ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3613/20 Справа № 216/5425/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001400 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працючого токарем у ТОВ «Формаліт», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 126 КК України у виді громадських робіт на строк 100 годин;

- за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного за ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного за ч. 1 ст. 121 КК України, з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту ухвалення вироку.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_10 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 моральну та матеріальну шкоду у розмірі 20 462,00 грн., з яких 20 000,00 грн. моральної шкоди та 462,00 грн. матеріальної шкоди.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

Близько 20-ї години 20.07.2018 року, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Форд» державний номерний знак НОМЕР_1 , на великий швидкості під`їхав та зупинив автомобіль біля магазину «Продукти», розташованого за адресою: вул. Тополина, 11 в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Вказане викликало обурення у оточуючих громадян, які почали робити йому зауваження. На вказаному ґрунті між ОСОБА_7 та малознайомими йому ОСОБА_11 і його приятелем ОСОБА_10 , відбулася сварка.
При цьому, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_11 , та діючи з мотивів особистої неприязні до нього, умисно завдав ОСОБА_11 , який стояв перед ним, один удар кулаком в область обличчя. В результаті він спричинив ОСОБА_11 фізичний біль, та від отриманого удару потерпілий не устояв на ногах та впав спиною на алею, вдарившись під час падіння потиличною ділянкою голови об тверду асфальтовану поверхню алеї, та знепритомнів.
Після цього, ОСОБА_7 , відчуваючи особисту неприязнь до малознайомого йому ОСОБА_10 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел спрямований на умисне спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, умисно завдав ОСОБА_10 один удар кулаком в область голови, та обома руками штовхнув потерпілого в груди, від чого ОСОБА_10 впав на землю. Далі ОСОБА_7 наніс кулаками не менше 7 ударів в область голови, грудної клітини та плечей, та не менше одного удару ногою в область грудної клітини та не менш одного удару в область шиї.
В результаті потерпілому ОСОБА_10 були спричинені фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді: округлої форми гематоми груді по середній лінії; тупої травми шиї - лінійної форми гематоми лівої бічної поверхні шиї, забою гортані, стенозу гортані.
Виявлені у потерпілого ОСОБА_10 тілесні ушкодження, що супроводжувалися загрозливим для життя станом - гострою недостатністю дихання, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказаний вирок, в частині призначеного покарання та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, скасувати. Ухвалити свій вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_7 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який відноситься до тяжких злочинів та згідно санкції ч. 1 цієї статті карається позбавленням волі від п`яти до восьми років. Проте суд першої інстанції, на думку прокурора, призначив мінімально можливе покарання за цей злочин, та необґрунтовано застосував ст. 75 КК України.

Крім цього, прокурор вважає, що судом необґрунтовано зазначено у вироку, що ОСОБА_7 має на утриманні цивільну дружину та малолітнього сина, посилаючись, що в провадженні Центрально-Міського районного суду перебувають справи про розірвання шлюбу (№216/4725/20), про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку (№216/4707/20) та про стягнення аліментів (№216/4709/20), в яких відповідачем є саме ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які просили вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Вирок в частинізвільнення ОСОБА_7 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України від відбування покарання, призначеного за ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, ніким з учасників судового процесу не оскаржується, а тому апеляційним судом також не перевіряється.

Відносно доводів апеляційної скарги прокурора, що призначене судом ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає такими, які не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має вищу освіту, на утриманні має цивільну дружину - ОСОБА_12 та малолітнього сина цивільної дружини - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також судом зазначено, що ОСОБА_7 характеризується позитивно, працює токарем в ТОВ «Формаліт», на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебував та не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, судом першої інстанції враховано його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, що судом необґрунтовано зазначено у вироку, що ОСОБА_7 має на утриманні цивільну дружину та малолітнього сина, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не відповідають дійсності, оскільки апеляційному суду надано офіційні довідки, що в теперішній час в провадженні Центрально-Міського районного суду немає цивільних справ за позовом дружини про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. ОСОБА_7 пояснив, що з дружиною вони не розлучаються та виховують двох неповнолітніх дітей.

Крім цього, ОСОБА_7 надав суду копії квитанцій, про часткове відшкодування потерпілим завданих збитків та пояснив, що найближчим часом відшкодує ОСОБА_11 і залишок коштів.

Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 роківіз застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України, адже у разі позбавлення волі ОСОБА_7 реально, його дружина з двома неповнолітніми дітьми буде поставлена у скрутне матеріальне становище.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Тому, підстав для призначення більш суворого покарання ОСОБА_7 , як того просить прокурор у своїй апеляційній скарзі, - колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4