Справа № 463/733/21
Провадження № 1-кс/463/768/21
У Х В А Л А
про обрання запобіжного заходу тримання під вартою

29 січня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, погоджене прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, уродженцю м. Дніпро, громадянину України, не одруженому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованому за адресою АДРЕСА_2 , який займає посаду дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , у військовому званні «сержант», раніше не судимому, підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 181 600 грн. та покладенням на нього ряду обов`язків у випадку внесення такої застави, а саме:
- прибувати за кожним викликом до слідчого Третього СВ ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_7 та прокурорів військової прокуратури Ужгородського гарнізону з групи прокурорів;
- повідомляти слідчого Третього СВ ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_7 та прокурорів військової прокуратури Ужгородського гарнізону з групи прокурорів про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- не відлучатися із Закарпатської області, в якій він проживає, без дозволу слідчого Третього СВ ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_7 та прокурорів військової прокуратури Ужгородського гарнізону з групи прокурорів;
- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні, у тому числі з ОСОБА_8 .
Клопотання мотивує тим, що в провадженні Третього слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження № 0000092 від 28.10.2020. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене повторно.
Зокрема, за даними слідства сержант ОСОБА_6 , який відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 462-ос від 02 жовтня 2020 року, призначений на посаду дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 ( НОМЕР_1 прикордонний загін), у невстановлений на даний досудовим розслідуванням час, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи незаконність та протиправність своїх дій, маючи на меті незаконне збагачення, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, а саме 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-ону (PVP), яку в подальшому незаконно зберігав з метою збуту у кімнаті для зберігання особистих речей №12 відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 .
Окрім того, 27.10.2020 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи на території відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою незаконного збагачення, у ОСОБА_6 виник злочинний корисливий умисел спрямований на систематичний збут психотропних речовин та з метою його реалізації, останній запропонував ОСОБА_8 здійснювати у нього придбання таких речовин.
Однак, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_6 ,з метою викриття злочинної діяльності останнього, погодився на його пропозицію та звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою.
Так, 30.12.2020, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 будучи працівником правоохоронного органу, перебуваючи на посаді дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи з прямим умислом спрямованим на збут психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньою домовленістю одержав від громадянина ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 2000 грн., за що у подальшому, а саме 21.01.2021 близько 21.00 год., перебуваючи в приміщенні вказаного відділення інспекторів прикордонної служби, збув ОСОБА_8 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, а саме 0,2772 г. 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-ону (PVP), передавши її з метою конспірації в середині ліхтарика чорного кольору.
У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, 27.01.2021 близько 11.30 год. ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу, перебуваючи на посаді дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи з прямим умислом спрямованим на збут психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на другому поверсі відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньою домовленістю повторно збув ОСОБА_8 білу порошкоподібну речовину у згортку, який попередньо помістив до рулону з-під туалетного паперу з метою конспірації, за що отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 2000 грн.
Одразу після цього ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
Обґрунтованість підозри доводиться зібраними доказами. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, а відтак, існують підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі шляхом перетину державного кордону. Крім того, з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може незаконно впливати на свідків, вчинити відносно них інше кримінальне правопорушення або ж перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З огляду на те, що підозрюваний є військовослужбовцем, є підстави вважати, що він може вчинити кримінальні правопорушення, передбачені статтями 407, 408 КК України. Оскільки санкція передбачає також покарання у виді конфіскації майна, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом перереєстрації належного йому майна. Вказаним в сукупності обґрунтовується необхідність обрання підозрюваному виняткового запобіжного заходу. З огляду на обставини кримінального провадження та наявні ризики просить визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 181 600 грн. з покладенням відповідних обов`язків.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у такому клопотанні. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним у клопотанні ризикам, з приводу чого клопотання просить задовольнити. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Захисник проти клопотання заперечив. Вважає ризики недоведеними. Підозрюваний проживає з дівчиною, яка перебуває в стані вагітності і з якою він має намір одружитись. Вважає можливим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Якщо слідчий суддя не погодиться з такими доводами, просить врахувати не найкращий матеріальний стан підозрюваного та зменшити розмір застави.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні в повному обсязі підтримав пояснення свого захисника.
Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
До Єдиного реєстру досудового розслідування 28.10.2020 року внесені дані з приводу вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 307 КК України.
Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_6 повідомлено 28.01.2021.
Згідно протоколу затримання, ОСОБА_6 фактично затриманий 27.01.2017 о 12:17 год. після того, як його застали під час вчинення злочину.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
У відповідності до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані обставини слідчий суддя розглядатиме окремо.

Чи існує обґрунтована підозра у вчиненні злочину?

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.
Наявність обґрунтованої підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:
протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 23.10.2020, від 10.01.2021 та від 27.01.2021, який під загрозою кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві покази повідомив про розповсюдження ОСОБА_6 наркотичних засобів та про придбання у ОСОБА_6 таких наркотичних речовин;
протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 30.12.2020, які надавались свідку, який діяв під прикриттям, для придбання наркотичних речовин у ОСОБА_6 ;
висновком експерта від 22.01.2021, згідно якого надані на експертизу кристалічна речовина білого кольору, що упакована в 1 паперовий конверт білого кольору, в своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он, маса якого становить 0,2772 г;
протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 27.01.2021, які надавались свідку, який діяв під прикриттям, для придбання наркотичних речовин у ОСОБА_6 ;
протоколом обшуку від 27.01.2021, в ході якого, серед іншого, було виявлено грошові кошти, які раніше надавались свідку для придбання наркотичних речовин, а також було виявлено інші речі зі слідами білої порошкоподібної речовини;
протоколом освідування підозрюваного від 27.01.2021.
Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.
При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів. Зрештою, сторона захисту на такі обставини не посилається.
Також, виходячи з фактичних обставин справи, на даний час слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_6 .
Відтак, керуючись стандартом «обґрунтована підозра» слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Тому, слідчий суддя відкидає всі аргументи сторони захисту про відсутність доказів, які підтверджують зазначені у клопотанні ризики, а оцінку цих ризиків проведе з точки зору доказів, які підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість здійснити відповідні дії на шкоду інтересам кримінального провадження.
В мотивах клопотання слідчий покликається виключно на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно, враховуючи таку засаду кримінального провадження як диспозитивність слідчий суддя детально розгляне можливість існування цих ризиків та не буде перевіряти можливість існування інших ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Чи існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду?

Такий ризик слідчий суддя оцінить в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного.
Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_6 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. В силу вимог статті 12 КК України, вказаний злочин є тяжким.
В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Як уже зазначалось вище, поза розумним сумнівом обґрунтованість підозри ОСОБА_6 стосується тяжкого злочину.
Сам підозрюваний є працівником прикордонної служби та очевидно, обізнаний з способами та методами перетину державного кордону.
Незважаючи на пояснення сторони захисту, немає жодного доказу на підтвердження того, що підозрюваний має намір одружитись, а його дівчина вагітна.
Також, немає жодного іншого доказу, який би підтверджував міцність соціальних зв`язків підозрюваного.
Вказане в сукупності свідчить про те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а відтак, вказаний ризик існує та він не є мінімальним.
Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Крім того, слід врахувати, що вплив на свідків може здійснюватись в силу займаної підозрюваним посади та в силу його авторитету і здобутих зв`язків по службі.
Зрештою, слідчий суддя враховує характер та обставини вчинення цього кримінального правопорушення, де пояснення свідка ОСОБА_8 який діяв під прикриттям і який придбавав наркотичний засіб має надзвичайно важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадження.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідка існує, а з огляду на посадове становище підозрюваного він не є мінімальним, особливо враховуючи той факт, що важливий свідок є лише один.

Щодо можливості підозрюваним перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Дійсно, санкція статті за якою підозрюється ОСОБА_6 передбачає також додаткове покарання у виді конфіскації майна.
З огляду на це, слідчий суддя погоджується, що підозрюваний на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема перешкоджати слідству у встановленні майна, яке може бути конфісковано.
Тому, на даному етапі ризик перешкоджати кримінальному провадженні існує, він не є мінімальним, хоч очевидно, найближчим часом повинен відпасти.

Щодо ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Вказаний ризик слідчий суддя оцінить в світлі інформації про особу підозрюваного, беручи до уваги також той факт, що вказаний ризик сторона обвинувачення в основному пов`язує із особою свідка, на якого може чинитись тиск або ж якому може бути заподіяно тілесних ушкоджень.
Зокрема, слід врахувати, що підозрюваний є особою молодого віку, раніше не судимий, а вчинений ним злочин стосується сфери обігу наркотичних речовин.
Зрештою, слідчому судді не надано жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що підозрюваний схильний до вчинення злочину проти життя та здоров`я особи.
Тому, вказаний ризик слідчий суддя вважає недоведеним, а що стосується аргументів сторони обвинувачення про можливість вчинення тиску на свідка, то слідчий суддя вже врахував цю обставини при оцінці іншого ризику та немає необхідності враховувати її повторно.
У підсумку, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Значення інших обставин в контексті встановлених ризиків.

