490/2347/18 17.11.2020
н/п 1-кп/490/578/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2347/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000312 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, неодруженого, офіційно непрацюючого, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08.01.2018р. близько 18:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись на зупинці громадського транспорту "Інгульська" в м. Миколаєві, знайшов раніше загублений ОСОБА_6 мобільний телефон марки "LGKF300" з ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператора "Lifecell" НОМЕР_2 , яка прикріплена до його банківських карток ПАТ КБ "Приват Банк" № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 із смс-оповіщенням про надходження грошових коштів. Маючи намір за допомогою мобільного телефону заволодіти грошовими коштами, що надходять на вказані рахунки, ОСОБА_4 залишив телефон у себе та періодично перевіряв СМС-повідомлення про зарахування грошових коштів. 18.01.2018р., точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , вставивши сім-карту мобільного оператора "Lifecell" НОМЕР_2 у свій мобільний телефон, отримав смс-повідомлення про надходження грошових коштів на банківську карту № НОМЕР_3 , належну ОСОБА_6 . Після цього, 18.01.2018р. о 13:47 год., ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, направився до банкомату, розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 74/4, де за допомогою операції "Зняття готівки в банкоматі без картки", таємно викрав грошові кошти у сумі 1200 грн., що належать ОСОБА_6 та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд. 24.01.2018р., точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , використовуючи сім-карту мобільного оператора "Lifecell" з номером НОМЕР_2 , яка прикріплена до банківської карти ПАТ КБ "Приват Банк" № НОМЕР_4 , власником якої є ОСОБА_6 , отримав смс-повідомлення про надходження на вказану карту грошових коштів. Після цього, 24.01.2018р. о 15:11год. ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, направився до банкомату, розташованого за адресою: м. Миколаїв, Одеське шосе, 53а, де за допомогою операції "Зняття готівки в банкоматі без картки", таємно викрав грошові кошти у сумі 3000 грн., що належать ОСОБА_6 та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані як 2 окремі епізоди за ч.1 ст. 185 КК України та за ч. 2 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин кримінального правопорушення погодився, однак не визнав кваліфікацію таких дій стороною обвинувачення. Так, останній посилаючись на те, що події відбулись два роки тому, за такого не пам`ятав усіх подробиць, а з того що пам`ятав пояснив наступне. Так, 08.01.2018р. ОСОБА_4 перебував на зупинці громадського транспорту "Інгульська" по Херсонському шосе в м. Миколаєві, де до нього підійшов невідомий чоловік та у них відбулась якась коротка розмова. Після вказаного спілкування чоловік пішов у невідомому напрямку та зник з поля зору ОСОБА_4 . Саме в цей час ОСОБА_4 помітив на землі мобільний телефон та припустив що його випустив цей невідомий чоловік. Таким чином ОСОБА_4 підібрав зазначений мобільний телефон та попрямував додому. Вдома ОСОБА_4 з`ясував що знайдений мобільний телефон вимкнений, та оскільки він має аналогічну модель телефону, то підключив до знайденого мобільного телефону свій зарядний пристрій та залишив заряджатися. В подальшому, коли мобільний телефон зарядився, ОСОБА_4 увімкнув його та помітив смс-повідомлення, зі змісту якого стало зрозуміло про надходження грошових коштів у розмірі 1200 грн. на банківську карту власника цього телефону. Одразу після цього ОСОБА_4 вимкнув знайдений мобільний телефон, витяг з нього сім-карту, яку надалі вставив до свого мобільного телефону та попрямував до банкомату, розташованого на перехресті вул. Декабристів та пр. Центрального неподалік від зупинки громадського транспорту, де за допомогою операції зняття готівки без картки, зняв грошові кошти у розмірі 1200 грн., якими розпорядився на власний розсуд. Таким чином, зрозумівши, що грошові кошти і надалі будуть надходити із певною періодичністю та регулярністю, ОСОБА_4 вирішив залишити знайдений мобільний телефон та сім-картку від нього у себе, маючи намір продовжувати знімати грошові кошти так довго, наскільки це буде можливим.

