Справа № 643/5193/20
Провадження № 1-кп/643/1001/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2020 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000311 від 17.01.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
01.04.2020 року до Московського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.
01.04.2020 року відповідно до здійсненого авторозподілу судових справ вищевказаний обвинувальний акт розподілено колегії суддів у складі: головуючий суддя: ОСОБА_8 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.04.2020 призначено підготовче засідання у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.04.2020 кримінальне провадження призначено до судового розгляду.
Розпорядженням Керівника апарату Московського районного суду м. Харкова № 01-08/498 від 05.08.2020 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи № 643/5193/20 (н/п 1-кп/643/1001/20), у зв`язку із звільненням головуючого судді ОСОБА_8 внаслідок подання заяви про відставку.
Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі п. 2.3.49 та п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, кримінальне провадження № 643/5193/20 (н/п 1-кп/643/1001/20) передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
У судовому засіданні 26.11.2020 року прокурором було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні проти вказаного клопотання заперечили.
Розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з приписами ч. 4 ст. 199 Кримінального процесуального кодексу України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.
Слід зазначити, що розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 , суд враховує наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, вчиняти вплив на свідків та вчиняти інші злочини.
Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєні вказаного злочину (за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна), а також дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, не має постійного джерела доход, не має достатніх міцних соціальних зв`язків.
Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.
При цьому, суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує (позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна), не є безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, беручи до уваги суворість передбаченого покарання за інкримінований злочин, що є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд враховує, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено, жоден зі свідків не допитаний, а тому існує певна ймовірність того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Так, ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме придбання, зберігання особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах та наркотичних засобів у великих розмірах, з метою збуту, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна.
Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, враховуючи, в тому числі, і строки перебування під вартою.
Однак, на теперішній час існування ризиків, що стали підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу продовжують мати місце та з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та оцінюючи сукупність обставин, що мають вагоме значення для вирішення цього питання, суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим і продовжує ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником на його користь, проте в даному конкретному випадку суд вважає, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень у справі.
Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ризики, які були враховані при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати, а тому менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що дані заходи забезпечення кримінального провадження не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
Зважаючи на те, що 04 грудня 2020 року спливає строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та неможливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд, за відсутності підстав для скасування або зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити дію існуючого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до 24 січня 2021 року включно.
Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 197, 331, 369-372, 392 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор (27)» на 60 днів - до 24.01.2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 7-ми днів з моменту її проголошення.

Для обвинуваченого ОСОБА_6 строк оскарження обчислюється з моменту отримання копії даної ухвали.

Повний текст ухвали буде проголошено 27.11.2020 року о 15:15 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3