УХВАЛА

17 листопада 2020 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі
слідчого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
та його захисників адвокатів ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 про продовження строку тримання під домашнім арештом відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України,
в с т а н о в и в:
До Рівненського міського суду звернувся із прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим управлінням ГУ НП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000052 від 07.03.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне швидке збагачення за рахунок отримання грошової винагороди під виглядом надання реабілітації хворим від наркотичної та алкогольної залежностей, не пізніше травня 2018 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, організував та забезпечив функціонування закладів закритого типу для примусового утримання в умовах ізоляції осіб вказаної категорії.
Так, враховуючи складність одноособового утримання великої кількості нарко- та алкозалежних осіб, ОСОБА_9 , послідовно, у різний період часу, перебуваючи у невстановлених слідством населених пунктах Рівненської області та м. Рівне, зустрічався з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_5 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та іншими невстановленими особами і з метою реалізації свого злочинного плану, направленого на протиправне швидке збагачення, запропонував їм вступити в злочинне об`єднання, яке би він очолив, які будучи поінформованими про злочинні наміри ОСОБА_9 , на його пропозицію погодилися.
Знаючи про мету створення цієї злочинної групи незаконне викрадення та позбавлення волі громадян, прагнучи мати засоби для існування шляхом отримання частини від отриманих доходів від такої діяльності, які складались із пожертв, що надходили у готівці та на особисті рахунки співучасників, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_5 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , а також невстановлені особи, увійшли до складу організованої ОСОБА_9 групи та активно брали участь і її діяльності та злочинах, які вона вчиняла. Усвідомлюючи, що розмір прибутку залежить від тривалості перебування, утримували потерпілих у «центрах» закритого типу протягом максимально тривалого часу.
Всі члени групи були об`єднанні єдиним планом, з розподілом функцій її учасників, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім її учасникам. Злочинне об`єднання, яке створив ОСОБА_9 , з метою здійснення викрадення та незаконного позбавлення волі громадян характеризувалось стійкістю, що виражалось у його згуртованості та стабільності.
Так, між учасниками організованої групи були постійні ієрархічні внутрішні зв`язки на основі церковного підпорядкування та укладу, які виражалися у спільному проживанні рядових членів групи, які безпосередньо забезпечували викрадення, обмеження волі та контроль за поведінкою осіб із категорії нарко- та алкозалежних на територіях та у приміщеннях створених закладів закритого типу для примусового утримання в умовах ізоляції.
За час існування, члени організованої групи, з метою виконання узгодженого спільного плану, згідно відведених їм ролей, разом або у визначеному ОСОБА_9 , складі брали участь у її діяльності: підшуковували осіб з кола нарко та алкозалежних в межах України, проводили з ними та їх близькими родичами та членами сімей агітацію, набір та релігійну пропаганду під виглядом психологічної допомоги.
При цьому, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_26 ,, діючи з відома інших співучасників організованої групи, підшукали для розміщення в так званих «реабілітаційних центрах» приватні домоволодіння за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , з власниками яких уклали усні та письмові договори про оренду житлових та господарських приміщень за вказаними адресами, при цьому не розкриваючи перед орендодавцями дійсного призначення та протиправного характеру тримання осіб, які будуть проживати в них.
Отримавши доступ до вказаних об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_9 , діючи як керівник організованої злочинної групи, реалізуючи узгодженний всіма челенми організованої групи план протправної дяльності, з відома та за необхідності з участю членів організованої групи: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_5 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та невстановленими особами, з метою систематичного незаконного позбавлення волі людей, за грошову винагороду, отриману від їх близьких родичів, шляхом обману, зловживання довірою та погроз фізичною розправою, під виглядом надання допомоги хворим від різного виду залежностей, організував на території м. Рівне та Рівненського району, Рівненської області та, в подальшому, с. Чистилів, Тернопільської області, так звані «реабілітаційні центри», які в дійсності були приватними закладами закритого типу для незаконного тримання осіб проти їх волі протягом тривалого часу.
Вказані заклади представляли собою гуртожитки, для тривалого чи короткострокового спільного проживання осіб з залежностями з обмеженням особистої свободи, а саме позбавлення права на самостійне залишення цих закладів, що забезпечувались організованою системою охорони з кола інших членів організованої групи, які здійснювали цілодобовий контроль за поміщенням до цих центрів так званих «реабілітантів».
При цьому, ОСОБА_9 як організатор та інші члени злочинної групи, незаконно створили для мешканців «реабілітаційних центрів» режим позбавлення волі, обмеження прав на особисту недоторканність, невтручання в особисте життя, свободу пересування і права на вільний вибір місця проживання, а також пов`язаних з цим розпорядок у цих закладах, систему покарань за їх порушення, в тому числі тілесні ушкодження із завданням фізичного болю, притягнення проти волі до праці на прибиранні у побутових приміщеннях, позбавлення звичайного повноцінного харчування, нелюдського та такого, що принижує гідність поводження.
Організатор злочинної групи ОСОБА_9 здійснював безпосереднє керівництво діями учасників створеної ним організованої групи, обов`язки і завдання які уточнювали під час безпосереднього здійснення конкретного злочину, для досягнення спільної злочннної мети, в тому числі обирали та викрадали з місць проживання та тимчасового перебування або залучали шляхом обману осіб, з кола нарко- та алкозалежних показували та координували шляхи під`їзду до місць вчинення викрадень та шляхи безпечного відїзду після їх здійснення, розподіляли функції між учасниками групи під час скоєння кожного злочину.
Крім того, під час вербування та агітації потенційних «реабілітантів» учасники злочинної групи, шляхом обману, зловживання довірою при проведенні перемовин із родичами та членами сімї громадян, з кола нарко- та алкозалежних осіб, повідомляли їм недостовірну інформацію про характер та методику реабілітації, замовчували про закриті умови, позбавлення волі, недостатній раціон харчування.
Разом з тим, як самим так званим «реабілітантам», та і їх близьким родичам, ОСОБА_9 та члени організованої ним злочинної групи до поміщення до «реабілітаційних центрів», обіцяли повну добровільність запланованих заходів реабілітації, повноцінний харчовий раціон, можливість на свій розсуд у будь-який момент залишити центри у разі незгоди з умовами та методами реабілітації. При цьому умовами перебування «реабілітантів» в таких центрах була грошова винагорода, яку на місяць сплачував так званий «реабілітант» або його близькі родичі в якості пожертви.
Інші члени організованої групи ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_5 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 з відома ОСОБА_9 , надавши згоду останньому на участь в цьому злочинному об`єднанні на етапі його створення та у настпному приєднувались до нього, усвідомлюючи, що всі вони входять в організовану злочинну групу, своїми діями, у тому числі під час вчинення незаконного позбавлення волі громадян, підтвердили реальність своїх намірів, так як безпосередньо в активній формі брали участь у викраденнях осіб, відповідно до плану і відведеним їм ролям, виконували конкретні дії, спрямовані на досягнення спільної злочинної мети, а також брали безпосередньо участь у вчиненні злочинів.
Члени організованої групи протягом всієї злочинної діяльності особисто та за допомогою засобів мобільного зв`язку інформували один одного про підготовлювані злочини, під час здійснення яких діяли з розподілом ролей за заздалегідь розробленим та схваленим усіма планом.
Так, для реалізації єдиного злочинного умислу на незаконне позбавлення волі осіб, учасники організованої злочинної групи під керівництвом ОСОБА_9 забезпечили цілодобовий нагляд за потерпілими, облаштування приміщень «Центрів» металевими гратами на вікнах, блокування їх шляхом демонтажу віконних ручок, встановлення металевих решіток в місцях, якими можна було залишити вказані будівлі, тобто пристосували засоби для незаконного позбавлення волі людей, які не могли фізично залишити приміщення за власною волею, а для подолання таких спроб передбачалось впровадження системи відповідних примусових заходів та покарань. Для встановлення контролю за поведінкою потерпілих, їх залякування, застосовувалась система жорстких правил поведінки під час перебування в «Центрах» заснованих на відносинах субординації, підпорядкування, ізоляції від навколишнього світу, які забезпечуватимуться системою покарань, обмежень прав потерпілих, зокрема й тих, які мали ознаки катувань.
Крім того за потерпілими здійснювався цілодобовий нагляд, забезпечувалась реалізація встановлених правил поведінки, примусово застосовувались покарання, психологічне та фізичне насильство щодо осіб, які не бажали перебувати в «Центрах» та підпорядковуватись вигаданій системі так званого лікування від залежностей.
Зазначені покарання застосувались за будь-які порушення встановлених правил, зокрема дріб`язкові, принижуючи честь і гідність осіб, завдаючи їм моральних та фізичних страждань, а саме: примус до виконання принизливих дій перед іншими особами, які незаконно утримувались разом з потерпілими, зокрема у присіданні в кількості до 2000 разів, носінні важких предметів, забороною курцям курити, примушуванню до написання однієї фрази або речення декілька тисяч разів, примушування до вживання невідомих таблеток, які викликали сонливість або різке погіршення стану здоров`я, а відмова від виконання яких тягнула в свою чергу до покарань у вигляді обмеження сну, відповідальності декількох осіб за дії одного та нанесення тілесних ушкоджень.
З метою максимально тривалого перебування осіб в «Центрах» передбачалось позбавлення утримуваних осіб доступу до інформації про події суспільного життя, можливості спілкуватися з людьми поза «Центром», що мало викликати в них страх перед навколишнім світом та реалізувалось шляхом відсутності телебачення, радіо, газет, доступу до мережі «Інтернет», примусовому вилученні особистих речей, грошових коштів та, зокрема, будь яких засобів зв`язку, в тому числі мобільних телефонів.
Водночас розуміючи, що реалізація злочинного умислу не можлива без введення в оману членів сімї та близьких родичів потерпілих щодо умов перебування в «Центрах» та стану здоров`я утримуваних осіб було встановлено жорсткі обмеження побачень та телефонних розмов потерпілих з родичами та особистої присутності при таких розмовах чи побаченнях представників центрів.
Пошук осіб з залежностями здійснювався завдяки розміщенню інформації в мережі «Інтернет», а також з використанням соціальних мереж Facebook, Instagram та паперових оголошень розміщених в лікувальних закладах та інших публічних місцях.
Учасники організованої злочинної групи за задумом ОСОБА_9 мали неухильно дотримувалися правил поведінки як між собою, так і у взаємовідносинах з потерпілими особами, які забезпечувались системою покарань за невиконання вимог. Крім того, при поміщенні до «Центрів» проводився обшук осіб, вилучались їх особисті речі та будь-які засоби зв`язку, зокрема мобільні телефони. Для додержання конспірації та унеможливлення розкриття незаконної діяльності з боку правоохоронних органів для обміну інформацією в спілкуванні учасниками групи використувались умовності та наперед обумовлені фрази та вислови відомі лише учасникам групи, крім того, спілкування проводилось за допомогою додатків месенджерів, які функціонують з використанням ресурсів «Інтернет».
Усвідомлючи вимоги законодавства щодо неможливості здійснення громадською організацією підприємницької діяльності, учасники групи документально оформлювали відносини з потерпілими у вигляді підписання розписок про надання благодійної допомоги у вигляді послуг з реабілітації та ресоціалізації. Крім того, задля уникнення притягнення до відповідальності учасники групи шляхом погроз в тому числі і заподіяння тілесних ушкоджень вимагали в залежних осіб, написання письмових розписок щодо добровільності поміщення їх до «Центрів» та подяки за проведене так зване лікування, однак дані розписки не можуть свідчити про усвідомлену згоду особи на їх написання так як написані під примусом.
Таким чином, учасники організованої ОСОБА_9 злочинної групи свідомо порушували вимоги статей 28,29,32,43 Коституції України, згідно яких кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському, або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню. Кожна людина має право на особисту недоторканість. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Організована ОСОБА_9 група діяла з травня 2018 року по 19 травня 2020 року, неодноразово вчиняючи викрадення громадян та їх подальше тривале незаконне позбавлення волі, яка була припинена у зв`язку з викриттям правоохоронними органами.
Так реалізуючи єдиний злочинний умисел на швидке збагачення за рахунок осіб з різного роду залежностями, забезпечували силове викрадення потерпілих та в подальшому незаконно поміщали у спеціально пристосовані приміщення за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_6 , де утримували там проти їх волі, під виглядом надання платних медичних послуг з лікування від різного виду залежностей, хоча фактично такого лікування не проводилось, за що отримувати щомісячну плату у розмірі від 3 до 12 тисяч гривень з однієї особи. Усвідомлюючи, що розмір прибутку залежить від тривалості перебування, утримували потерпілих у центрах закритого типу протягом максимально тривалого часу.
ОСОБА_5 , виконуючи роль керівника «Центру» в м. Рівне, особисто та під час спілкування з використанням мобільного зв`язку, забезпечував функціонування системи незаконного утримання людей,
організовував позмінний цілодобовий нагляд за поведінкою потерпілих та їх охорону та самостійно здійснював такий нагляд;
здійснював пошук осіб з залежностями, члени сім`ї чи близькі родичі яких мають змогу оплачувати їх утримання в «Центрах», повідомляв їм недостовірну інформацію щодо умов перебування, про що інформував організатора ОСОБА_9 ;
повідомляв членам сім`ї та близьким родичам потерпілих неправдиву інформацію щодо умов перебування останніх в «Центрах» та стан їх здоровя, переконуючи їх у необхідності продовження перебування потерпілих в «Центрах»;
застосовував погрози та інше психологічне насильство до потерпілих;
визначав конкретні види покарань та давав вказівки іншим співучасникам, так званим консультантам та волонтерам щогдо застосування до потерпілих покарань, зокрема й тих які мали ознаки катувань, за порушення правил поведінки та непокору та контролював хід їх застосування;
організовував залучення потерпілих до примусової праці з прибирання, готування їжі та визначав конкретні види покарань та давав вказівки так званим консультантам та волонтерам щодо застосування до потерпілих покарань за відмову від праці;
виконував інші вказівки ОСОБА_9

19.05.2020 о 11 год. 15 хв. за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України на підставі статті 208 КПК України затримано ОСОБА_5 .
19.05.2020 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України повідомлено ОСОБА_5 , як виконавця в складі організованої злочинної групи.
21.05.2020 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 11 год. 15 хв. 18 липня 2020 року.
15.07.2020 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області щодо підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 12 вересня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області щодо підозрюваного ОСОБА_5 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави продовжено до 07.11.2020.
04.11.2020 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід змінено на цілодобовий домашній арешт до 19.11.2020.
Підозра у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України про яку повідомлено ОСОБА_5 обґрунтовується зібраними під час досудового слідства доказами, іншими доказами, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.
Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України,, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.
Метою продовження строку застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити і сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки установлено, що ОСОБА_5 , ніде не працює, тому є всі підстави вважати, що він поїде на територію за місцем його фактичної реєстрації або в інше місце та не буде з`являтись на виклики слідчого та суду. Крім того, в ході досудового розслідування при з`ясуванні обставин, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що останній на території Рівненської області, де здійснюється досудове розслідування, проживає тимчасово, не має постійних занять, роботи та постійного джерела заробітку, що вказує на відсутність у нього стримуючих чинників особистісно-соціального характеру. Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_5 є особою суспільно небезпечною та схильною до вчинення злочинів і дають достатні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, буде перешкоджати кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання процесуальних обов`язків, тобто встановлена наявність ризику, зазначеного у п.4 ч.1 ст.177 КПК України.
незаконно впливати на потерпілих та свідків (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України). Встановлено, що ОСОБА_5 під час вчинення злочинів з метою особистого швидкого збагачення свідомо зневажав основоположні норми Конституції України, згідно яких кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському, або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню. Кожна людина має право на особисту недоторканість. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Окрім цього, свідомо ігнорував вимоги статті 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та зловживання ними», згідно яких , примусове лікування осіб, які визнані хворими на наркоманію, але ухиляються від добровільного лікування але продовжують після лікування вживати наркотичні засоби без призначення лікаря і відносно якої у зв`язку з їх небезпечною поведінкою до органів Національної поліції або прокуратури звернулися близькі родичі чи інші особи здійснюється за рішенням суду у спеціалізованих лікувальних закладах охорони здоров`я за рішенням суду. Підготовка матеріалів для направлення хворих на наркоманію на примусове лікування та передача цих матеріалів до суду здійснюються органами Націоналдьної поліції у порядку, визначеному нормативним актом Міністерства внутрішніх справ України, центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах охорони здоровя, обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу, Генеральної прокуратури України.
Також ОСОБА_5 достеменно відомо, що чинним законодавством примусове лікування осіб, які страждають на алкогольну залежність або залежність від ігроманії не передбачено.
