Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 689/1456/18
Провадження № 1-кп/670/4/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2020 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03.04.2018 року за № 0000024 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рідкодуби Хмельницького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , без освіти, працює по найму, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, не військовозобов`язаний, судимий 27 вересня 2019 року за вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області за ст.ст. 185 ч.3 , 190 ч.2, 70, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, не військовозобов`язаний,
у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 запропонував і надав неправомірну вигоду службовій особі за невчинення цією особою в його інтересах дій з використанням наданого їй службового становища, за наступних обставин.
Будучи причетним до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України, відомості про яке внесені 02.04.2018 року слідчим Віньковецького відділення поліції до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081, ОСОБА_4 запропонував 02.04.2018 року службовій особі - майору вказаного відділення поліції ОСОБА_6 неправомірну вигоду, у виді грошових коштів в розмірі 5000 грн. з метою непритягнення його до відповідальності.
12 квітня 2018 року, реалізуючи свій злочинний намір, він близько 12 год. 30 хв., достовірно знаючи про те, що ОСОБА_6 являється службовою особою Віньковецького ВП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області, якій присвоєно спеціальне звання, зайшов у його службовий кабінет на 2 поверх адміністративного приміщення Віньковецького відділення поліції в смт. Віньківці по вул. Заславська 15 та запропонував тому грошові кошти в сумі 1000 грн. за уникнення ним кримінальної відповідальності.
Під час спілкування у службовому кабінеті № 28 12.04.2018 близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_7 передав службовій особі - майору поліції ОСОБА_6 за непритягнення його до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 190 КК України, неправомірну винагороду, а саме грошові кошти в сумі 1000,00 грн.
Своїми діями ОСОБА_4 вніс пропозицію службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а також надав таку вигоду за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує і надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та дав показання, що він разом із ОСОБА_8 найняли автомобіль та їздили по селам, купували металобрухт. В діда, через якого порушили кримінальну справу, він мотор не бачив. З дідом за металобрухт розраховувався ОСОБА_8 . Їх з дядьком 02.04.2018 року затримали поліцейські, відібрали показання та відпустили додому.
Після цього до нього двічі приїжджали працівники поліції. Перший раз пропонували зателефонувати поліцейському, але він відмовився, а другий раз повістку дав поліцейський по імені ОСОБА_9 і сказав брати з собою 2000 грн. для вирішення справи. Він думав, що гроші потрібно платити як штраф, тому позичив 1000 грн. 12.04.2018 року він приїхав і стояв на вулиці біля приміщення поліції. Вийшов ОСОБА_9 і сказав йому занести 1000 грн. в каб. № 28 і покласти під книжку. Він послухав того і пішов, в цьому лише його вина. На другий поверх до кабінету його провів міліціонер. ОСОБА_6 він не висловлював пропозицію хабара 12.04.2018 року, а гроші йому дав як сплату штрафу. Він закінчив неповних два класи школи, неграмотний, для нього всі поліцейські начальники, не розуміється, хто старший, хто вищий. Зараз проживає в м. Деражня в цивільному шлюбі, утримує малолітнього сина, не має паспорту. В судових дебатах та в останньому слові ОСОБА_4 повідомив, що визнає свою вину і просить обмежитись покаранням у виді штрафу, давши йому можливість виправлення без ізоляції від суспільства.
Захисник у судовому засіданні підтримав твердження свого підзахисного та вказав, що працівники поліції вийшли за межі пасивних спостерігачів у спілкуванні із ОСОБА_4 , який не міг би вільно пройти у службовий кабінет ОСОБА_6 , оскільки існує пропускний режим у відділі поліції. Фактично підвели його під вчинення злочину, до якого не був готовий психологічно його підзахисний. Він не знав, яку посаду займає ОСОБА_6 , судячи із його освіти та висновку судово-психіатричної експертизи, кошти привіз в якості штрафу. Просив його дії перекваліфікувати з частини 3 на частину 1 ст. 369 КК України та обмежитись покаранням у виді штрафу. При цьому взяти до уваги, що підзахисний працює по найму, має сім`ю, дитину, хворіє.
На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 КК України, стороною обвинувачення представлені суду докази.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що було порушено кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за статтею шахрайство. Він як начальник слідчого відділу знає про шахрайські дії останнього. В день скоєння злочину він повертався з м. Хмельницького і його у входу в райвідділ зупинив ОСОБА_4 та запитав, чи він є начальником слідчого відділу. Отримавши позитивну відповідь, запропонував йому 5000 грн. щоб закрити кримінальне провадження пов`язане із шахрайством. Він відповів, що немає часу для спілкування, а той пообіцяв приїхати ще раз.
Про спілкування з ним він повідомив прокурора і написав рапорт своєму начальнику.
12.04.2018 року черговий поліції доповів, що до нього хоче зайти ОСОБА_4 , того в цей день викликав слідчий. Він його прийняв і в процесі бесіди той просив його закрити кримінальне провадження, посилаючись на наявність в нього малолітньої дитини і поклав йому 1000 грн. під книжку. З його сторони будь-яких дій пов`язаних із спонуканням ОСОБА_4 пропонувати йому хабар не було.
Під час судового слідства досліджено ухвали та протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчинення злочину (а.п. 127-148 т.1). Нею фіксується розмова між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 12.04.2018 року у службовому кабінеті ОСОБА_6 .
Із протоколу здійснення аудіо-відео-контролю особи слідує, що у кабінеті ОСОБА_6 . ОСОБА_4 повідомив, що його сюди привело життя і під час розмови про злочин, по якому ОСОБА_4 викликали до слідчого, запропонував ОСОБА_6 кошти і виклав 1000 грн. При цьому повідомив, що не бажає, щоб його син ріс без батька і щоб жінка знайшла іншого. ОСОБА_6 неодноразово повідомляє в розмові, що він начальник слідства і що буде поступати згідно закону, і що справа піде в суд. Той погоджується, що буде суд, але дістає кошти і кладе їх на стіл під книжку, повідомляє, що просто так дає останньому кошти (а.п.139).
З протоколу затримання особи від 12.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 затримано о 12 год. 31 хв. 18.04.2018 року у адміністративному приміщенні Віньковецького ВП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області (а.п.63-64) безпосередньо після вчинення злочину на місці події в службовому кабінеті ОСОБА_6 . Про затримання повідомлено його тітку ОСОБА_10 .
Під час судового слідства судом оглянуті флеш накопичувачі micro-SD, об`ємом 8 Гб з відеозаписом проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та які, відповідно до ст. 359 КПК України, відтворені у судовому засіданні. В кабінет, де розмовляють ОСОБА_4 з ОСОБА_6 входять правоохоронці з понятими, фіксують подію і вилучають кошти.
Протоколом огляду (а.п. 41-42) вилучено в кабінеті у ОСОБА_6 1000 грн. купюрами по 200 4 шт. та двома купюрами по 100 грн. Визнано їх речовими доказами і долучено до справи (а.п.43).
Згідно висновку експерта № 2.1-0104:18607 (а.п. 60) судово-технічної експертизи 6 банкнот номіналом: 4 по 200 грн. та 2 по 100 грн., із відображенням їх номера та серії відповідають зразку, що перебуває в офіційному обігу.
Постановою про визнання речовими доказами від 12.04.2018 року 6 банкнот номіналом: 4 по 200 грн. та 2 по 100 грн. ПЗ 2598734, СА1978512, ЕГ1457581, ЄЕ 5502946 - 4 купюри та 2 купюри номіналом по 100 грн. КЗ8610523, КЕ 9702164 визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області (а.п.44).
Журналом обліку відвідувачів № 89 (а.п. 30-36) підтверджується, що ОСОБА_4 12.04.2018 року о 12.20 год. пропущений черговим поліції в кабінет ОСОБА_6 , про що повідомляв обвинувачений у судовому засіданні.
Захисником висловлено зауваження щодо процесуальної пригодності (допустимості) доказу протоколу здійснення аудіо-відео-контролю особи (а.п. 136) за ОСОБА_4 . Цей протокол датовано 18.04.2018 року, хоча подія правопорушення відбулась 12.04.2018 року, що встановлено на підставі вище наведених доказів. Вказана у протоколі дата 18.04.2018 року не є помилковою, оскільки саме 18.04.2018 року розсекречено даний протокол, тому і фіксується така дата. Його складено на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду від 04.04.2018 року (а.п.133).
Поняті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , будучи допитані як свідки, повідомили суду, що при вході в кабінет ОСОБА_6 виявили під книгою грошові кошти 1000 грн. купюрами по 200 грн. і по 100 грн. ОСОБА_4 їм говорив, що не ставив і не знає, що це за кошти. Кошти вилучив слідчий, а ОСОБА_13 затримали.
Із аналізу представлених доказів слідує, що 12.04.2018 року ОСОБА_4 запропонував і надав поліцейському ОСОБА_6 в його службовому кабінеті грошові кошти в сумі 1000 грн. в якості неправомірної вигоди, щоб той сприяв його справі, порушеній за шахрайство із металобрухтом, по якій його викликав слідчий Віньковецького відділення поліції 08 квітня 2018 року. До цієї події він йому пропонував 5000 грн. 02.04.2018 року за не притягнення його до відповідальності.
Свідок ОСОБА_14 показав, що разом з ОСОБА_4 купували металобрухт та були затримані поліцейськими в смт Віньківці. Їх відпустили. 04 квітня до нього в м. Хмельницький приїхали поліцейські та викликали на 08 квітня, де він та ОСОБА_4 давали показання. А 10 квітня 2018 року знову приїхали поліцейські і викликали їх на 12.04.2018 року. Один з поліцейських назвався ОСОБА_15 і повідомив про відповідальність у виді штрафу близько 2000 грн. і що 12.04.2018 року штраф можна буде сплатити і дав зрозуміти , що із собою таку суму треба буде мати. 12 квітня вони з обвинуваченим прибули в смт. Віньківці. Перед входом в будинок поліції їх зустрів ОСОБА_15 і повідомив, що ОСОБА_4 потрібно пройти в кабінет до керівництва, а свідку сказав залишитись на вулиці. Від своєї дружини ОСОБА_16 він взнав, що ОСОБА_4 затримано за хабар.
Свідок ОСОБА_17 показала, що 04 квітня до неї в м. Хмельницький приїхали поліцейські та викликали на 08 квітня ОСОБА_4 для дачі показань. 10 квітня 2018 року знову приїхали поліцейські і викликали ОСОБА_4 і ОСОБА_8 на 12.04.2018 року. Один з поліцейських назвався ОСОБА_15 і повідомив про відповідальність у виді штрафу близько 2000 грн. і що 12.04.2018 року його можна буде сплатити і дав зрозуміти, що із собою таку суму треба буде мати. 12 квітня вони поїхали в смт Віньківці.
Прокурор звернув увагу на родинні стосунки цих свідків з обвинуваченим та на те, що ОСОБА_4 пропонував кошти ОСОБА_18 саме за сприяння в пом`якшені його участі через підозру у шахрайстві.
Захисник наполягав на тому, що мала місце провокація вчинення злочину, посилаючись на показання обвинуваченого та свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_17 .
Із показань ОСОБА_17 та ОСОБА_8 слідує, що працівник поліції, якого звали ОСОБА_9 говорив їм, що за вчинене шахрайство передбачено покарання у виді штрафу, що відповідає дійсності, адже ч.1 та ч.2 ст. 190 КК України дійсно передбачає таке покарання. Про це говорив ОСОБА_6 . ОСОБА_4 в процесі бесіди в своєму службовому кабінеті.
Показання цих свідків послідовні і не суперечливі.
Натяк особи «Саші» 10.04.2018 року на те, що потрібно мати з собою близько 2000 грн. і повідомлення його 12.04.2018 року про те, що потрібно зайти до керівництва дійсно виводить характер спілкування працівників поліції з обвинуваченим за межі пасивного спостерігача в процесі спілкування із ОСОБА_4 . За його пропозицією ОСОБА_4 пішов в приміщення поліції.
Із повідомлення свідка ОСОБА_6 він ОСОБА_4 не знав, але 02 квітня 2018 року той йому запропонував 5000 грн. У зв`язку з цим він доповів керівництву і 03.04.2018 року було внесено відомості в ЄРДР (а.п. 1), а 04 квітня 2018 року проводились негласні слідчі дії.
08 квітня 2018 року ОСОБА_4 відвідував приміщення поліції на виклик слідчого, але не спілкувався із ОСОБА_6
12 квітня 2018 року йому була вручена повістка не до ОСОБА_6 , а до слідчого. Знаючи про це, він не пішов до слідчого, не пішов до іншого керівника районного відділу поліції, про що говорив « ОСОБА_9 », хоча мав таку можливість.
Він свідомо записався у книзі чергової частини, що йде саме до ОСОБА_6 , з яким до цього 02.04.2018 року він спілкувався і якому висловив пропозицію хабара. Він мав можливість як 08 так і 12 квітня 2018 року спілкуватись з іншими керівниками, перебуваючи в поліцейському відділі.
Навіть якщо йому сказали зайти до керівництва, то в нього був вибір керівництва, але він, свідомо діючи, вибрав саме ОСОБА_6 , якому пропонував і передав хабар в розмірі 1000 грн., незважаючи на те, що той повідомив, що справа піде в суд.
Він діяв умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїй дій, з метою не притягнення його до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 190 КК України, перебуваючи у службовому кабінеті ОСОБА_6 , що розташований у адміністративній будівлі Віньковецького відділення поліції в смт. Віньківці.
Згідно висунутого обвинувачення з посиланням на примітку 2 до ст. 368 КК України ОСОБА_6 є службовою особою, яка займає відповідальне становище, а саме - начальником слідчого відділення, який координує і контролює діяльність органу досудового розслідування, тобто є заступником керівника структурного підрозділу органу державної виконавчої влади.
Доказом цього слугує ксерокопія (а.п.5) посвідчення особи ОСОБА_6 . В ній зазначено «майор поліції» «заступник начальника відділення поліції - начальник слідчого відділення».
Сторона захисту наголошує на тому, що ОСОБА_4 в силу безграмотності, та психічних вад не усвідомлював, що ОСОБА_6 особа, яка займає відповідальне становище. Захисник посилається на відсутність освіти у обвинуваченого та на висновок судово-психіатричної експертизи.
З його аргументами частково слід погодитись, адже ОСОБА_4 дійсно особа без освіти, про що зазначено у вироку суду від 27 вересня 2019 року. Він навчався в школі неповних два роки з 1996 по 1998 роки (а.с. 225 т.1).
За висновком двох судово-психіатричних експертиз (а.с.131-133, 178-180 т.2) ОСОБА_4 багато років зловживає алкоголем. Неодноразово перебував на лікуванні в ХОПЛ №1 із діагнозом «ППРВВ алкоголю, синдром залежності». При обстежені виявляє поверхневість, емоційність, неврівноваженість суджень. Виявлено педагогічну занедбаність, психологічну схильність до алкоголізації, ослаблення вольових якостей емоційно-вольову нестійкість. Він виявляє «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності».
Його психічний стан описується як орієнтований в місці перебування часі та власній особі достатньо. Запас шкільних знань низький. В питаннях побутового змісту орієнтується краще. В судженнях поверхневий, емоційний, неврівноважений.
Із розмови (а.п. 145-147) ОСОБА_6 декілька разів повторяє йому свої анкетні данні і те, що він начальник слідства, той каже, що зрозумів, але під час бесіди знову перепитує, як того звати і називає його тільки « ОСОБА_20 ». Форма цієї бесіди не тільки говорить про низький словниковий запас обвинуваченого, відсутність освіти, низький спосіб сприяння інформації, але і про низький рівень його інтелекту, тому суд погоджується із його доводами, що кожний поліцейський для нього начальник. Відсутність освіти, низький рівень знань, поверхневість суджень свідчить про несприйняття ним ієрархічних посад службовців, а саме того, що перед ним особа, яка займає відповідальну посаду.
Тому ОСОБА_6 як службову особу, що займає відповідальну посаду не в повній мірі міг сприймати обвинувачений, судячи із висновку експертів психіатрів.
Окрім цього, суд вважає, що обвинуваченням не доведено, що майор поліції ОСОБА_6 на 12.04.2018 року та на 02.04.2018 року займав посаду начальника слідчого відділу, тобто відповідальну посаду. Це не підтверджено належними та допустимим доказами.
Суду представлено ксерокопію посвідчення працівника поліції на ім`я ОСОБА_6 , яка не засвідчена підписом посадової особи та печаткою поліцейського органу, слідчого, тощо. Із змісту ксерокопії посвідчення майора поліції ОСОБА_6 (а.п.9) він займає посаду заступника начальника поліції начальника слідчого відділення.
Те, що він займав посаду заступника начальника поліції не було повідомлено обвинуваченому ОСОБА_6 12.04.2018 року під час бесіди.
Доказ цього не представлено стороною обвинувачення взагалі, а саме - наказ по особовому складу, про прийняття на роботу ОСОБА_6 на посаду начальника слідчого відділу Віньковецького ВП, адже в посвідчені не сказано, що він начальник СВ Віньковецького ВП. Не надано витяг із наказу, який би підтверджував, що на 12 квітня 2018 року момент отримання від ОСОБА_13 1000 грн. чи на 04.02.2018 року момент пропозиції хабара, ОСОБА_6 займав посаду заступника начальника поліції начальника слідчого відділення.
Доказів того, що ОСОБА_6 був слідчим чи проводив слідчі дії у справі порушеній за шахрайство також суду не представлено.
У зв`язку із недоведеністю цього факту, суд погоджується із позицією захисту та перекваліфіковує дії ОСОБА_4 з частини 3 на частину 1 ст. 369 КК України, беручи до уваги висновок психіатрів, що той міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, як на момент скоєння злочину так і на теперішній час.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує як кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозицію службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а також надання такої вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує і надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
Вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області 27 вересня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ст.ст. 185 ч.3, 190 ч. 2, 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки з обмеженням, оговореними ст. 76 КК України. Вказані злочини скоєно ним 02 квітня 2018 року.
Інкримінований йому тепер злочин вчинено12 квітня 2018 року, тобто до постановлення вироку за попередні злочини, тому покарання йому обирається згідно приписів ч.4 ст.70 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України він вчинив злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості.
У відповідності до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є наявність на його утриманні малолітньої особи та стан здоров`я обвинуваченого, визначений судово-психіатричною експертизою, а саме його поверхневість, емоційність, неврівноваженість суджень.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують покарання, відсутні.
Суд бере до уваги соціальну адаптацію обвинуваченого, наявність в нього сім`ї, дитини, його молодий вік, обставини, що спонукали його пропонувати хабар, а саме невірне сприйняття ним поведінки поліцейських агентів, які тлумачили вимоги статті кримінального закону, а він сприйняв їх як пропозицію вступити з правоохоронцями у зговір. Він працює по найму. Відомостями про його негативну поведінку міська рада м. Деражня не розраховує, він похоронив матір (а.с. 220-226 т. 1), (а.п. 149-155). Його стан здоров`я - він лікувався під час розгляду справи, і проходить лікування на теперішній час, до нього судом застосовувались приводи та затримання з метою приводу. Він засуджений за вчинення двох умисних корисливих злочинів до позбавлення волі з іспитовим строком. Перебуває на обліку в лікаря нарколога.
Виходячи із вимог ч. 2 ст. 5 КК України, якою передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, суд вважає за можливе призначити йому покарання, передбаченого у санкції ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції Закону України від 04.06.2014) року у виді штрафу.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Так, ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 в справі "Скополла проти Італії" зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
На думку суду, призначення такого виду покарання як штраф забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів. Застосування інших покарань з урахуванням наведеного та висновків двох судово-психіатричних експертиз не є пропорційною мірою з огляду на короткий період скоєння злочинів - з 02 по 12 квітня 2018 року.
У справі, що розглядається, цивільний позов не заявлено.
Суд застосовує на підставі ст. 96-1, ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальну конфіскацію коштів, які були предметом неправомірної вигоди.
Питання про долю речових доказів у даній кримінальній справі слід вирішити на підставі ст.100 КПК України, а саме: кошти в розмірі 1000 грн. конфіскувати в дохід держави.
За приписами п.13 ч.1 ст.368 КПК України, процесуальні витрати в розмірі 858 грн. (а.п.57) за проведення технічної експертизи стягнути з обвинуваченого на рахунок держави.
Запобіжний захід не обирався. Строк затримання ОСОБА_4 зараховується в строк відбування покарання.
Керуючись ст. 368, ч.1 ст. 369, ст. ст. 373-376 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що ставить 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) грн.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки, виконувати самостійно.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 858,00 грн. за проведену технічну експертизу.
Речові докази 6 банкнот номіналом: 4 по 200 грн. та 2 по 100 грн. ПЗ 2598734, СА1978512, ЕГ1457581, ЄЕ 5502946, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області конфіскувати в дохід держави.
Документи: карту пам`яті інв. № 91, диск, які зберігаються при матеріалах справи залишити при матеріалах справи до набрання вироком законної сили протягом усього часу зберігання кримінального провадження.
Речовий доказ латексні рукавички з упакуванням, що зберігаються при матеріалах справи знищити.
Запобіжний захід не обирався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Віньковецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1