Справа №573/2127/20
Номер провадження 1-кс/573/518/20

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання старшого слідчого Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не інваліда, не одруженого, працюючого водієм в ТОВ «Сумська торгова група», на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуваючого, раніше не судимого

запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2020 року старший слідчий СВ Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Білопільського відділення поліції перебуває кримінальне провадження №0000563 від 21.11.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 3 ст. 135 КК України (а. с. 5-6).

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 близько 17.30 год. рухаючись на автомобілі «MERCEDES BENZ ATEGO 1017» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , по автодорозі Суми Путивль Глухів в напрямок м. Суми між м.Ворожба та м.Білопілля, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 1986 р.н. на правій смузі проїжджої частини автодороги відносно руху автомобіля. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці дорожньо транспортної події. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №139 від 23.11.2020.

Безпосередньо після скоєння наїзду, ОСОБА_5 зупинив транспортний засіб на узбіччі і розуміючи, що скоїв наїзд на пішохода не встав з кабіни автомобіля, не перевірив стан потерпілого, через декілька хвилин поїхав з місця події у напрямку м.Суми.

Отже, будучи причетним до скоєння даної дорожньо - транспортної пригоди проявив байдужість і неповагу до права людини до життя та в порушення вимог п.2.10 Правил дорожнього руху України, не вжив всіх можливих заходів для подання першої медичної допомоги потерпілому, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду органи поліції, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організації об`їзду місця пригоди. Крім цього ОСОБА_5 свідомо покинув місця події, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_9 який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження.
23.11.2020 року о 17.30 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Стецьківка Сумського району, українцю, громадянину України, із середньою освітою, не одруженому, працюючому водієм в ТОВ «Сумська торгова група», на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуваючому, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 21.11.2020 в ході якого було зафіксовано сліди та обстановку дорожньо транспортної пригоди;

-показами свідка ОСОБА_10 , який показав, що працює експедитором ТОВ «Сумська торгова група». 21.11.2020 разом з водієм ОСОБА_5 , на автомобілі «MERCEDES BENZ ATEGO 1017» д.н.з. НОМЕР_1 . 20.11.2020 вони разом на вищевказаному автомобілі виїхали з м. Шостка та прямували по маршруту с.Усок, м.Ямпіль, м.С.Буда після чого біля 14.12 год. виїхали в напрямок м.Суми. При цьому цього ж дня ОСОБА_5 в м. Шостка перед виїздом випив біля 300 гр. горілки та на протязі всього дня під час руху пив горілку таким чином випив біля 500 гр. Рухаючись по автодорозі Суми Путивль Глухів між м. Ворожба та м. Білопілля швидкість автомобіля складала біля 60 70 км/год, йшов сніг. Далі несподівано на проїжджій частині автодороги побачив людину, яка сиділа лівим боком навприсядки. Не встигши нічого сказати, здійснив наїзд на цього пішохода після чого водій плавно пригальмував та зупинив автомобіль. При цьому крикнув водію: «Ми збили людину!». Не виходячи з автомобіля ОСОБА_5 сказав: «Їдемо далі» та рушив з місця події. По дорозі в м.Суми намагався пояснити ОСОБА_5 залишитися на місці події, але на це він не реагував;

-рапортом інспектора УПП у Сумській області ОСОБА_11 , згідно якого 22.11.2020 на території ТОВ «ТОВ «Сумська торгова група» в м. Суми було виявлено автомобіль «MERCEDES BENZ ATEGO 1017» д.н.з. НОМЕР_1 з механічними ушкодженнями;

-протоколом огляду місцевості від 22.11.2020 в ході якого було оглянуто автомобіль «MERCEDES BENZ ATEGO 1017» д.н.з. НОМЕР_1 та виявлено механічні ушкодження в передній частині автомобіля характерні для наїзду на пішохода.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 135 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкцією даної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років.

В порядку ст. 208 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 фактично затримано 22.11.2020 року о 21.56 год.

Крім того, слідчий у клопотанні зазначає про наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 може:

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час проведено лише першочергові слідчі дії, не проведено слідчий експеримент на місці події ані з підозрюваним, а ні зі свідком;

-незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний зі свідком є раніше знайомими, разом перебували під час події в автомобілі, працюють разом, тому існує ризик залякування чи навпаки намагання підозрюваного розчулити свідка і схилити до давання неправдивих чи викривлених показів.