Дані факти свідчать про схильність до порушень основоположних прав людини і підвищену суспільну небезпечність. Той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 виконував дії по забезпеченню діяльності так званих центрів реабілітації, для чого подолав велику відстань та приїхав до м. Рівне, де орендувались приміщення будинків, які зокрема були облаштовані для незаконного утримання осіб проти їх волі протягом тривалого часу (зняті ручки на дверях та вікнах, забезпечено цілодобову охорону) з метою вчинення злочинів та «легкої» наживи, являвся керівником у «Центрі», особисто входив до складу так званої «мотиваційної групи» дають підстави вважати, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання буде здійснювати тиск на потерпілих та свідків.
вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Цей ризик є реальним зважаючи на те, з якою впевненістю, активністю та непорушністю було вчинено злочини у яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 та як він ретельно виконував дії щодо вчинення злочину за попередньою змовою із іншими співвиконавцями злочину.
Запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому що дані ризики на даний час не зменшились, а реалізувати вказані ризики можливо лише перебуваючи на свободі.
При вирішенні питання про продовження строку застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, враховуються вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, у тому числі відсутність постійного місця роботи та майновий стан.
Зважаючи на викладені обставини, в органа досудового розслідування є достатні підстави, що підозрюваний буде переховуватися від органів слідства і суду.
Також, враховуючи положення ст. 178 КПК України, досудовим слідством встановлені обставини, які у своїй сукупності достатні для вирішення питання про продовження строку застосування підозрюваному запобіжного заходу, зокрема: 1) наявні докази про вчинення підозрюваним злочину є вагомими та достатніми; 2) злочин у якому підозрюється ОСОБА_5 є тяжким, тому усвідомлення ним невідворотності покарання може вплинути на його поведінку з метою ухилення від викликів до слідчого та перешкоджання встановлення істини по справі.
13.11.2020 на виконання вимоги ст. 290 КПК України слідчий за дорученням прокурора повідомив підозрюваним, його захисникам про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування та потерпілому про відкриття сторонами кримінального провадження. 13.11.2019 сторони кримінального провадження розпочали ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, в порядку передбаченого ст. 290 КПК.
Згідно ч. 3 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження, в порядку передбаченого ст. 290 КПК, не включається у строки досудового розслідування.
Отже, строк застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 - закінчується 19.11.2020.
Разом з тим, 13.11.2020, на підставі ст.290 КПК України, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено та сторонам надано доступ до матеріалів кримінального провадження.
Із врахуванням викладеного, строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні залишилось 7 днів.
Відповідно до вимог ст. 9 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінальних правопорушень, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваних, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують їх покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Беручи до уваги вищевказане, - виникла необхідність у вирішення питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою на 7 днів, тобто до 26.11.2020.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання з підстав, наведених в ньому підтримали, просили продовжити обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат не заперечили з приводу клопотання.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до переконання, що підстави для продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту наявні з наступних підстав.
Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000052 від 07.03.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України.
19.05.2020 о 11 год. 15 хв. за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України на підставі статті 208 КПК України затримано ОСОБА_5 .
19.05.2020 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України повідомлено ОСОБА_5 , як виконавця в складі організованої злочинної групи.
21.05.2020 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 11 год. 15 хв. 18 липня 2020 року.
15.07.2020 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області щодо підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 12 вересня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області щодо підозрюваного ОСОБА_5 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави продовжено до 07.11.2020.
04.11.2020 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід змінено на цілодобовий домашній арешт до 19.11.2020.
Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 та причетність підозрюваного до вчиненого свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.
Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
На обґрунтування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньо застосованого запобіжного заходу, прокурором зазначено про необхідність провести ряду експертиз та інших слідчих дій.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею враховано вагомість наявних доказів, що поза розумним сумнівом свідчили про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України, а також: соціальні зв`язки, постійне місця проживання, сімейний стан, наявність на утриманні малолітніх дітей, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, у зв`язку з чим слідчим суддею зроблено висновки про те, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту наявні.
Керуючись ст. 176-178, 181, 184,186, 193-194, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив :

Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 26.11.2020 року.
Заборонити ОСОБА_5 , цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_9 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в України, носити електронний засіб контролю.
Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 26 листопада 2020 року.
Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 .
Строк дії ухвали про продовження тримання підозрюваного під домашнім арештом визначити до 26 листопада 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1