№ 336/6694/20
пр.1-кс/336/840/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , с участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру кримінальних проваджень під номером 0001331 від 15 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, - ОСОБА_4 - звернувся до суду із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, яка винесена 30 червня 2019 року слідчим СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 .

В заяві зазначив, що оскаржувана постанова є передчасною і такою, що ґрунтується на недостатньо встановлених фактичних даних, тому підлягає скасуванню як така, що не є наслідком повного і всебічного з`ясування обставин справи, що підлягають доказуванню. Намагання представника заявника отримати матеріали досудового розслідування виявилися марними, оскільки його численні звернення до керівництва слідчого відділення з відповідними проханнями мали наслідком відмову. Такі заяви дають автору скарги всі підстави для констатації відсутності будь-яких процесуальних дій в цьому провадженні.

Разом з цим заявник може беззаперечно констатувати, що слідчим не вчинено жодної з дій, які він зобов`язаний був вчинити, а саме: не допитаний і не визнаний потерпілим заявник; не допитана особа, на яку вказує заявник як на крадія належних йому коштів.

Посилання на те, що ОСОБА_4 не надав жодних свідчень і документів на підтвердження вчинення щодо нього шахрайських дій взагалі суперечить змісту завдань кримінального судочинства та змісту обов`язку доказування, який закон покладає на слідчого та прокурора.

Із змісту ж постанови, яка є невмотивованою, неможливо з`ясувати, на підставі яких міркувань її автор прийшов до висновку про відсутність в діянні ознак кримінального правопорушення.

Попри те, що оскаржувана постанова винесена ще 30 червня 2019 року, її копію заявникові вдалося отримати лише 10 листопада 2020 року і в цей же день він звернувся з цією скаргою до слідчого судді, тому вважає, що встановлений статтею 304 КПК України строк ним не пропущений.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги свого звернення, зазначивши, що за описаних обставин ухвалення оскаржуваної постанови є процесуально необґрунтованим і таким, що суперечить встановленому законом обов`язку слідчого вживати всіх заходів до швидкого, повного та неупередженого розслідування обставин, що підлягають доказуванню.

У зв`язку з викладеним просить про постановлення рішення на користь доводів скарги.

Слідчий СВ Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, чиє рішення оскаржується, належним чином повідомлена про дату, час і місце вирішення справи, до суду не з`явився, що в силу ст. 306 КПК України не є перешкодою для судового розгляду.

Вислухавши представника заявника, дослідивши надані ним фактичні дані, слідчий суддя знаходить скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

В силу ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, передбачені частиною першою статті 303 КПК, можуть бути подані протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Так як відомостей про отримання представником заявника матеріалів справи та копії оскаржуваної постанови у слідчого судді немає, а зміст його пояснень зводиться до того, що отримання вказаної постанови відбулося 10 листопада 2020 року, і в цей же день він подав суду цю скаргу, слідчий суддя доходить висновку, що строк подання скарги пропущений ним з поважних причин і знаходить за можливе поновити цей строк.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В силу ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Згідно із ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а згідно із ст. 93 КПК сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб, речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

Як встановлено слідчим суддею, відомості за фактом вчинення шахрайства, 23 травня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під номером 0001331 за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України, яка передбачає відповідальність за викрадення чужого майна шляхом шахрайства.

Провадження в справі на підставі постанови слідчого було закрито 30 червня 2019 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Обставини, що підлягають доказуванню в кримінально провадженні, в тому числі, чи мала місце подія кримінального правопорушення, перелічені в статті 91 КПК України, встановлюються на підставі доказів.

Разом з тим умовивід слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення не підкріплений жодними посиланнями на здобуті ним фактичні дані, оцінки яких автором постанови не наведено.

Таким чином, слідчий суддя може констатувати, що процесуальні дії щодо встановлення обставин, які в силу ст. 91 КПК України підлягають доказуванню при розслідуванні зазначеного кримінально караного діяння, слідчим виконані не були.

Проте обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, закон покладає на слідчого і прокурора (ст. 92 КПК України).

Всупереч вказаного обов`язку автор оскаржуваної постанови зауважує, що в ході досудового розслідування жодних свідчень і документів, що підтверджують факт шахрайських дій відносно ОСОБА_4 ним самим не надано, ігноруючи наведену вимогу процесуального закону про обов`язок доказування, який, хоча і покладається в певних випадках на потерпілого, проте саме це провадження не підпадає під означені випадки.

Наведене дає слідчому судді всі підстави констатувати відсутність жодної процесуальної дії в цьому провадженні, спрямованої на здобуття фактичних даних (доказів) про вчинене кримінальне правопорушення, тягар отримання яких автор постанови перекладає на заявника.

За згаданих обставин висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові, вбачаються такими, що суперечать положенням кримінального процесуального закону про необхідність встановлення обставин, що підлягають доказуванню, тому слідчий суддя в силу ст. 307 КПК України вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати в інтересах повного і неупередженого розслідування, захисту прав потерпілого, правильної правової кваліфікації кримінально караного діяння.

Керуючись ст. ст. 2, 40, 91, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 травня 2019 року за № 0001331 за ознаками кримінально караного діяння, що передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, яка винесена 30 червня 2019 року слідчим СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1