Підозрюваний народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Дніпро. Зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . Постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 .
Доказів про сімейний стан або про наявність осіб на утриманні сторона захисту не долучила.
Згідно медичної характеристики, за даними медичної документації підозрюваний здоровий.
Відповідно до наказу від 02.10.2020 № 462-ОС, підозрюваний працює на посаді дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Тобто, має постійне місце роботи.
Підозрюваний не судимий. Даних про те, що до підозрюваного застосовувались раніше запобіжні заходи клопотання не містить, як і не містить інформації про повідомлення підозрюваному про вчинення іншого кримінального правопорушення.
Шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.
Ризик продовження чи повторення протиправної поведінки в контексті п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України вважаю недоведеним.
Проте такі обставини в світлі наведених вище фактичних даних та характеристики кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені слідчим суддею ризики до маловірогідності чи до їх виключення.

Чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК?

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам слід врахувати, що така оцінка стосується перспективних фактів. Зокрема, використовується стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж застава не зможуть запобігти встановленим ризикам лише за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК (частина 1 статті 184 КПК).
Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.
В межах даного кримінального провадження стороною обвинувачення доведено існування трьох ризиків, які є достатньо вагомими і тому, запобіжні заходи, які не пов`язані з позбавленням особистої свободи в межах даного кримінального провадження не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Крім того, через тяжкість покарання в межах даного кримінального провадження також доведено ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, а тому, на думку слідчого судді такий запобіжний захід як домашній арешт не зможе повною мірою запобігти вказаному ризику, при тому що одночасно із таким запобіжним заходом як домашній арешт актуальними стають попередні два ризики.
Наведені вище обставини в сукупності виключають можливість обрання менш суворого запобіжного заходу, а відтак, слід вважати встановленим, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Обґрунтованість розміру застави.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 3, 5 статті 22 КПК України).
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України (частини 1, 3 статті 26 КПК України).
Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК).
Стаття 5 Конвенції розкриває питання права на свободу та особисту недоторканість.
Із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її 3 пункту, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).
У рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. CzechRepublic від 25.04.2000 (заява № 31315/96, пункт 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ні в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.
У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.
Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
Повертаючись до обставин даної справи слідчий суддя враховує, що ймовірний злочин віднесений до категорії тяжких. Саме кримінальне провадження стосується сфери обігу наркотичних засобів, а ймовірний злочин вчинено військовослужбовцем.
Крім того, слідчому судді не надано доказів, які б підтверджували, що матеріальний стан підозрюваного дозволяє йому сплатити заставу у максимальному розмірі, визначеному законом для осіб, які підозрюються у вчиненні тяжкого злочину.
Також, слід врахувати, що кримінальним правопорушення не заподіяно матеріальної шкоди, а масштаб операцій із збуту наркотичних засобів є незначним.
Окремо слідчий суддя враховує доведені прокурором ризики та особу підозрюваного, про що детально було описано вище.
Тому, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, беручи до уваги інтереси кримінального провадження, вважаю, що підозрюваному слід визначити заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року.
На думку слідчого судді, такий розмір застави достатньою мірою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.
З огляду на обставини кримінального провадження та доведені ризики, необхідність покладення на підозрюваного зазначених у клопотанні обов`язків вважаю доведеною, оскільки такі об`єкти направлені на запобігання цим ризикам та не становитимуть непропорційного втручання в особисте життя особи.
Строк тримання під вартою згідно цієї ухвали слід обмежити строком досудового розслідування, який відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України не може перевищувати двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
З врахуванням того, що підозрюваний є військовослужбовцем, установою для тримання його під вартою слід визначити гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_6 , що відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення».
Керуючись вимогами статей 176-178, 181, 183, 194, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові задовольнити.
Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з поміщенням на гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 ).
Строк дії ухвали становить шістдесят днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , рахувати з моменту фактичного затримання з 12:17 год. 27 січня 2021 року.
Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 113 500 грн.
У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок, ОСОБА_6 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.
У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 покладаються такі обов`язки:
- прибувати за кожним викликом до слідчого та прокурорів у кримінальному провадженні, а також суду;
- повідомляти слідчого та прокурорів у кримінальному провадженні, а також суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- не відлучатися із Закарпатської області, в якій він проживає, без дозволу слідчого, прокурорів у кримінальному провадженні та суду;
- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні, у тому числі з ОСОБА_8 .
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
У випадку не внесення застави строк тримання під вартою закінчується 28.03.2021 року о 12.17 год.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 03.02.2021 о 14:10 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1