Справа № 463/4841/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1448/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 07 липня 2020 року про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження,

за участю скаржника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 07 липня 2020р. відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_8 від 15 травня 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001285 від 22.11.2019р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
На вказану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати оскаржувану ухвалу, скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження та направити матеріали прокурору для організації проведення досудового розслідування.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді адвокат ОСОБА_6 покликається на те, що копія повного тексту ухвали слідчого судді було вручено ОСОБА_7 17.07.2020 року, а тому вважає зазначену обставину поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

На підтримку своїх апеляційних вимог про скасування оскаржуваної ухвали адвокат покликається на те, що висновки суду, викладенні у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Вважає, що скасування постанови про адміністративне правопорушення є підставою вважати дії працівників поліції незаконними. Суд першої інстанції не дав оцінки постанові Луцького міськрайонного суду від 30.05.2019р., якою було встановлено безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_7 , що свідчить про незаконне затримання останнього та застосування заходів примусу.

Крім цього, слідчий суддя не врахував те, що до ОСОБА_7 безпідставно було застосовано спецзасоби, що не заперечують і поліцейські ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які висловили небажання брати участь у проведенні одночасного допиту. Апелянт вказує, що з метою перевірки показань ОСОБА_11 та свідків слідчий вправі був провести слідчий експеримент. Крім цього, слідчим не надано оцінку висновку експерта № 951 про наявність у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. Вважає, що у діях працівників поліції наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. За наведених обставин, апелянт наголошує, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято без проведення повного, неупередженого та ефективного досудового розслідування.

На вказану апеляційну скаргу прокурор ОСОБА_12 подав заперечення у яких просить відмовити у задоволенні поданої апеляційної скарги за безпідставністю такої. Покликається, що у ході досудового розслідування проведено усі необхідні слідчі та процесуальні дії, рішення про закриття кримінального провадження є законним та обґрунтованим. Висновки слідчого про відсутність в діях працівників поліції складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, знайшли своє підтвердження при розгляді скарги слідчим суддею.

Крім цього, прокурор просить проводити розгляд апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 за відсутності прокурора у зв`язку із значною територіальною віддаленістю Львівського апеляційного суду від Волинської обласної прокуратури.
При апеляційному розгляді ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів та просив таку задоволити.
Заслухавши доповідача, пояснення скаржника, дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, матеріали скарги і доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи наведені у клопотанні причини пропуску на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07.07.2020р., а також позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 09.12.2020р. у даній справі, колегія суддів приходить до висновку, що адвокату ОСОБА_6 слід поновити строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

З матеріалів справи встановлено, що другим СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001285 від 22.11.2019р. щодо вчинення поліцейськими СРПП №4 Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_13 та ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_8 від 15.05.2020р. на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України закрито кримінальне провадження № 0001285 від 22.11.2019р. у зв`язку з відсутністю в діях поліцейських СРПП №4 Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_13 та ОСОБА_14 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
Відповідно до ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Вивчивши постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0001285 від 22.11.2019р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, колегія суддів вважає, що така відповідає вимогам КПК України і викладені у ній висновки слідчого відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованими.

Як передбачено ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, тощо.
Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК України у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення кримінальне провадження підлягає закриттю.

