Справа № 359/8665/20
№1-КС/359/2169/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2020 року м.Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання інспектор сектору дізнання Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000314 від 31.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2020 року інспектор сектору дізнання Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором ОСОБА_4 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з даним клопотанням.

Зі змісту клопотання встановлено, що Бориспільським відділом поліції ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000314 від 31.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Як зазначено в клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 31 жовтня 2020 року приблизно о 07 годині 50 хвилин працівниками Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції під час патрулювання екіпажу Лемур-0101, зупинено автомобіль марки «Hundai» моделі «Santa Fe» із прикріпленим на ньому державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки документів виявлено ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, а саме розбіжність технічних характеристик автомобіля відповідно до інформаційно-пошукових баз, доступ до яких мають працівники поліції.

31 жовтня 2020 року в ході огляду місця події на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія та номер НОМЕР_2 .

У зв`язку з розслідуванням даного кримінального провадження, необхідністю доказування стороною обвинувачення фактів та обставин вчинення кримінального правопорушення, а також встановлення інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність накладенні арешту на вилучене майно.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий зазначає, що вказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення та несе доказову інформацію у даному кримінальному провадженні, подальше його використання може призвести до його знищення, тому незастосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладання арешту на майно можуть призвести до приховування, спотворення або знищення майна, яке в сукупності з іншими доказами надасть органам досудового розслідування можливість прийняти законне процесуальне рішення.

За змістом поданого клопотання слідчий просив провести його розгляд без присутності особи яка подала дане клопотання.

Особа, якої було вилучено майно, ОСОБА_5 повідомлений про дату, час та місце розгляду, а також йому роз`яснено право взяти участь в судовому засіданні в режимі відео конференції за допомогою власних технічних засобів або подати письмові заперечення на подане клопотання. Заяв та клопотань слідчому судді ОСОБА_5 не направив.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що майно (автомобіль) відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу). 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що наявна в матеріалах клопотання інформація свідчить про те, вилучене в ході огляду місця події свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, разом з вилученим транспортним засобом та ключем запуску двигуна,є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки зберіг на собі сліди, які, як вважає орган досудового слідства свідчать про вчинення кримінального правопорушення(а.с.12-13,). Крім того власник автомобіля на даний час не встановлений: згідно вилученого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власник автомобіля «Hundai» моделі «Santa Fe», реєстраційний номер НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_3 ОСОБА_6 ,водночас, зазначений державний номерний знак згідно з даними НАІС належить іншому автомобілю марки «Hundai» моделі «Santa Fe», номер кузова НОМЕР_4 , власник ОСОБА_7 (а.с.11,15).

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою виконання завдань кримінального провадження, збереження речових доказів та їх наступного дослідження, необхідно накласти на арешт на зазначене в клопотанні свідоцтво про реєстрацію ТЗ оскільки без накладення арешту, це зробити неможливо, в зв`язку з цим такий захід забезпечення є виправданим та співмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.98,131-132,167,170-174,309,376 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт наа вилучене в ході огляду місця події 31 жовтня 2020 року майно, а саме:

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія та номер НОМЕР_2 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_8 -Лесів