БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1028/20
Провадження № 1-кп/730/114/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2020 р. м. Борзна
Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Борзні у порядку, передбаченому статями 314, 315, 316 КПК України клопотання потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 30.11.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Велика Доч Борзнянського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, за ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2020 року до Борзнянського районного суду Чернігівської області з Борзнянського відділу Бахмацької місцевої прокуратури надійшли матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

16 грудня 2020 року ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області у вказаному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що 29 листопада 2020 року приблизно о 19-30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у будинку мешканця АДРЕСА_2 ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з метою нанесення тілесних ушкоджень схопив руками ОСОБА_5 ззаду за тулуб та умисно перекинув його через себе в напрямку дверної коробки, внаслідок чого ОСОБА_5 вдарився лобно-тім`яною ділянкою голови об неї. У результаті вище вказаних навмисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілий - ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження у вигляді забійної рани лобно-тім`яної ділянки голови. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 299 від 07.12.2020 року, тілесне ушкодження, яке було встановлено у ОСОБА_5 , відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я, строком не більше 21 дня.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто як умисне нанесення потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я, строком не більше 21 дня.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 відмовився від обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та просив закрити дане кримінальне провадження відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, вказавши, що його рішення є добровільним та беззаперечним, наслідки такої відмови йому відомі. Окрім того, зазначив, що він з обвинуваченим не є родичами.

Прокурор висловив думку про необхідність закриття провадження у справі, посилаючись на те, що дана справа є справою приватного обвинувачення, а потерпілий в таких справах самостійно вирішує питання, підтримувати таке обвинувачення в суді або ні. Також прокурор зазначив, що оскільки потерпілий у судовому засіданні підтримав своє клопотання про закриття провадження, у зв`язку із його відмовою від обвинувачення, яка є добровільним рішенням, підстав для відмови у закритті провадження по справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, немає.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав заяву потерпілого, просив її задовольнити та закрити провадження у справі.

Таким чином, заслухавши думку обвинуваченого, який підтримав заяву потерпілого та пояснив, що з потерпілим примирився та більше такого вчиняти не буде, пояснення прокурора, який не заперечив проти задоволення заяви потерпілого, потерпілого, який наполягав на задоволенні заяви, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 477 КПК України, кримінальне провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних проступків, передбачених, зокрема статтею 125 КК України.

Враховуючи особливості та обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, судом встановлено, що вказане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення щодо злочину, який не є пов`язаний з домашнім насильством.

Також слід відмітити, що в силу засади диспозитивності і змагального характеру кримінального судочинства до числа процесуальних прав потерпілого у справах приватного обвинувачення належить його право на відмову від обвинувачення.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 4 ст. 26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до частини 1 статті 477 КПК України, кримінальне провадження щодо проступку, передбаченого частиною 1 статті 129 КК України, здійснюється у формі приватного обвинувачення.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, дане провадження є формою приватного обвинувачення, розпочато за заявою потерпілого ОСОБА_5 .

У відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) слід розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. За загальним правилом домовленості стосовно примирення між сторонами можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і законним представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження, зокрема медіатора, громадської організації, які виконують функції з примирення сторін. Слідчий, прокурор та суддя не вправі брати участь в таких домовленостях.

Примирення обвинуваченого (підозрюваного) та потерпілого може мати різні наслідки, передбачені законом, в тому числі: припинення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Примирення в такому випадку є не абсолютним, а може бути одним із багатьох чинників, які спонукали потерпілого до такої відмови.

Враховуючи те, що примирення між потерпілим і обвинуваченим може бути досягнутим в будь-який момент під час судового провадження до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, судді повинні інформувати обвинуваченого та потерпілого про право останнього відмовитись від обвинувачення (якщо кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення), право сторін на примирення між ними, правову природу такого примирення та його наслідки.

У підготовчому судовому засіданні суд, з`ясувавши позицію потерпілого щодо його бажання відмовитися від обвинувачення, який зазначив, що його рішення є добровільним та свідомим, прийнятим без будь-якого впливу із чиєї б то не було сторони як-то застосування насильства, примусу, погрози, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, а також розуміння ним наслідків закриття кримінального провадження, дійшов до висновку, що відмова потерпілого від обвинувачення відповідає його дійсному бажанню.

З цього приводу слід також зазначити, що відмова потерпілого від обвинувачення це є його процесуальним правом, яке будь-яким чином не може бути обмежене іншими учасниками кримінального провадження або судом.

Таким чином, обов`язковим наслідком відмови потерпілого від обвинувачення, відповідно до приписів ч. 4 ст. 26 КПК України, є закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що потерпілий ОСОБА_5 відмовився від обвинувачення, наслідки відмови від обвинувачення йому зрозумілі, жодних претензій до обвинуваченого він не має, дане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, обвинувачений не заперечує проти закриття провадження в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, суд вважає, що кримінальне провадження слід закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 26, 284, 477 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 30.11.2020 року, з обвинувальним актом від 11.12.2020 року, відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК України закрити у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_5 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

На ухвалу може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1