Провадження № 11-сс/4808/233/20
Категорія ст. 173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) директора ТОВ «Іоліт-ІФ» ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000400 від 11.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2020 року клопотання прокурора задовольнено та накладено арешт із забороною розпорядження, на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:003:0118, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка згідно реєстру речових прав належить ТзОВ «ІОЛІТ ІФ», код ЄДРПОУ - 43351111, у кримінальному провадженні № 000400.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що на даному етапі досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що земельна ділянка, яка була предметом договору купівлі-продажу від 30 липня 2020 року, була об`єктом кримінально протиправних дій, отримана юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. З метою підтвердження чи спростування даного факту органом дізнання проводиться комплекс слідчих та процесуальних дій.

Окрім цього, стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому є необхідність у накладені на нього арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, директор ТОВ «Іоліт-ІФ» подав АС, в якій покликається на її незаконність, необґрунтованість, оскільки дана ухвала винесена без достатніх на те підстав, із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а тому підлягає скасуванню.

Просить ухвалу слідчого судді, скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на вказане майно.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав подану АС, просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнитии апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка заперечила доводи поданої АС, просить ухвалу слідчого судді залишити без змін; перевіривши матеріали за клопотанням слідчого, які надійшли з Івано-Франківського міського суду, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Суд апеляційної інстанції, згідно вимог ст. 404 КПК, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону при постановленні даної ухвали слідчий суддя в повній мірі дотримався.

Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Нормами ч. 11 ст. 170 КПК передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів справи вбачається, що постановою дізнавача від 17 вересня 2020 року земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:003:0118, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 000400.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

На даному етапі досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що земельна ділянка, яка була предметом договору купівлі-продажу від 30 липня 2020 року, є об`єктом кримінально протиправних дій, отримана юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. З метою підтвердження чи спростування даного факту органом дізнання проводиться комплекс слідчих та процесуальних дій.

Наслідком не накладення арешту на земельну може бути її повторне відчуження на користь третіх осіб, що в свою чергу зашкодить дізнанню та надасть можливість продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому є необхідність у накладені на нього арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Прокурор обґрунтовуючи клопотання вказує мету арешту збереження речового доказу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим суддею в повній мірі було враховано положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК, відповідно до яких майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане вище майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому доводи АС в цій частині є безпідставними.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні, лише шляхом заборони на розпорядження арештованого майна.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що клопотання слід задовольнити та накласти арешт на зазначене майно із забороною розпорядження, оскільки вказаний захід забезпечення є доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, а також не зашкодить господарській діяльності ТзОВ «ІОЛІТ ІФ».

Відповідно до положень ч.1 ст. 174 КПК арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зазначені в АС доводи та підстави, за яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не ґрунтуються на законі і не можуть слугувати для її задоволення.

Порушень вимог КПК, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а АС без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу директора ТОВ «Іоліт-ІФ» ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000400 від 11.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 358 КК - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5