справа № 361/4187/20
провадження № 1-кп/361/415/21
В И Р О К
Іменем України

==================================================================================
05 січня 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001712 від 08.06.2020по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дрімайлівка Куликівського району Чернігівської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зі слів працюючого на посаді бруківника в ТОВ «Плитбудком», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходяться матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 .

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 застосований у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено до 21 лютого 2021 року включно.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, яку було укладено між прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 05.01.2021.

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди було досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно обвинувального акту встановлено, що 08.06.2020, приблизно о 07:25 год., перебуваючи поблизу залізничної станції «Княжичі» по вул. Переяславський Шлях, 3 у м. Бровари Київської області, помітив свою колишню цивільну дружину ОСОБА_7 , яка проходила неподалік від нього та передбачаючи, що вона має при собі цінні речі, у останнього виник умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна в присутності потерпілої.

Того ж дня, приблизно о 07:30 год., ОСОБА_5 реалізуючи свій умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, підбіг до ОСОБА_7 та розуміючи, що його дії помічені потерпілою, лівою рукою схопив її за шию, насильно утримуючи, при цьому правою рукою виривав належну їй жіночу сумку чорного кольору з логотипом «G», намагаючись нею заволодіти, в якій знаходилися грошові кошти у сумі 3200 (три тисячі двісті) грн. та два мобільні телефони марки «Meizu» моделі C9, чорного кольору, вартістю 1228 гривень 33 копійки (одна тисяча двісті двадцять вісім гривень тридцять три копійки) та «Doogee» моделі «X 50 Gold», золотистого кольору, вартістю 760 гривень 67 копійок (сімсот шістдесят гривень шістдесят сім копійок), однак не довів свого умислу до кінця, з причин що не залежали від його волі, так як потерпіла ОСОБА_7 вирвалась від ОСОБА_5 та втекла від нього забігши до середини залізничної станції.

Своїми протиправними, незаконними діями ОСОБА_5 намагався завдати потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 5189 (п`ять тисяч сто вісімдесят дев`ять) гривень.

Дії ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.

Угоди досягнуто під час судового розгляду кримінального провадження.

Виходячи зі змісту даної угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій винної особи за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та узгоджено сторонами вид і міру покарання ОСОБА_5 за скоєння ним злочину.

Відповідно до ст. 472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначені її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, а саме: беззастережне визнання обвинуваченого своєї винуватості у вчиненні злочину.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України наслідки укладення й затвердження даної угоди, узгодженого виду і міри покарання, надав згоду на його призначення та інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

В угоді зазначена дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.

Таким чином, при перевірці судом угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України.

У судовому засіданні прокурор просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив затвердити угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якої він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження такої угоди.

Захисник обвинуваченого також просив суд затвердити угоду.

Потерпіла ОСОБА_7 відповідно до наданої письмової заяви надала згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим ОСОБА_5 .

На підставі показань обвинуваченого суд встановив, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно із ч. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

У ч. 4 ст. 469 КПК України, визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, а також внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, тому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Умови укладеної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав вважати неможливим виконання угоди обвинуваченим, наявні фактичні підстави для визнання вини, узгоджені сторонами вид та міру покарання відповідають загальним правилам призначення покарань, встановленим кримінальним законом.

Розглянувши угоду про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам КПК України, враховуючи думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що укладення угоди є добровільним, відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, а тому вона підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При призначенні покарання суд на виконання вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у вчиненому, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставинами, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

За наведених обставин суд вважає, що вказана угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з призначенням обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженого в ній покарання.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

На підставі ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_5 , на користь держави передбачені ст. 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів за проведення судових експертиз.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили змінити на особисте зобов`язання звільнивши останнього з-під варти в залі суду.

Керуючись ст. 314, 368, 370, 374, 394, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05 січня 2021 року в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0001712 від 08.06.2020 між прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки, у період якого зобов`язати ОСОБА_5 відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу, засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - змінити на особисте зобов`язання, та зобов`язати його на цей період не відлучатися з м. Бровари Київської області, без дозволу суду, негайно звільнивши його з під варти в залі суду після проголошення вироку.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дрімайлівка Куликівського району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_2 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі: 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 копійок за проведення судової товарознавчої експертизи № 13-1/1181 від 12.06.2020.
Речові докази: - диск «DVD-R» Verbatim 4,7 GD, 120 min, 16x speed vitesse velocidad (№ РАР6 31 WJ230433531) залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу його зберігання.

Речові докази: мобільний телефон марки «MEIZU» моделі С9, чорного кольору, мобільний телефон марки «Doogee» моделі «X 50 Gold», грошові кошти в сумі 3200 (три тисячі двісті) гривень, жіноча сумка чорного кольору з логотипом «G» вважати повернутими власнику ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили дозволити ними розпоряджатись та користуватись за призначенням.

Вирок суду може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1