Приблизно через тиждень після цього ОСОБА_4 знову увімкнув сім-карту від знайденого мобільного телефону та помітив смс-повідомлення щодо надходження на банківську карту грошових коштів у сумі 3000 грн. Одразу після цього ОСОБА_4 пішов до банкомату, розташованого у Варварівці, біля маркету "Стекляшка" та, використовуючи сім-карту від знайденого мобільного телефону, за допомогою функції зняття готівки без банківської картки, зняв грошові кошти у розмірі 3000 грн., якими розпорядився на власний розсуд. Окрім того ОСОБА_4 додав, що при знятті готівки в обох випадках, жодного разу не перевіряв баланс рахунків та йому було невідомо на які банківські карти надходять кошти, оскільки це його не цікавило. В подальшому ОСОБА_4 з`ясував, що сім-карту від знайденого мобільного телефону було заблоковано, у зв`язку з чим він її викинув.

Окрім наведеного ОСОБА_4 додав, що щиро кається у скоєному, на даний час компенсував потерпілому матеріальну шкоду та останній жодних претензій до нього не має. Просив суворо не карати.

Окрім власних показань обвинуваченого, його провина підтверджується наступними доказами:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні, який зазначив, що 08.01.2018р. пішки йшов додому з корпоративу, був нетверезий. Вдома помітив, що у нього побите обличчя (припустив що міг падати), окрім того відсутній його мобільний телефон. За такого ОСОБА_6 попрохав свого зятя, щоб той зателефонував на його номер. Зять зателефонував на номер ОСОБА_6 та слухавку підняв невідомий чоловік. В ході розмови зять пояснив про обставини загублення телефону та запропонував незнайомому чоловікові повернути мобільний телефон, належний ОСОБА_6 за винагороду у сумі 300 грн. На вказане незнайомий чоловік повідомив, що наразі перебуває у відрядженні, повернеться близько через тиждень та по приїзду передзвонить й домовиться про зустріч. Однак в подальшому незнайомий чоловік на зв`язок не виходив і на телефонні виклики за номером телефону ОСОБА_6 не відповідав. 24.01.2018р. дружина ОСОБА_6 пішла знімати гроші в банкоматі "ПриватБанку" по зарплатній та пенсійній карткам ОСОБА_6 . Разом із тим при перевірці стану зазначених рахунків, виявила що на картках відсутні грошові кошти, про що повідомила ОСОБА_6 25.01.2018р. ОСОБА_6 звернувся до працівників "ПриватБанку", які повідомили, що 18.01.2018р. в банкоматі за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний 74/4 з його зарплатної картки були зняті грошові кошти в сумі 1202 грн., а також 24.01.2018р. в банкоматі за адресою: м. Миколаїв, вул. Одеське шосе, буд. 53А, біля магазину "Стекляшка" з його пенсійної картки були зняті грошові кошти у сумі 3002 грн. В усіх випадках зняття коштів з банкомату відбувалось за допомогою послуги зняття готівки без банківської картки. Окрім того працівники банку надали фотознімки, якими зафіксовано особу, яка знімала грошові кошти в банкоматах з карток ОСОБА_6 , яким в подальшому виявився ОСОБА_4 .

Також ОСОБА_6 припустив, що ОСОБА_4 скористався тим, що в телефонній книзі мобільного телефону ОСОБА_6 були збережені паролі доступу до банківських карток і обидві ці картки були прив`язані до його номеру телефону. Також зазвичай нарахування коштів на банківські картки ОСОБА_6 відбувалось наступним чином: 24 числа кожного місяця - надходила пенсія на картку для пенсій, а 11 числа та 27 числа - надходили відповідно аванс і зарплата на зарплатну картку. При цьому надходження коштів на обидві банківські картки супроводжувалось відповідними смс-повідомленнями. Зазначені смс-повідомлення ОСОБА_6 ніколи не знищував та вони зберігались в історії смс-повідомлень.

