КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/9018/20
Провадження №11-сс/824/3780/2020 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.ст. 303, 304 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів судового

засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2020 року,

за участю

особи, яка подала скаргу ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2020 року скаргу ОСОБА_7 на постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 від 26.02.2020 у кримінальному провадженні №0001130 від 13.12.2019, повернуто особі, яка її подала.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначає, що заявник оскаржує рішення прокурора Офісу Генерального прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001130 від 13.12.2019 року, проте відповідно до постанови прокурора відділу Офісу Генерального прокурора від 26.02.2020, підслідність кримінального провадження №0001130 від 13.12.2019 визначена за СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві, який розташований за адресою - м. Київ, Повітрофлотський проспект, 49, що за адміністративно-територіальним поділом віднесена до Солом`янського району м. Києва, а відтак, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва не уповноважений приймати процесуальні рішення у цьому кримінальному провадженні.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2020 року та його скаргу направити на новий розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва в іншому складі суду.

За доводами ОСОБА_7 ухвала слідчого судді є незаконною, невмотивованою та необґрунтованою, рішення слідчого судді є хибним, і свідчить про недослідження доданих до скарги доказів.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що він звернувся до слідчого судді Шевченківського районного м. Києва із скаргою на постанову прокурора ОГП. Дана постанова була оскаржена ним в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 та ст.220 КПКУ, оскільки прокурор Офісу Генерального прокурора не розглянув і не задовольнив його клопотання у кримінальному провадженні №0001130, в якому він ( ОСОБА_7 ) є потерпілим, що підтверджується рядом ухвал слідчого судді Вищого антикорупційного суду та Шевченківського районного суду м. Києва. Докази процесуального статусу та направлення клопотання прокурору, були надані слідчому судді.
Також ОСОБА_7 вказує на те, що судове провадження здійснено у його відсутність, його належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання - розгляд проводився під час карантину.
На переконання апелянта, слідчий суддя здійснив неповний судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
ОСОБА_7 зазначає, що доданими до скарги ухвалами слідчих суддів ВАКСУ №910/234/19, Шевченківського райсуду м. Києва №761/7204/20, №761/7220/20, №761/7227/20, №761/4382/20 спростовується твердження, що він не має статусу потерпілого у кримінальному провадженні №0001130, і тому не має права звертатися з клопотаннями у даному, яке прокурор Офісу Генерального прокурора - процесуальний керівник у кримінальному провадженні №0001130, поклав в основу своєї постанови від 26.02.2020 р. про відмову у задоволенні клопотання.
Апелянт вказує на те, що слідчий суддя, не дослідив того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювало ГСУ СБУ, яке знаходиться у Шевченківському районі м. Києва за адресою:м. Київ, вулиця Володимирська, 33, про що процесуальний керівник у кримінальному провадженні №0001130 зазначив в оскаржуваній ним постанові від 26.02.2020 р. про відмову йому у задоволенні клопотання.

Також апелянт вказує на те, що прокурор Офісу Генерального прокурора, зазначив в оскаржуваній ним ( ОСОБА_7 ) постанові від 26.02.2020 р. про відмову йому у задоволенні клопотання, що його клопотання від 03.02.2010 та 05.02.2020 року були направлені до Головного слідчого управління Служби безпеки України для організації розгляду.
На думку ОСОБА_7 хоча це і є порушенням вимог ст.ст. 36,220 КПКУ, але є визнанням, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001130 здійснює ГСУ СБУ, яке знаходиться у Шевченківському районі м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 33, а з іншої сторони, слідчий суддя, зі слів прокурора, зазнає, що цією постановою прокурора Офісу Генерального прокурора від 26.02.2020 у кримінальному провадженні №0001130, підслідність визначено за СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві, хоча цього в постанові, що додана до справи, такого немає. А іншої постанови, в матеріалах судового провадження №761/9018/20 не має.
Окрім цього, апелянт вказує на те, що якби, навіть у судовому засіданні і виявилося, що прокурор Офісу Генерального прокурора- процесуальний керівнику у кримінальному провадженні №0001130 змінив підслідність з ГСУ СБУ на інший орган досудового розслідування, то і в такому випадку, він ( ОСОБА_7 ), виходячи із нововиявлених обставин, спираючись на рішення ЄСПЛ у справі «Мікаіл Тюзюн проти Туреччини» (№ 42507/06), заявив би про зміну вимог скарги, і оскаржував ці незаконні рішення, як інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Оскільки прокурор Офісу Генерального прокурора прийняв незаконну постанову від 26.02.2020 р. про відмову йому у задоволенні клопотання, не кажучи вже, на думку апелянта, про голослівну і не підтверджене текстом постанови, зміну місця проведення досудового розслідування, без повідомлення його, як потерпілого та внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, на переконання ОСОБА_7 , слідчий суддя не лише не задовольнив його скаргу, а й навіть не дослідив докази, в тому числі і ті, що вже досліджені і встановлені іншими судовими рішеннями, які набули законної сили, оскільки постанова прокурора Офісу Генерального прокуроравід 26.02.2020 р. була про відмову в задоволенні клопотання, яке прокурора зобов`язано розглянути ухвалою у судовому провадженні №761/4383/20, під час прийняття якої, його процесуальний статус потерпілого у кримінальному провадженні №0001130, було встановлено на підставі ухвали №910/234/19, провадження 1- кс/991/3683/19 від 21.01.2020 p., слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_9 , якою вона встановила: «що матеріали кримінального провадження по фактах, щодо яких ОСОБА_7 залучений як потерпілий у кримінальному провадженні № 0000119 від 27.04.2016, виділені в окремі провадження № 0002960 від 22.11.2018 та 0001130 від 13.12.2019 відповідно, з урахуванням прийнятих процесуальних рішень та безперервності статусу потерпілого у кримінальному процесі, ОСОБА_7 має статус потерпілого у кримінальних провадженнях № 0002960 від 22.11.2018 та 0001130 від 13.12.2019, досудове розслідування яких здійснюється Головним слідчим управлінням Служби безпеки України

Прокурор Офісу Генерального прокурора, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, будь - яких заяв чи клопотань не подавав. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено у відсутність прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з таких підстав.
З матеріалів судового провадження вбачається, що 24.03.2020 року ОСОБА_7 в порядку, визначеному ст.303 КПК України, звернувся до суду зі скаргою на постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 від 26.02.2020 у кримінальному провадженні №0001130 від 13.12.2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 від 23.01.2020 року.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2020 року скаргу ОСОБА_7 на постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 від 26.02.2020 у кримінальному провадженні №0001130 від 13.12.2019, повернуто особі, яка її подала.

Повертаючи скаргу, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що відповідно до постанови прокурора відділу Офісу Генерального прокурора від 26.02.2020, підслідність кримінального провадження №0001130 від 13.12.2019 визначена за СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві, який розташований за адресою - м. Київ, Повітрофлотський проспект, 49, що за адміністративно-територіальним поділом віднесена до Солом`янського району м. Києва, а відтак, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва не уповноважений приймати процесуальні рішення у цьому кримінальному провадженні.

З таким висновком слідчого судді погоджується й колегія суддів, враховуючи наступне.

У відповідності з ч.1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 КПК України.

При цьому, прямої вказівки щодо підсудності розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, зазначені норми закону не містять.
За приписами ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
З аналізу вимог п. 18 ч.1 ст. 3, ч. 6 ст. 9, ч.7 ст.100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч.1 ст. 192, ч.2 ст. 199, ч. 3 ст. 244 КПК України випливає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції , в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Незважаючи на доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , матеріали провадження за його скаргою на постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 від 26.02.2020 у кримінальному провадженні №0001130 від 13.12.2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 від 23.01.2020 року, містять достатньо даних про те, що станом на момент подачі ОСОБА_7 скарги до суду, досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні здійснювалось СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, що підтверджується копією постанови прокурора Офісу Генерального прокурора, від 26.02.2020 р., відповідно до якої підслідність кримінального провадження № 0001130 визначена за СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві.
Враховуючи наведені вище вимоги закону та обставини, пов`язані із зміною підслідності кримінального провадження, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність законних підстав для повернення скарги у зв`язку з тим, що скарга не підлягає розгляду у цьому суді, оскільки орган, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001130, в межах якого ОСОБА_7 оскаржувалась постанова, знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.
При цьому, колегія суддів зауважує, що сам же ОСОБА_7 , подаючи в порядку ст. 303 КПК України скаргу на постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 від 26.02.2020 про відмову у задоволенні клопотання, дотримувався такого ж правила підсудності, адже, звернувся не до Печерського районного суду м. Києва за місцезнаходженням Офісу Генерального прокурора, рішення прокурора якого оскаржував, а, не знаючи на момент подачі скарги про наявність у провадженні постанови прокурора від 26.02.2020 про зміну підслідності, звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва за місцезнаходженням органу досудового розслідування у даному провадженні, яким на той час було Головне слідче управління Служби безпеки України.
Оскільки орган досудового розслідування у даному кримінальному провадженні змінився, змінилась відповідно і територіальна підсудність скарг, що можуть бути подані під час досудового розслідування у даному провадженні.
Враховуючи наведене та вимоги п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, відповідно до якого скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, повертається особі, яка її подала, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді, колегія суддів доходить висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 про допущені судом першої інстанції інші процесуальні порушення, а саме не повідомлення його належним чином про день та час розгляду справи, то і з такими доводами не може погодитись колегія суддів, адже, відповідно до вимог ст.306 КПК України, лише розгляд скарги по суті має здійснюватись за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу. При цьому, ст. 304 КПК України передбачає, що, слідчий суддя встановивши, що скарга не підлягає розгляду в цьому суді, приймає рішення про її повернення. А тому, постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали без призначення та проведення судового засідання та відповідно без повідомлення особи про день та час такого розгляду, відповідає вимогам КПК України. А тому будь яких порушень і в цьому питанні колегією суддів встановлено не було.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2020 року, якою скаргу ОСОБА_7 на постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 від 26.02.2020 у кримінальному провадженні №0001130 від 13.12.2019, повернуто особі, яка її подала залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4