Справа № 347/697/20
Провадження № 1-кс/347/549/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2020 року суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід судді Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 по ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.04.2020 року до Косівського районного суду надійшли матеріали обвинувального акту із додатками відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яка Автоматизованою системою документообігу суду визначена для здійснення судового провадження судді ОСОБА_4 .

12.10.2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відвід головуючого у справі судді ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 12.10.2020 року вище вказані матеріали кримінального провадження передані до канцелярії суду для визначення судді, який вирішуватиме заявлений відвід. 12.10.2020 року Автоматизованою системою документообігу суду визначено для вирішення заявленого відводу суддю ОСОБА_1 .

Заява ОСОБА_3 мотивована тим, що головуючий у даній справі суддя ОСОБА_4 веде судове провадження однобічно та упереджено, маючи намір «помститися» ОСОБА_3 за його громадську позицію, крім того свідок у даному провадженні ОСОБА_5 є родичем головуючого у справі судді ОСОБА_4 . Тому, в силу ч.1 ст.75 КПК України суддя ОСОБА_4 не може брати участь у розгляду даної справи.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заяву про відвід судді ОСОБА_4 від 12.10.2020 року підтримав та просив суд її задовольнити, врахувавши його сумніви в неупередженості судді ОСОБА_4 під час розгляду кримінального провадження відносно нього за ч.1 ст.286 КК України.

За змістом ч. 1 ст. 75 КПК України: суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації. Перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 цього Кодексу порядку визначення суддя для розгляду справи.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід, за цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно ст.75 КПК України перелік підстав для відводу (самовідводу) судді є вичерпним, а також ст.76 КПК України передбачена недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Вище наведені обставини, які виключають участь судді у даному кримінальному провадженні, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а також судом не встановлено обставин, які викликали б у стороннього спостерігача сумніву у неупередженості або об`єктивності судді ОСОБА_4 під час розгляду даного кримінального провадження.

За змістом рішень Європейського суду з прав людини в справах «Білуха проти України» від 09.11.2006 року, «Газета Україна-Центр проти України» від 15.07.2010 року: наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію береться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість чи безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад, відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про небезсторонність суду. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії».

Відповідно до поданої ОСОБА_3 заяви про відвід судді вбачається, що жодних підстав зазначених в ст.ст. 75-76 КПК України, зокрема й які б викликали сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді в розгляді даної справи не виявлено. Зазначені підстави для відводу судді ОСОБА_4 у поданій заяві безпідставні та не обґрунтовані. Суддя ні прямо, ані опосередковано не заінтересована в результаті розгляду даної справи та жодних порушень у розгляді даної справи, які б викликали у стороннього спостерігача сумнів у неупередженості судді, нею не допущено. Слід зазначити, що, зокрема до свідка ОСОБА_6 , ухвалою суду від 22.09.2020 року було застосовано примусовий привід для повного та об`єктивного розгляду даного кримінального провадження, така процесуальна поведінка головуючого судді ОСОБА_4 спростовує твердження заявника про її упередженість у розгляді даної справи.

Згідно ч. 7 ст. 56 «Закону України Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року Про незалежність судової влади визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії, Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України ). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України.

У справі «П`єрсак протии Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

З огляду на викладене та враховуючи вказані підстави відводу у поданій заяві, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не містить визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді, тому вона задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 82 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 від 12.10.2020 року про відвід судді Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 по ч.1 ст.286 КК України залишити без задоволення.

Кримінальне провадження передати судді Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 для продовження судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1