Провадження №11-кп/824/3561/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
обвинуваченого : ОСОБА_7 ,
захисника : ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» матеріали кримінального провадження № 0004469 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 25 жовтня 2020 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:
На розгляді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004469 від 01 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 186 КК України.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року, обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 25 жовтня 2020 року включно.
Не погоджуючись з ухвалою суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.
В обґрунтування своїх вимог вказала, що в судовому засіданні суду першої інстанції при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою стороною захисту та обвинуваченим наведено факти, що свідчать про відсутність передбачених законом ризиків, проте вони взагалі не взяті до уваги.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнає свою вину, а тому ризик щодо можливого знищення, приховування чи спотворення речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або вчинення незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження є необґрунтованим.

Також, сторона захисту вказала, що судом першої інстанції не взято до уваги, що обвинувачений раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання у м. Києві, позитивно характеризується за місцем проживання, а також те, що його цивільна дружина перебуває у стані вагітності.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Рішенням Конституційного суду України № 4-р/2019 року від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другоїстатті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в судді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Статтею 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, вирішуючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції дійшов висновків, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися та не змінилися, з огляду на обставини обвинувачення та тяжкість кримінальних правопорушень, за які, у разі визнання ОСОБА_7 винним, передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки. Крім того, кримінальні правопорушення, інкриміновані ОСОБА_7 , вчинені відносно потерпілих, які є особами похилого віку.
При цьому, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою.

З урахуванням встановлених обставин суд першої інстанції вважав, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави, в зв`язку з наявністю яких був обраний обвинуваченому ОСОБА_7 даний запобіжний захід не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися.

На переконання колегії суддів, вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту, як про те ставить питання сторона захисту, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доводами районного суду та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Посилання сторони захисту на наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків не ґрунтуються на матеріалах провадження, а тому не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає ухвалу суду обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 25 жовтня 2020 року включно без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4