_8 був заявлений цивільний позов в якому він просить стягнути з ОСОБА_10 на його користь 400000 грн. 00 коп. моральної шкоди, враховуючи що під час дорожньо-транспортної пригоди загинула його дружина ОСОБА_13 , що призвело до душевних страждань, фізичного болю.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
Так, за змістом п.п. 5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Беручи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір завданої моральної шкоди потерпілій ОСОБА_9 200000 грн. 00 коп. , потерпілому ОСОБА_8 200000 грн. 00 коп., який необхідно стягнути з ОСОБА_10 .
Враховуючи те, що ПАТ НАСК «Оранта» було виплачено ОСОБА_9 60000 гривень моральної шкоди та витрат на поховання, цивільний позов ОСОБА_9 в цій частині суд залишає без розгляду.
Судові витрати по оплаті судових експертиз підлягають стягненню з засудженого на користь держави.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.
Одночасно, з ухваленням судового рішення, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вирішує питання про скасування арешту з майна.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з 09.09.2018 року.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 залишити без змін у виді тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000 грн. 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000 грн. 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_9 в частині відшкодування матеріальної шкоди та витрат на поховання, суд залишає без розгляду.

Скасувати арешт накладений на автомобіль «Сhevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 ., що належить ОСОБА_11 .

Речовий доказ: автомобіль Сhevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Фанерна, 4 повернути власнику ОСОБА_11 ( АДРЕСА_2 ).

Стягнути з ОСОБА_10 процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 9060 гривні 00 копійок на користь держави.

На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченому , який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя: