Справа № 484/2773/20
Провадження № 1-кп/484/131/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, освіта середня, військовослужбовця В/Ч А2227, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 23.12.2017 було укладено з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, строком на 6 місяців.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2017 № 321 молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2017 № 102-РС призначено на посаду командира відділення топогеодезичного взводу батареї артилерійської розвідки дивізіону артилерійської розвідки вказаної військової частини.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 23.12.2017, тобто з дня зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби за контрактом.

Згідно положень ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це час період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17 березня 2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 (затверджений Законом України від 17 березня 2014 року №1126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»), на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби молодшому сержанту ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього обов`язки.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, молодший сержант ОСОБА_4 зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Однак, молодший сержант ОСОБА_4 12.05.2018 о 08 год. 00 хв. будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді командира відділення топогеодезичного взводу батареї артилерійської розвідки дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не з`явився вчасно на військову службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 та незаконно перебував поза її межами до 11.08.2020 10 год. 30 хв. за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , та в інших місцях, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Викладене цілком підтверджено в судовому засіданні поясненнями обвинуваченого, який визнав свою вину повністю, підтвердив те, що дійсно, вчинив правопорушення у якому він обвинувачується за умов та обставин, викладених вище. У скоєному щиро кається.

Крім визнання вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується наступним.

Із контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України видно, що обвинувачений 23.12.2017 року уклав контракт про проходження військової служби строком шість місяців з Міністерством Оборони України. Згідно наказу командира В/ч НОМЕР_1 №321 від 23.12.2017 року ОСОБА_4 був зарахований до складу вказаної військової частини.

Пояснення обвинуваченого об`єктивно співпадають з дослідженими доказами, узгоджуються з ними, а тому суд знаходить вказані пояснення достовірними.

На підставі викладеного, суд знаходить доведеним те, що вказаними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обираючи покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, особистість обвинуваченого, раніше не судимого, що характеризується посередньо, враховує як пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням, а також те, що він являється учасником бойових дій та має на утриманні двох малолітніх дітей, обтяжуючих покарання обставин не знаходить і вважає, що його виправлення можливо без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 392-396 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: