Справа № 569/960/20
УХВАЛА

14 серпня 2020 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області, в складі суду: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор), обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження №0007216 від 26.11.2019 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263, ст. 348 КК України та

ВСТАНОВИВ:

Рівненським міським судом Рівненської області розглядається зазначене кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 .

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, яке обґрунтовує наявністю ризиків передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, і враховуючи тяжкість покарання яке загрожує останньому, відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів, такі як постійне місце проживання та роботи, він не одружений, відсутність осіб, які б перебували на його утримання, та те, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимий, вчинив новий особливо тяжкий злочин, на час вчинення якого перебував у розшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харків, існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Обставини вчинення кримінальних правопорушень у яких обвинувачується ОСОБА_6 свідчить про те, що останній є суспільно небезпечною особою, може вчинити інші злочини. Також він може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 клопотання заперечили.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України існує з огляду на тяжкість кримінального правопорушення у якому ОСОБА_6 обвинувачується, який є особливо тяжким, санкція якого передбачає довічне позбавлення волі, відсутність міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів, оскільки обвинувачений не одружений, не працює, осіб, які б перебували на його утриманні не має.

Щодо існування ризиків передбачених п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведено.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи, що існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, обставини вчинення та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень у яких обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкість кримінального правопорушення який є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі довічно, відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів колегія суддів не вбачає, а тому клопотання прокурора слід задоволити та продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою, без визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177,178, 183, 331 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Обвинуваченого утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 12 жовтня 2020 року.

У судовому засіданні оголосити перерву до 23.09.2020, 14:00 год.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019, № 4-р/2019.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3