Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 505/1700/20
Провадження № 1-кп/506/67/20
У Х В А Л А
про продовження запобіжного заходу
13.10.2020смт. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Окни клопотання прокурора по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР 01.03.2020 року за №0000309 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Севастополь Автономної Республіки Крим, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працює, раніше судимого: 04.10.2010 року Нахімовським районним судом м.Севастополя за ст.ст.263 ч.1, 185 ч2, 185 ч.3, 186 ч.2, 296 ч.4, 187 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі, 14.06.2013 року був звільнений, у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.186 ч.2, 187 ч.1, 263 ч.1, 309 ч.1 КК України,

за участю сторони обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

та сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він у жовтні 2019 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим, перебуваючи біля станції метрополітену «Теремки» у м.Київ, знайшов безхазяйний поліетиленовий пакет невеликого розміру, в якому знаходився маленький згорток з полімерної плівки чорного кольору, який обмотаний липкою прозорою стрічкою типу «скотч» з наркотичним засобом метадон, про який йому було відомо раніше, як особі, яка неодноразово вживала наркотичні засоби у вигляді метадону, та вказаний незаконно придбаний наркотичний засіб почав незаконного зберігати при собі у зовнішній кишені власної куртки, без мети збуту. Надалі, в цей же день, ОСОБА_3 на автомобілі сервісної служби «BlaBlaCar» з м.Київ попрямував до м.Подільськ Одеської області до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжив незаконно зберігати без мети збуту наркотичний засіб метадон, у правій кишені власної куртки, яку він залишив в коридорі квартири за місцем свого проживання.

28.02.2020 року близько 19.00 год. ОСОБА_3 незаконно перевіз при собі в правій кишені власної куртки, в яку був одягнутий на той момент, наркотичний засіб метадон до магазину «М`яско», розташованого за адресою: Одеська область, м.Подільськ, вул. Бірзульська, 1, та сховав вказаний наркотичний засіб з правої сторони від вхідних дверей магазину у щілині, яка розташована поміж металевим кутом та профільним покриттям магазину, з метою подальшого повернення до місця схованки наркотичного засобу, який він планував найближчим часом вжити. Протиправні дії ОСОБА_3 , пов`язані із незаконним придбанням, зберіганням та перевезенням вищевказаного наркотичного засобу припинено 29.02.2020 року в період часу з 09.30 год до 10.35 год. ,коли співробітниками Подільського ВП ГУНП в Одеській області під час проведення огляду місця події, а саме прилеглої території та зовнішньої сторони магазину «М`яско», і з правої сторони від вхідних дверей у щілині, яка розташована між металевим кутом та профільним покриттям магазину, виявили та вилучили поліетиленовий прозорий пакет, в якому був згорток з полімерної плівки чорного кольору, обмотаний липкою прозорою стрічкою типу «скотч», всередині якого знаходилась кристалічна речовина загальною масою 0,219 грам, що містить наркотичний засіб, обіг якого заборонено метадон, кількісний вміст якого в кристалічній речовині становить 0,071 грам.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 13.04.2020 року о 16.15 год., знаходячись біля будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , побачив потерпілого ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та йшов нестійкою ходою, і в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Реалізуючи зазначений злочинний умисел, в той же день та час, ОСОБА_3 пішов слідом за ОСОБА_6 та в під`їзді №1 двоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов ззаду до ОСОБА_6 , який в цей час піднімався по сходах та знаходився на сходинках між першим та другим поверхами даного будинку, та шляхом нанесення несподівано для потерпілого удару кулаком своєї правої руки по потилиці потерпілого, збив останнього з ніг, внаслідок чого потерпілий упав на сходи, після чого ОСОБА_3 наніс ще один удар кулаком правої руки по обличчю потерпілого та один удар правою ногою по тулубу останнього, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді садна нижньої губи та садна слизової оболонки нижньої губи, які не є небезпечними для життя, та мають незначні скороминучі наслідки та відповідно до п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Таким чином, ОСОБА_3 подолав опір потерпілого та відкрито заволодів текстильною вертикальною чоловічою сумкою з клапаном Accessory Bag Collection, б/в, вартістю 290 грн., в якій знаходилися смартфон Samsung SM-J700H Galaxy J7 Duos Gold SM-J700HZDDSEK», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , б/в, вартістю 1500 грн., з силіконовим чохлом чорного кольору та сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Водафон Україна» НОМЕР_3 , які для потерпілого не представляють матеріальної цінності, грошовими коштами у сумі 600 грн., золотою каблучкою 585 проби, вартістю 2912,55 грн., яку він відкрито зняв руками з безіменного пальця правої руки потерпілого, після чого з місця злочину зник. Своїми діями заподіяв матеріальний збиток потерпілому на загальну суму 5302,55 грн., розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що в лютому 2020 року, більш точної дати та часу не встановлено, в лісосмузі, яка розташована за територією Подільської міської лікарні за адресою: Одеська область, м.Подільськ, пр.Перемоги, 23, виявив в кущах ручну гранату РГД-5 з вмонтованим підривачем УЗРГМ-2 для ручних гранат РГД-5, Ф-1 та РГ-42 та умисно привласнив цю гранату, а також переніс її до місця свого фактичного мешкання, а саме до квартири, що належить ОСОБА_7 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де таємно для сторонніх, умисно, без мети збуту на верхній полиці шафи в коридорі вказаної квартири зберігав до 04.05.2020 року, коли в ході обшуку вказаної квартири працівниками поліції Подільського ВП ГУНП в Одеській області вказану гранату було виявлено та вилучено. Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 03.05.2020 року о 18.20 год. він знаходився біля гаражних приміщень, розташованих біля багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , яка проходила повз нього до місця свого мешкання, і у нього виник умисел на скоєння нападу з метою заволодіння чужим майном і, реалізуючи вказаний злочинний намір ,підійшов до неї ззаду, і відкрито, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, шляхом нанесення удару кулаком правої руки по спині потерпілої, збив останню з ніг, після чого наніс ще декілька ударів кулаком правої руки по обличчю та голові потерпілої, а також один удар правою ногою по обличчю останньої. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забою м`яких тканин волосяної частини голови та обличчя, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні, і на підставі п.2.3.3 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Після цього, ОСОБА_3 відкрито заволодів наступним майном: жіночим міським рюкзаком, виготовленим зі штучної шкіри, б/в, вартістю 232,50 грн.; портативним зарядним пристроєм марки «Trust Primo Wireless Charging Powerbank 8000 mAh» б/в, вартістю 270 грн.; шкіряним жіночим ременем марки «RGND-7171» б/в, вартістю 167,50 грн.; поясною сумкою марки «Nike Sportswear Heritage ВА5750-50» б/в, вартістю 354,67 грн.; жіночим гаманцем марки «Baellery N2345» б/в, вартістю 95 грн., у якому знаходились грошові кошти в сумі 176 грн.; б/в ланцюгом, виготовленим зі сплаву на основі золота 585 проби, плетення «бісмарк», вагою 5 грамів, довжиною 55 см, вартістю 7741,66 грн.; б/в підвіскою із зображенням «Богоматері», виготовленою зі сплаву на основі золота 585 проби, вагою 5 грамів, вартістю 7741,66 грн. Заволодівши зазначеним майном, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 16778,99 грн.

Таким чином, за сукупністю злочинів ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.186, ч.1 ст.263, ч.1 ст.187 КК України, тобто в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів без мети збуту, відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, а також в придбанні, носінні, зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, а також в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк застосування якого закінчується 30.10.2020 року, посилаючись на те, що підстави для зміни запобіжного заходу, обраного слідчим суддею у виді тримання під вартою відсутні, так як ризики залишились такими ж. Так, ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні трьох тяжких злочинів та злочину середньої тяжкості, може незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки свідки є сусідами та родичами його співмешканки ОСОБА_10 , а також безперешкодно впливати на саму ОСОБА_10 , шляхом залякування, враховуючи, що він обвинувачується у скоєнні насильницького злочину. Крім того, ОСОБА_3 може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, оскільки є раніше судимим за скоєння тяжких, умисних, корисливих, насильницьких злочинів, за що відбув тривалий строк покарання у місцях позбавлення волі та усвідомлює, що санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, а санкція ч.1 ст.263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. При цьому, останній народився та тривалий час до 2018 року проживав в Автономній республіці Крим, яка на теперішній час є тимчасово окупованою територією України та не є підконтрольною Україні, і у нього є можливості безперешкодно перетнути державний кордон України з тимчасово окупованою АР Крим. Крім того, ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на нього в кримінальному провадженні, оскільки останній не одружений, сім`ї не має, міцні соціальні зв`язки у нього відсутні, не працевлаштований, хоча тривалий час перебуває в м.Подільськ Одеської області. Крім того, протягом тривалого часу після звільнення з місць позбавлення волі обвинувачений, маючи лише свідоцтво про народження та довідку про звільнення з місць позбавлення волі, не звернувся до державних органів України для відновлення своїх документів, які посвідчують особу, що свідчить про те, що він бажав залишатися особою без документів, які посвідчують особу, в будь-який момент виїхати на тимчасово непідконтрольну територію АР Крим та скористатися своїм правом отримати паспорт громадянина Російської Федерації. Застосування ж до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить запобігання вищевказаним ризикам. Тому, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, надавши заяви про проведення судового засідання у їх відсутність.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, так як він буде сумлінно виконувати свої процесуальні обов`язки та не має наміру впливати на потерпілих чи свідків, переховуватись від суду, приховувати докази та активно сприяв досудовому розслідуванню.

