Провадження №1-кс/463/5792/20
У Х В А Л А

20 листопада 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3 ,

представника скаржника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 , від 16 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження за №0000147 від 23 серпня 2019 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.384 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 , від 16 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження за №0000147 від 23 серпня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.384 КК України, просить таку скасувати.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що він 27 жовтня 2020 року отримав оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження №0000147 від 23 серпня 2019 року у зв`язку із відсутністю у діянні працівника Козівського ВП ГУ НП у Тернопільській області начальника слідчого відділу, ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.384 КК України.
Вважає, що оскаржувана постанова є безпідставною та незаконною. Зокрема, слідчим не проведено повного та об`єктивного дослідження та оцінки всіх доказів, які стосуються цього кримінального провадження. А саме не було взято до уваги ухвалу Личаківського районного суду м. Львові від 12.082020 у справі №463/4823/20. На його думку, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження, не відповідає дійсним обставинам справи, є передчасною, оскільки слідчим не проведено всіх слідчих дій, та проігноровано вимоги процесуального законодавства щодо об`єктивного, всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження. Отже, враховуючи наведене, зміст постанови, яка прийнята без достатніх підстав та не є мотивована, просить таку скасувати.
В судовому засіданні скаржник та його представник підтримали скаргу з мотивів наведених у такій.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд скарги, скерував матеріали кримінального провадження №0000147 від 23 серпня 2019 року, а тому в порядку ч.3 ст.306 КПК України суд розглядає дану скаргу без його участі.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000147 від 23 серпня 2019 року, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 16 жовтня 2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000147 від 23 серпня 2019 року, закрито у зв`язку із відсутністю у діянні працівника Козівського ВП ГУ НП у Тернопільській області начальника слідчого відділу, ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.384 КК України.
Частина 1 ст.384 КК України, передбачає відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.
Як вбачається із скарги ОСОБА_3 та поданої ним заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.07.2019 року (а.с. к/п 93), на думку скаржника при одночасному допиті заступником начальника Козівського ВП ГУ НП в Тернопільській області начальником слідчого відділу, ОСОБА_6 в ході одночасного допиту 02.06.2017 року у кримінальному провадженні №0000027 від 11.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.372 КК, надано завідомо неправдиві покази. А саме вважає, що твердження в протоколі одночасного допиту від 02.06.2017року свідка ОСОБА_7 , про достатність зібраних доказів для підозри та обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.. 125 КК України не відповідає дійсності.

Скаржник вважає, що у ОСОБА_6 не було необхідних доказів у кримінальному провадженні №0000674 від 19.1 1.2014 року для висунення підозри ОСОБА_3 та складання обвинувального акту, оскільки таке спростовується показами потерпілого та свідків.

У зв`язку із цим ОСОБА_3 зробив висновок, що ОСОБА_6 надав завідомо неправдиві свідчення під час допиту і на підставі цього написав заяву про вчинення злочину.

В ході досудового розслідування допитаний начальник Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області, ОСОБА_6 показав, що під час перебування на посаді старшого слідчого СУ УМВС України в Тернопільській області здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР №0000674 від 19.1 1.2014 року.

З приводу розслідування вказаного кримінального провадження, відповідаючи на запитання щодо дачі показань в межах кримінального провадження №0000027 від 11.04.2016 року та їх правдивості, пояснив, що 13 лютого 2015 року йому було доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000674 від 19.1 1.2014 року, за фактом спричинення легких і тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченої о ч.1 ст. 125 КК України. В той же день воно було прийнято ним до провадження.?

В ході проведення досудового розслідування було зібрано достатні докази про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили відносно потерпілого ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, спричинивши останньому тілесні ушкодження.

Також, в ході досудового розслідування ним було встановлено наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 ч.1 ст. 125 КК України, та повідомлення про підозру ОСОБА_11 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України.

За наслідками проведеного досудового розслідування складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_10 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України.

Отже, надані при одночасному допиті 02.06.2017 року, заступником начальника Козівського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_6 покази, підтверджуються вчиненим ним раніше діями з приводу підозри та обвинувачення ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст..125 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Львові ОСОБА_12 здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 11.04.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 372 КК України(Притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності) за заявою ОСОБА_3 відносно слідчого ОСОБА_6

27.01.2020 кримінальне провадження №0000027 від 11.04.2016 закрите, у зв`язку із відсутністю в діях старшого слідчого СУ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6 та службових осіб прокуратури Тернопільської області ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.372 КК України. Постанова слідчого ОСОБА_12 оскаржувалась ОСОБА_3 до Личаківського районного суду міста Львова, та відповідно до ухвали слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 08.04.2020 в задоволенні скарги відмовлено.

Отже твердження ОСОБА_3 , щодо притягнення його як завідомо невинної особи до кримінальної відповідальності не знайшли свого підтвердження в ході розслідування кримінального провадження №0000027 від 11.04.2016.

Мотивуючи свої вимоги скаржник також вважає, що слідчим не було взято до уваги ухвалу Личаківського районного суду м. Львові від 12.082020 у справі №463/4823/20 якою було скасовано постанову слідчого від 15 травня 2020 р. про закриття кримінального провадження №0000147 від 23 серпня 2019 року
Однак, із змісту вказаної ухвали слідчого судді (а.с. к/п 124-125) вбачається, що підставою для скасування постанови про закриття про кримінального провадження від 15 травня 2020 р., слідчий суддя вказує лише те, що на момент винесення такої слідчим, було відсутнє процесуальне рішення з приводу вирішення заяви ОСОБА_3 від 3 лютого 2020 року про відвід слідчому ОСОБА_5 .

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді від 9 вересня 2020 у задоволенні відводу слідчого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000147 відмовлено.
Враховуючи вищенаведені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що ні в судовому засіданні, ні в ході досудового слідства за наслідкам проведення необхідних слідчих дій, не здобуто даних, які вказують на наявність у діях працівника Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області, ОСОБА_6 складу злочину передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.
Крім цього, на думку слідчого судді, для висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 складу злочину передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, немає необхідності проводити будь-які додаткові слідчі дії, оскільки такий являється очевидним виходячи з пояснень скаржника та викладених ним аргументів в заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 , від 16 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження за №0000147 від 23 серпня 2019 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.384 КК України,

Керуючись вимогами ст.ст. 234, 235, 309 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 , від 16 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження за №0000147 від 23 серпня 2019 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.384 КК України.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала суду складена та підписана 25 листопада 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1