Справа №585/23/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/10/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у порядку відкритого судового засідання матеріали кримінального провадження № 585/23/19 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про визнання його утримання під вартою у «Дніпропетровському слідчому ізоляторі (№4)» м. Дніпро незаконним та таким, що є несумісним зі ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про визнання його утримання під вартою у «Дніпропетровському слідчому ізоляторі (№4)» м. Дніпро незаконним та таким, що є несумісним з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2019 року було відмовлено ОСОБА_7 у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки воно не пов`язано з виконанням вироку і не підсудне Роменському міськрайонному суду Сумської області.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішення, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненням до неї, в якій порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення його клопотання з підстав, що під час судового розгляду кримінального провадження відносно нього за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2007 року строк його перебування під вартою скінчився та не був продовжений, тому з 20 березня 2004 року його незаконно утримували в слідчому ізоляторі, що є порушенням вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, вважає незаконною ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2019 року з тих підстав, що ним двічі була отримана копія даної ухвали й хоча вона була завірена одним і тим самим суддею, проте підписи на ній стояли різних осіб, що також є підставою для її скасування.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги з доповненнями до неї, доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про визнання його утримання у слідчому незаконним, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Так, судом було встановлено, що 28 березня 2007 року вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 був засуджений за ч.1 ст.121, ч.2 ст.147, ч.4 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289, ч.4 ст.296, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 визначено рахувати з 04 березня 2004 року. 19 лютого 2008 року зазначений вирок у результаті його перегляду Верховним Судом України був залишений без змін, що свідчить про його законність та обґрунтованість, у тому числі у частині тримання особи під вартою.

Зі змісту поданого ОСОБА_7 клопотання вбачається, що його вимоги зводяться до визнання незаконним та неналежним його утримання в слідчому ізоляторі у період з 20 березня 2004 року по 19 лютого 2008 року, а саме, під час проведення судового розгляду кримінального провадження відносно нього та до набрання законної сили обвинувальним вироком відносно нього.

Колегія суддів вважає, що за своїм змістом таке клопотання не пов`язане з виконанням вироку, як обґрунтовано визначився суд першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, ч.1 ст.537 КПК України визначає вичерпний перелік питань, які під час виконання вироку, має право вирішувати суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу та серед них відсутнє вирішення питання законності перебування особи в слідчому ізоляторі під час розгляду по суті кримінального провадження відносно такої особи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що клопотання засудженого ОСОБА_7 не підлягає розгляду в порядку ст.537 КПК України, оскільки воно не пов`язане з виконанням вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого щодо незаконності оскаржуваної ухвали суду, які ОСОБА_7 наводить у доповненнях до апеляційної скарги, то колегія суддів вважає їх жодним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними доказами, а тому такими, що не можуть бути взяті до уваги.

Інших істотних порушень норм КПК України, які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду під час апеляційного перегляду встановлено не було.

За наведених обставин, колегія суддів вважає постановлену судом ухвалу законною і такою, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 з доповненнями до неї без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4