Захисник також заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що ризики, які зазначені прокурором, відсутні. Обвинувачений не має наміру переховуватись від суду чи впливати на свідків та потерпілих. Крім того, у обвинуваченого є сім`я, тому він має міцні соціальні зв`язки. Зазначені обставини, на думку захисника, дають підстави застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вислухавши думки учасників процесу щодо заявленого клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186 ч.2, 187 ч.1, 263 ч.1, 309 ч.1 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України, злочини, скоєння яких інкримінується ОСОБА_3 , відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, за які передбачено максимальне кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років.

В п.79 рішення у справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Також суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за яким тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суд бере до уваги, що відповідно в п.60 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Єлоєв проти України» зазначено, що зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.

Так, при вирішенні клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить з того, що ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 травня 2020 року щодо ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалами Красноокнянського районного суду Одеської області від 01 липня 2020 року та 27 серпня 2020 року строк дії запобіжного заходу продовжено та він закінчується 30.10.2020 року.

При обранні відносно обвинуваченого запобіжного заходу слідчим суддею було враховано обґрунтованість підозри, а також взято до уваги як особу обвинуваченого, так і ризики, передбачені ст.177 КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу, ризики , визначені ст.177 КПК України не зникли та не зменшилися.

Так, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, з урахуванням того, що він обвинувачується у скоєнні насильницьких злочинів. Крім того, обвинувачений може переховуватися від суду, враховуючи, що останній народився та тривалий час до 2018 року проживав в Автономній республіці Крим, яка на теперішній час є тимчасово окупованою територією України та не є підконтрольною Україні.

При цьому, фактично ні постійного місця проживання, ні постійного місця роботи ні в м.Подільськ, ні в Україні /на підконтрольній території/, у обвинуваченого немає.

До того ж суд враховує і тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винним, оскільки санкції статей, які йому інкримінуються, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Таким чином, зазначені обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України і тому, вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, має забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти загально-суспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд під час розгляду клопотання також враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним, приймаючи до уваги характер та обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

При цьому доводи сторони захисту відносно наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків суд не може прийняти до уваги, так як будь-яких доказів цього не надано.

До того ж, суд звертає увагу, що навіть наявність соціальних зв`язків при наявності вищезазначених ризиків не дає достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори могли б мати стримуючу дію.

Так, судом взято до уваги, що обвинуваченому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень із застосуванням насильства відносно двох осіб.

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд , враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст.183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Так, суд враховує, що обвинувачений не має стабільного джерела прибутків, квартира, у якій він тимчасового проживає із співмешканкою, останній не належить, інших соціальних зв`язків на підконтрольній території України немає.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, та покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який не має власної родини, а тому і міцних соціальних зв`язків за місцем свого проживання, відсутність постійного джерела доходу, наявність справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд дійшов висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому, відповідно до ч.5 ст.176 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно останнього не може бути застосований з вищенаведених підстав, так як такий вид запобіжного заходу відносно нього не є виправданим, у зв`язку з наявністю публічного інтересу, який переважає над повагою до особистої свободи.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 371, 372, 392 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період судового розгляду справи, але не більше ніж на шістдесят днів - до 29 грудня 2020 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд протягом семи днів з моменту проголошення.

Повну ухвалу суду оголошено 16.10.2020 року о 08.15 год.

Суддя ОСОБА_1