Колегією суддів встановлено, що у ході досудового розслідування даного кримінального провадження було допитано в якості свідка ОСОБА_7 , який підтримав усі доводи наведені у його заяві від 05.10.2019р., поданій до ТУ ДБР у м.Львові. Додав, що його було затримано працівниками поліції Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та у ході затримання завдано тілесних ушкоджень шляхом надівання наручників на кісті рук.
Крім цього, було допитано у якості свідка поліцейського СРПП №4 Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_13 , який пояснив, що 29.03.2019р. спільно з інспектором ОСОБА_14 здійснював патрулювання на території Луцького районну, та помітив що водій автомобіля ВАЗ 211010, що рухався в зустрічному напрямку, порушив п. 2.3. ПДР України, а саме під час руху не був пристебнутий ременем безпеки. Ним було прийнято рішення зупинити водія транспортного засобу ВАЗ 211010. Підійшовши до автомобіля з метою перевірки документів у водія, ОСОБА_13 представився, назвав свою посаду, звання та причину зупинку. На прохання пред`явити посвідчення водія та реєстраційне посвідчення на транспортний засіб водій автомобіля ВАЗ 211010 відреагував агресивно, у грубій формі та відмовився від пред`явлення документів. В ході перевірки було з`ясовано що водієм є ОСОБА_7 , 1984 року народження. В подальшому він запитав водія чи він являється ОСОБА_7 , на що він відповів згодою. ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_7 , що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення , передбачене ч. 5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП, на що водій відреагував агресивно, та почав телефонувати в 102, через незгоду з його рішенням. Після цього ОСОБА_13 перебував в службовому автомобілі та здійснював підготовку до складення протоколу, в той час ОСОБА_7 вийшов з свого автомобіля, почав бігати по проїжджій частині, при цьому стукав по вікнах службового автомобіля, чим порушував громадську безпеку а також виражався нецензурною лексикою в його сторону та його колеги. Ним було попереджено водія, про те що у разі, якщо він не припинить свої дії його буде затримано. Враховуючи вказані обставини, та неодноразові вимоги до водія припинити протиправні діяння стосовно нього, з метою припинення правопорушення стосовно ОСОБА_7 застосовано фізичну силу, у вигляді загинання руки за спину та спеціальні засоби, а саме кайданки, для доставляння його в приміщення Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області та оформлення адміністративних матеріалів. Додав, що фізичну силу та спецзасоби (кайданки) застосували з метою припинення його неправомірних дій, які виражалися у нецензурній лексиці, висловлення образ у сторону поліцейських, відмові надати документи на право керувати транспортним засобом, та на підставі ст.44, ст.45 ЗУ «Про Національну поліцію».
Аналогічні по суті пояснення надав слідчому і допитаний поліцейський СРПП №4 Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_14
13.02.2020р. слідчим винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.. Львова від 13.03.2020р. зазначену постанову про закриття кримінального провадження № 0001285 від 22.11.2019р. було скасовано з тих підстав, що поза увагою слідчого залишилась вказівка прокурора щодо проведення одночасних допитів ОСОБА_7 та поліцейських, а також не враховано, що об`єктивна сторона злочину передбаченого ч.2 ст.365 КК України, вичерпується самим фактом вчинення дій, які явно виходять за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень, і містять принаймні одну з ознак, визначених у ч.2 ст.365 КК України.
Не виконання ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 13.03.2020р., слідчим було вжито заходів для проведення одночасних допитів ОСОБА_7 та поліцейських, однак 16.04.2020р. до ТУ ДБР у м.Львові надійшли заяви ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про небажання брати участь у одночасному допиті та підтвердження попередньо наданих ними показань.
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.365 «Перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу» характеризується трьома обов`язковими ознаками: 1) діянням, яке: а) полягає тільки в активній поведінці діях; б) зумовлено службовим становищем винного і пов`язане з його владними чи службовими повноваженнями; в) явно виходять за межі цих повноважень; 2) наслідками, що виявляються в істотній шкоді чи тяжких наслідках правам, свободам та інтересам фізичних, юридичних осіб або державним чи громадським інтересам; 3) причинним зв`язком між діянням і наслідками. За частиною 2 ст.365 КК настає відповідальність за перевищення влади, що супроводжувалося: а) насильством або погрозою його застосування; б) застосуванням зброї чи спеціальних засобів; в) болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями.
Слід зазначити, що об`єктивна сторона злочину передбаченого ч.2 ст.365 КК України, вичерпується самим фактом вчинення дій, які явно виходять за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень, і містять принаймні одну з ознак, визначених у ч. 2 ст. 365 КК України.
Згідно ч.1 ст.45 закону України «Про національну поліцію», поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом. Крім того, п. 6) ч. 3, цього Закону передбачено загальні правила застосування спеціальних засобів , зокрема кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються під час затримання особи.
На переконання колегії суддів, при розгляді скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчим суддею було належним чином перевірено доводи скарги, досліджено матеріали відповідного кримінального провадження та вірно встановлено, що у ході досудового розслідування слідчим проведені усі необхідні слідчі дії, постанова слідчого є обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з мотивами слідчого судді щодо обґрунтованості висновку слідчого про відсутність у діях поліцейських складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, з тих підстав, що у даній ситуації, враховуючи повноваження надані працівникам поліції Законом, такі вправі були при затриманні застосовувати спеціальні засоби кайданки, і дані дії працівників поліції не виходять за межі наданих їм прав та повноважень. Працівниками поліції було складено протокол АЗ №152914 про адміністративне затримання від 29.03.2019р.
ОСОБА_7 у ході досудового розслідування був допитаний як свідок, надав пояснення, також у ході досудового розслідування надали пояснення працівники поліції ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Показання зазначених осіб було враховано при прийнятті постанови про закриття кримінального провадження.
За таких, обставин колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що за наведених обставин, проведення одночасного допиту вказаних осіб, не зможе змінити вище встановлені обставини.
В апеляційній скарзі адвокат не наводить обставин необхідності проведення одночасного допиту вказаних осіб, які б змінили висновки слідчого, наведені у постанові про закриття кримінального провадження.
Апеляційні доводи адвоката про те, що скасування постанови про адміністративне правопорушення є підставою вважати дії працівників поліції незаконними, колегія суддів у даному випадку вважає необґрунтованими.

Такі доводи були предметом перевірки слідчого судді при розгляді скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Так, слідчим суддею встановлено, що згідно рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.07.2019р. позов ОСОБА_7 до поліцейського СРПП Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_15 про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 251222 задоволено повністю. Підставами для прийняття такого рішення було те, що сторона відповідача в судове засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву не скерувала. Однак, жодних фактів щоб свідчили про неправомірність дій працівників поліції даним рішенням суду не встановлено.
За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що скасування в судовому порядку постанови про адміністративне правопорушення не є підставою для притягнення поліцейських до кримінальної відповідальності за ст.365 КК України.
З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 07.07.2020р., що постановлена за наслідками розгляду скарги ОСОБА_7 , у повній мірі відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 не містить правових підстав для скасування зазначеного судового рішення, а також постанови слідчого про закриття кримінального провадження, а тому така до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити адвокату ОСОБА_6 строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суд м.Львова від 07 липня 2020 року.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 липня 2020 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_8 від 15 травня 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001285 від 22.11.2019р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: