Справа № 305/360/20
Провадження по справі № 1-кс/305/47/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021.Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 14.01.2020 за №0000042 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження, внесене 14.01.2020 в ЄРДР за №0000042 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, ОСОБА_6 від 03.12.2020 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, строком на два місяці, тобто по 31 січня 2021 року, включно.

26 січня 2021 року прокурором Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 надано клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, строком на два місяці.

Суддя ОСОБА_6 відсутня у зв"язку з тимчасовою непрацездатністю, знаходиться на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до Закону України "Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Враховуючи вказану норму закону, неможливість розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу суддею ОСОБА_7 через її хворобу, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 зареєстровано окремо від кримінального провадження 1-кс для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці до 31.01.2021. Разом з тим, вважає, що ОСОБА_4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою з огляду на наступне. Так, ризики, передбачені п.п. 1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час не відпали, а саме, перебуваючи на волі ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого і свідків. Зокрема, наявність ризику переховуватись від суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 усвідомлює, що у разі визнання його винним у вчиненні злочину, який відносяться до групи тяжких, його може бути покарано до позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. ОСОБА_4 , хоч і має постійне місце проживання, але враховуючи його незначні соціальні зв`язки, зокрема те, що він не має постійного місця роботи, не одружений, не має утриманців, він може виїхати із свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Тому, наявні достатні та обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду. Відповідно до п.3 ч.1 ст.177 КПК України, наявність ризику незаконно впливати на свідків обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 матиме можливість незаконно впливати на свідків, шляхом умовляння, підкупу чи погроз з метою зміни наданих ними раніше показань. Крім цього, розгляд обвинувального акту судом не розпочато у справі, на даний час не допитано свідків, потерпілого. Ризики в неправомірній поведінці ОСОБА_4 підтверджують, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та перешкодити обвинуваченому ухилитися від суду, а також не дасть можливості перешкодити негативному впливу на хід судового провадження. З огляду на викладене вважає, що на даний час ризики, які зазначені в ухвалі суду від 03.12.2020 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 на даний час не втратили своєї актуальності, тому вважає, що наявні всі підстави для продовження строку дії даного запобіжного заходу стосовно нього.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 вважає клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу необґрунтованим. Просив врахувати, що ОСОБА_4 тривалий час утримується під вартою, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу та дає підстави суду змінити раніше обраний запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора, стверджує, що не має наміру ухилятися від слідства і суду, а також впливати на потерпілого та свідків.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надане суду клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження запобіжний захід, обраний обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні закінчується 31 січня 2021 року.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч.1 ст.177 КПК.

Слідчий суддя приймає до уваги, що обвинуваченому інкримінується вчинення злочину, а саме, умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, що свідчить про можливість його переховування від суду, враховуючи тяжкість злочину та не допущення вчинення інших умисних кримінальних правопорушень.

Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя також зазначає наступне:

Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою… При цьому треба враховувати характери обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у які його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v. Switzerland).

Частиною 5 ст.9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається тримання під вартою обвинувачених.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що обвинувачений не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Згідно зі ст.178 КПК України, суд при вирішенні питання при обранні запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності його позапроцесуальних дій. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

На користь реального існування вказаних ризиків слід віднести ті обставини, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Співставлення негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування обвинуваченого ОСОБА_4 здається явно переконливою. Слідчий суддя також враховує ту обставину, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні у стані алкогольного сп`яніння та будучи раніше судимим.

Водночас, продовжує залишатися реальним ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Фактичні обставини, якими суд раніше обґрунтовував існування такого ризику (відсутність міцних соціальних зв`язків та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватимм у інкримінованому злочині), своєї актуальності не втратили. Обвинуваченому ОСОБА_4 висунуте обвинувачення у вчиненні тяжкого насильницького злочину, який спричинив смерть потерпілого.

Обстановка вчинення злочину може впливати на кримінально-правову кваліфікацію діяння, проте не нівелює значення ризику, який суд вважає встановленим, хоча і з певними обмовками.

Враховуючи наведене, спосіб та характер вчинення даного кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , є підстави вважати про існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Знаходячись на свободі, ОСОБА_4 може продовжити злочинну діяльність і вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, злочин, у вчиненні якого він обвинувачується відповідно до обвинувального акту був вчинений у стані алкогольного сп`яніння. Окрім цього, ОСОБА_4 раніше вже притягувався до кримінальної відповдлаьності.

Слідчий суддя враховує, що стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 , а також ризик його впливу на недопитаних в судовому засіданні свідків або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що й такий запобіжний захід як інший не пов`язаний із позбавленням волі здатний їм запобігти.

Отже цей ризик, навіть за спливом певного часу, суд вважає слушним, оскільки мають бути допитані свідки даного кримінального правопорушення в судовому засіданні.

Окрім наведеного, стороною захисту на не надано суду будь-яких доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованості обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та наявність підстав вважати, що ОСОБА_4 , залишаючись на волі, не буде ухилятись від суду.

Інших істотних обставин, які би вказували на можливість розгляду питання обрання альтернативного запобіжного заходу обвинуваченому, стороною захисту не вказано. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на наведене, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, оскільки санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до десяти років. Окрім цього, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення має значний ступінь суспільної небезпеки, оскільки внаслідок інкримінованих йому умисних дій загинула інша особа. Також суд враховує особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, ніде не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, інкриміноване йому діяння, згідно з обвинувальним актом, вчинив у стані алкогольного сп`яніння. Окрім наведеного суд враховує також вік та стан здоров`я обвинуваченого.

Слідчим суддею приймається до уваги наявність обґрунтованої підозри про вчинення обвинуваченим, інкримінованого йому злочину, який є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, наявність суспільного інтересу в встановленні істини по справі, а також особи обвинуваченого.

Слідчий суддя також приймає до уваги принцип невинуватості особи, враховує повагу до особистої свободи і недоторканості особи, однак зважує ці принципи у сукупності із цілями і завданнями кримінального провадження, якими у відповідності до ст.2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, заслухавши учасників судового засідання, враховуючи вищенаведені ризики і обставини, які у своїй сукупності беруться до уваги судом при вирішенні питання про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд вважає, що обставини, зазначені при обранні запобіжного заходу продовжують існувати і по даний час, судове провадження не закінчено, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може ухилятися від явки до суду і виконання процесуальних рішень, а також перешкоджати встановленню істини у справі, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Слідчим суддею встановлені підстави, які передбачені КПК України, рішеннями ЄСПЛ та Конвенцією з прав людини, щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та ризик його ухилення від суду. На даний період часу у суду відсутні дані які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належної поведінки обвинуваченого. При цьому, суд приймає до уваги термін перебування обвинуваченого під вартою.

Слідчий суддя також враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити будь-які інші злочини, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, та у контексті даного кримінального провадження є ймовірність того, що обвинувачений може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обраний ОСОБА_4 , запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, а тому суд вважає, що усне клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший, більш м`який, є необґрунтованим, з урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , у силу характеру інкримінованого обвинуваченому діяння та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, (виконання вимог ч.2 ст.319 КПК України, допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд вважає за доцільним продовження терміну тримання обвинуваченому ОСОБА_4 під вартою, та вважає за доцільне продовжити йому дію існуючого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує два місяці.

При цьому, суд враховує те, що характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Щодо визначення конкретного суспільного інтересу, який слід взяти до уваги при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу в цьому кримінальному провадженні, суд зазначає, що обвинуваченому ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, який одним із найбільш небезпечних, оскільки посягає на життя іншої особи.

Слідчий суддя не відхиляє доводів сторони захисту на користь обвинуваченого ОСОБА_4 , але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи.

При цьому суд враховує відсутність можливості без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Слідчий суддя також враховує, що при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст.3 Конституції України.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Усне клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, обраного стосовно ОСОБА_4 та доводи в його обґрунтування, не можна визнати такими, що ставлять під сумнів вище наведені висновки суду, а відтак, суд вважає за необхідне у вказаному клопотанні відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, строком на два місяці, тобто до 26 березня 2021 року, включно.

У задоволенні усного клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на інший, більш м`який відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1