Перебуваючи не в умовах ізоляції підозрюваний ОСОБА_5 матиме можливість спілкуватися з учасниками кримінального правопорушення, а відтак, у разі застосування відносно ОСОБА_5 менш обтяжливого запобіжного заходу ніж тримання під вартою останній матиме можливість незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні, що може суттєво вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Крім того, існує ризик того, що з метою ухилення від правосуддя особа може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду. Про даний ризик свідчить той факт, що особа з метою ухилення від відповідальності покинув місце пригоди і навіть не повідомив про те, що на дорозі сталася пригода чи хоча б до швидкої допомоги про те, що помітив на дорозі особу, яка потребує допомоги.

Також майно, вилучене на місці дорожньо-транспортної пригоди під час проведеного огляду місця події 21.11.2020 року та 22.11.2020 року на тепер залишається тимчасове вилученим, питання щодо накладення арешту не вирішене.

Сам факт дорожньо транспортної пригоди та залишення в небезпеці потерпілого можуть викликати суспільний резонанс, що полягатиме у зневіренні в силу Закону та зменшенню авторитету органів правосуддя.

Отже, зважаючи на вищевикладене на даній стадії розслідування кримінального провадження виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки на даний час встановлено достатньо ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Слідчий вказує, що в ході досудового розслідування відносно ОСОБА_5 зібрано достатньо доказів, які свідчать про вчинення ним тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, а також те, що останній перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури або суду, а також може чинити вплив на свідка.

З огляду на викладене вище, з метою запобігання вищевказаним ризикам, слідчий вважає, що існує необхідність застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, який би припинив подальшу злочинну поведінку і забезпечив реальне виконання покладених на нього процесуальним законом обов`язків.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали із зазначених вище підстав, вважають що менш тяжкий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 під час досудового розслідування останнього.

Захисник ОСОБА_5 за призначенням адвокат ОСОБА_6 заперечував проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , зазначивши, що слідчим та прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 . Також зазначив, що слідчим та прокурором не доведено ризики передбачені ст. 177 КПК України, які ґрунтуються лише на припущеннях. Тому просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, враховуючи ту обставину, що особа на даний час офіційно працевлаштована та має змогу заробити грошові кошти на життя.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні думку захисника підтримав. Просив до встановлення всіх обставин справи застосувати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки він в цей час матиме змогу працювати.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 Конституції України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини, ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 суд керується не лише положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а й відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини з цього приводу, відображену в рішеннях «Чеботарь проти Молдови», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Як вбачається зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів, пред`явлена ОСОБА_5 підозра за ч. 3 ст. 135 КК України має місце та підтверджується на початковому етапі досудового розслідування достатньою даних у їх сукупності. З огляду на викладене вище суд вважає, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, є обґрунтованою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів приходить до висновку, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

У даному випадку суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а тому, зважаючи на тяжкість покарання існує ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та суду. Також слідчим суддею враховується той факт, що на даний момент не встановлено всі обставини скоєного кримінального правопорушення, на даний час проведено лише першочергові слідчі дії, не проведено слідчий експеримент на місці події ані з підозрюваним, а ні зі свідком.

Крім того, суд враховує ту обставину, що підозрюваний може незаконно впливати на свідка ОСОБА_10 у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки останній зі свідком є раніше знайомими, разом перебували під час події в автомобілі, працюють разом, тому існує ризик залякування чи навпаки намагання підозрюваного розчулити свідка і схилити до давання неправдивих чи викривлених показів, що може суттєво вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, викладені у клопотанні обставини вказують на існування, зазначених у клопотанні ризиків, а тому, з метою запобігання заявленим ризикам, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим.

Проте, суд вважає, що слідчим та прокурором не доведено обставин, які б свідчили про недостатність застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, які були заявлені у клопотанні та частково знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, та необхідність застосування до підозрюваного найбільш обтяжливого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим та прокурором обґрунтування клопотання.

Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та він може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 . Проживає у будинку батьків разом з останніми, офіційно працевлаштований водієм у ТОВ «Сумська торгова група». Отже, у особи наявні сталі соціальні зв`язки по місцю проживання та місцю роботи.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин, особи підозрюваного, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, заявлених ризиків, які частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому суд вважає, що саме такий запобіжний захід є достатнім, необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання можливим ризикам.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. ст. 3, 29 Конституції України, ст. ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм в ТОВ «Сумська торгова група», уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного за ч. 3 ст. 135 КК України запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання без застосування електронного засобу контролю та покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це;

2) цілодобово не відлучатися за межі місця фактично проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) утриматися від спілкування з свідком ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000563.

Строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків визначити терміном на два місяці з дня винесення даної ухвали, але не більше строку досудового розслідування, тобто по 22 січня 2021 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання даної ухвали та контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 покласти на старшого слідчого Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали слідчого судді по 22 січня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: