Справа №635/4412/20
Провадження по справі № 1-в/635/674/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про пом`якшення покарання у випадку, передбаченому ч.3 ст.74 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2018 року ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року призначено остаточне покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 21 листопада 2019 року.

Початок строку відбування покарання 27 жовтня 2017 року.

Кінець строку відбування покарання 27 січня 2021 року.

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про пом`якшення покарання у випадку, передбаченому ч.3 ст.74 КК України, в якому просить привести вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII.

Прокурор, засуджений та представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені своєчасно і належним чином, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, прокурор клопотання підтримав.

Відповідно до положень ч. 5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та оглянувши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч.1 ст. 317 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2018 року ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року призначено остаточне покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 21 листопада 2019 року.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким санкція частини 1 ст.309 КК України викладена в наступній редакції «караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Санкція частини 1 ст.309 КК України в редакції, чинній до 01.07.2020, передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років. Отже, санкція ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону від 22.11.2018 передбачає більш м`який вид покарання, ніж позбавлення волі.

Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_3 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року, за сукупністю злочинів, у тому числі за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, за злочин, вчинений до набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, що входить у сукупність, призначене покарання не відбув, на нього поширюються правила щодо заміни не відбутої частини покарання, призначеного за ч.1 ст.309 КК України, більш м`яким у виді обмеження волі з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 КК України.

Приймаючи до уваги, що з 01 липня 2020 року санкція ч.1 ст.309 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним визначити засудженому ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.309 КК України за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року, яка входить у сукупність злочинів, за якими засуджений відбуває покарання, - за правилами ч.1 ст.72 КК України у виді 2 років обмеження волі.

Враховуючи, що остаточне покарання призначено вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року, за правилами ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, виходячи з вимог ч.1 ст.72 КК України, остаточне покарання слід визначити раніше призначене - у виді 3 років позбавлення волі.

Але, враховуючи, що остаточне покарання, за яким засуджений відбуває покарання, призначено вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2018 року, до сукупності якого також входить вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року, виходячи з вимог ч.1 ст.72, ч.3 ст.74 КК України, остаточне покарання слід визначити таким, яке раніше призначено вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2018 року.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про пом`якшення покарання у випадку, передбаченому ч.3 ст.74 КК України, задовольнити.

Визначити ОСОБА_3 покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року:

- за ч.1 ст.309 КК України у виді 2 років обмеження волі,

- за ч.1 ст. 317 КК України раніше призначене у виді 3 років позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_3 на підставі ст.70 КК України визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - раніше призначене вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року - у виді 3 років позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_3 за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2018 року визначити раніше призначене вищезазначеним вироком у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1