Окрім того ОСОБА_6 додав, що цивільний позов не підтримує, оскільки матеріальна шкода йому вже компенсована ОСОБА_4 , а від стягнення моральної шкоди він відмовився, мобільний телефон повернуто;

- протоколом огляду предмета від 15.03.2018р. з фототаблицею, а саме: мобільного телефону "LG KF 300", який був добровільної виданий органу досудового розслідування свідком ОСОБА_7 для долучення до матеріалів кримінального провадження;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.03.2018р., згідно якого потерпілий ОСОБА_6 у присутності двох понятих впізнав на фото №2 ОСОБА_4 ;

- заявою ОСОБА_6 від 26.02.2018р. з додатками про долучення до матеріалів кримінального провадження фотокопій документів на мобільний телефон "LG KF 300"; фотокопій мобільного телефону "LG KF 300"; фотокопій знімків з камер, встановлених у банкоматах "ПриватБанку" із зображенням незнайомого чоловіка;

- протоколом огляду предмета (цифрового носія інформації) від 28.03.2018р., а саме: диску формату "CD-R" із файлами формату "JPG" із зображеннями силуету чоловіка;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.03.2018р. із фототаблицею, згідно якого підозрюваний ОСОБА_4 у присутності понятих пояснив обставини вчинення кримінального правопорушення;

- випискою ПАТ КБ "ПриватБанк" по витратам по картці/рахунку НОМЕР_3 і додатковим рахункам договору за період 17.01.2018-18.01.2018, згідно якої вбачається, що 18.01.2018р. з банківського рахунку НОМЕР_3 за допомогою функції зняття готівки без картки, двома операціями було знято грошові кошти у сумі 202 грн. та 1002 грн., загальною сумою 1204 грн., з яких 4 грн. - оплата комісії за послуги банку;

- випискою ПАТ КБ "ПриватБанк" по витратам по картці/рахунку НОМЕР_4 і додатковим рахункам договору за період 18.01.2018-25.01.2018, згідно якої вбачається, що 24.01.2018р. з банківського рахунку НОМЕР_4 за допомогою функції зняття готівки без картки, було знято грошові кошти у сумі 3002 грн., з яких 2 грн. - оплата комісії за послуги банку.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, виходячи з наступного.

Так стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 за обставин зняття грошових коштів з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_6 від 08.01.2018р. кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Окрім цього обставини зняття ОСОБА_4 грошових коштів з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_6 від 24.01.2018р. сторона обвинувачення визначила як окремий злочин та кваліфікувала його за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Разом із тим, при відмежуванні повторності кримінального правопорушення від продовжуваного кримінального правопорушення, слід виходити із того, що при повторному вчиненні тотожних злочинів кожен з них має свою суб`єктивну сторону і самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням кримінального правопорушення, а продовжуваний злочин має єдиний умисел, який охоплює заздалегідь поставлену загальну мету та об`єднує всі наступні дії.

Тобто, об`єднання тотожних діянь особи єдиним злочинним наміром у сенсі положень ч. 2 ст. 32 КК України означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька діянь, кожне з яких спрямоване на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може. В цей же час при повторності тотожних злочинів кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.

Як вбачається із встановлених судом обставин, ОСОБА_4 08.01.2018р. знайшовши мобільний телефон "LGKF300" з ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператора "Lifecell" НОМЕР_2 , належний потерпілому ОСОБА_6 , випадково отримав доступ до відомостей, що зберігались на мобільному телефоні та сім-картці від нього (зокрема історії смс-повідомлень та телефонної книги, в якій були збережені паролі доступу до банківських рахунків потерпілого). Таким чином, розуміючи, що грошові кошти і надалі будуть надходити із певною періодичністю, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення за рахунок потерпілого ОСОБА_6 із наміром продовжувати знімати грошові кошти так довго, наскільки це буде можливим. Наведені обставини знайшли своє підтвердження як у поясненнях обвинуваченого так і у поясненнях потерпілого ОСОБА_6 , який вказав, що в телефонній книзі його мобільного телефону були збережені паролі доступу до банківських карток і обидві ці картки були прив`язані до його номеру телефону. Окрім того ОСОБА_6 зазначив про періодичність та регулярність нарахування коштів на його банківські картки, що супроводжувалось відповідними смс-повідомленнями на його мобільний номер та історію зазначених смс-повідомлень ОСОБА_6 ніколи не знищував.

Таким чином, реалізуючи виниклий злочинний умисел, 18.01.2018р. ОСОБА_4 використовуючи відомості з телефону та за допомогою сім-картки потерпілого, після отримання смс-повідомлення щодо нарахування грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_6 , здійснив зняття коштів у розмірі 1200 грн. за допомогою функції зняття готівки в банкоматі без картки. Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, 24.01.2018р. ОСОБА_4 , після отримання смс-повідомлення щодо нарахування грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_6 , здійснив зняття коштів у розмірі 3000 грн. за допомогою функції зняття готівки у банкоматі без картки. Тобто ОСОБА_4 в обох випадках мав єдиний умисел, направлений на незаконне збагачення за рахунок потерпілого, який охоплював заздалегідь поставлену загальну мету та об`єднував тотожні злочини від 18.01.2018р. та від 24.01.2018р., не дивлячись на те, що між діяннями ОСОБА_4 пройшов певний проміжок часу, а тому доводи прокурора щодо вчинення ОСОБА_4 окремих злочинів, які мають розрив у часі та ознаки завершеності, є непереконливими та недоведеними.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд вважає необхідним вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті та перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисний злочин середнього ступню тяжкості, його особу, а саме те, що він не одружений, офіційно не працює, неофіційно займається будівельними роботами, має середню спеціальну освіту, раніше не судимий, має постійне місце мешкання, за яким характеризується позитивно, на психіатричному обліку не перебуває, з 2007р. перебуває на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері, однак з наданих суду характеризуючих матеріалів слідує що обвинувачений протягом тривалого часу наркотичні засоби не вживає та алкоголем не зловживає.

Окрім того судом враховано щире каяття обвинуваченого, повне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, а також беручи до уваги особу обвинуваченого, який визнав провину у вчиненому та усвідомлює протиправність своїх дій, що істотно знижує тяжкість скоєного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 за вчинений злочин покарання у виді штрафу у розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн., що буде достатнім задля виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення останнім нових злочинів.

При цьому, судом береться до уваги, що ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21.05.2020р. вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.11.2019р. постановлений за результатами розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000312 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Однак обвинувачений ОСОБА_4 у виконання вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.11.2019р. сплатив призначену суму штрафу у якості покарання згідно квитанції №0.0..1 від 10.12.2019р. в АТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. та квитанції №0.0..1 від 22.10.2020р. в АТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 20 (двадцять) грн. Таким чином, керуючись положеннями ч. 1 ст. 534 КПК України, суд вважає необхідним зарахувати у якості виконання покарання за даним вироком, сплачену ОСОБА_4 суму штрафу згідно квитанцій №0.0..1 від 10.12.2019р. та №0.0..1 від 22.10.2020р. та вважати вирок виконаним.

В межах даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків. Однак у ході судового засідання потерпілий зазначив, що позов не підтримує, оскільки матеріальну шкоду йому компенсовано, а від стягнення моральної шкоди він відмовився. На підставі викладеного, відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, поданий позов підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- диск формату CD-R із зображеннями з камер банкоматів, розташованих за адресами: АДРЕСА_2 та вул. Одеське шосе 53А - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон "LGKF300" з ІМЕІ НОМЕР_1 , який передано ОСОБА_6 на відповідальне зберігання згідно розписки від 16.03.2018р. - вважати повернутим за належністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.

Вирок вважати виконаним, через що що не приводити його до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди - залишити без розгляду.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- диск формату CD-R із зображеннями з камер банкоматів, розташованих за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон "LGKF300" з ІМЕІ НОМЕР_1 , який передано ОСОБА_6 на відповідальне зберігання згідно розписки від 16.03.2018р. - вважати повернутим за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1