У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 та захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого управління ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000716, погоджене з прокурором, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, студента 3 курсу Хустського ліцею №10, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 п.1,7 ч.2 ст.115, п.7 ч.2 ст.115 КК України,-
про продовження строку тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :
З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області за процесуального керівництва Закарпатської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000716 від 12.09.2020 р., за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.1,7 ч.2 ст.115, п.7 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.09.2020 року, приблизно о 00 годині 05 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись біля приміщення пабу «Churchill», який розташований по вулиці Миколи Аркаса №9 в м. Хуст, умисно, тобто усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, безпідставно розпочав конфлікт з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в ході якого прагнучи продемонструвати свою грубу силу та жорстокість, з метою заподіяння смерті ОСОБА_10 , наніс останньому один удар ножем в область живота, спричинивши йому тілесні ушкодження, які виявились несумісними з життям, внаслідок чого ОСОБА_10 помер.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи №121 від 21.10.2020 смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення черева з пошкодженням великого сальника, тонкого кишківника, брижі тонкого кишківника, черевного відділу аорти, що супроводжувалось внутрішньою та зовнішньою крововтратю і ускладнилась травматичним і гіповолемічним шоком, що і виявилось безпосередньою причиною смерті його.

Не зупиняючись на цьому, 12.09.2020 року приблизно о 00 год. 05 хв., ОСОБА_5 , знаходячись на вулиці Миколи Аркаса в м. Хуст, продовжуючи свої злочинні дії, маючи намір на умисне вбивство ОСОБА_11 , діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, наніс останньому один удар ножем в область грудної клітини, однак свої злочинні дії направлені на вбивство до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, так як ОСОБА_11 у важкому стані, негайно був доставлений до реанімаційного відділення Хустської районної лікарні, де йому було надано своєчасну кваліфіковану медичну допомогу.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи №209 від 12.10.2020 на тілі ОСОБА_11 , 1990 р.н. виявлено проникаюче колото-різане поранення лівої плевральної порожнини з пошкодженням шлунку, великий гемоторакс, дифузний серозний перитоніт, пошкодження діафрагми. Дані тілесні ушкодження є небезпечними для життя і по цій ознаці згідно п.2.1.3 й.к. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» слід кваліфікувати як тяжке тілесне ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.1,7 ч.2 ст.115, п.7 ч.2 ст.115 КК України, - закінчений замах на вбивство двох або більше осіб з хуліганських мотивів та вбивство з хуліганських мотивів.

Також, 12 вересня 2020 року, приблизно о 00 годині 05 хвилин, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходячись біля приміщення пабу «Churchill», який розташований по вулиці Миколи Аркаса №9 в м. Хуст, разом з неповнолітнім ОСОБА_5 , умисно, тобто усвідомлюючи протиправність, карність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, безпідставно розпочали конфлікт з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцем АДРЕСА_3 , в ході якого здійснив три постріли з пістолету невстановленого зразка у бік ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , після чого втік з місця події.

Таким чином, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю вчиненого групою осіб, із застосуванням вогнепальної зброї.

12.09.2020 року старшим слідчим СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_12 було повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 України.

14.09.2020 року старшим слідчим СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 було повідомлено ОСОБА_5 про зміну підозри, а саме у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - п.п.1,7 ч.2 ст.115, п.7 ч.2 ст. 115 КК України.

14.09.2020 року слідчим суддею Хустського міськрайонного суду відносно підозрюваного ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 02 години 05 хвилин, 11 листопада 2020 року.

23.10.2020 проведення подальшого досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено СУ ГУНП в Закарпатській області.

Підозра ОСОБА_5 обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 12.09.2020, протоколом огляду трупа від 12.09.2020, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , протоколами допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , протоколами пред`явлення фотознімків для впізнання, висновками судово-медичних експертиз, а також іншими доказами.

Необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати на потерпілого та на свідків злочину, знищити чи сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики, які встановленні слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 наразі залишаються реальними і триваючими, продовжують об`єктивно існувати, а тому подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 буде виправданим та необхідним, зокрема, з матеріалів досудового розслідування вбачається, що останній підозрюється у вчиненні злочину пов`язаному з спробою умисного протиправного заподіяння смерті двом особам.

Так, ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи відповідальність за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі.

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_5 усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, щодо незаконного впливу на потерпілого та на свідків обвинувачення, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 може наважитись та вдатись до протиправних дій щодо потерпілого та свідків з метою зміни їх показів на свою користь.

Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 відмовився від дачі показів на підставі ст.63 Конституції України, не вказав органу досудового розслідування де на даний час знаходиться знаряддя вчинення злочину, а саме ніж, а тому наявний ризик передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлює про неминучість покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інші кримінальні правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим слідчий просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.1,7 ч.2 ст.115, п.7 ч.2 ст.115 КК України, строком на 60 днів, тобто до 11.01.2020 року, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали повністю та просили його задоволити. При цьому зазначили, що ризики, які існували на час застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились. Зокрема підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлює про неминучість покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечив проти задоволення внесеного слідчим клопотання, оскільки підозра є необґрунтованою. Його підзахисний жодних протиправних дій не вчиняв, у даному випадку мала місце необхідна оборона. Ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні. Також просив врахувати, що його підзахисний є неповнолітнім, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що виключає можливість вчинення нового злочину, не має наміру впливати на свідків і потерпілих. За таких обставин, просив обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на батьків обов`язків по нагляду за неповнолітнім.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечив проти задоволення внесеного слідчим клопотання, оскільки мала місце необхідна оборона, що стверджується показами свідків. Зазначив, що кваліфікація дій його підзахисного невірна, досудове розслідування проведено однобічно, відсутня мета злочину. Крім цього, підозра є необґрунтованою, ризики відсутні. Просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку своїх захисників.

Законний представник - ОСОБА_6 у судовому засіданні просив обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане слідчим клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ст.186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою може застосовуватись до неповнолітнього лише, якщо він підозрюється у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і за умови що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України.

Встановлено, що слідчим відділом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000716 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15 п.1,7 ч.2 ст.115, п.7 ч.2 ст.115 КК України.

12.09.2020 року старшим слідчим СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_12 було повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 України.

14.09.2020 року старшим слідчим СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13 було повідомлено ОСОБА_5 про зміну підозри, а саме у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - п.п.1,7 ч.2 ст.115, п.7 ч.2 ст. 115 КК України.

14.09.2020 року слідчим суддею Хустського міськрайонного суду відносно підозрюваного ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 02 години 05 хвилин, 11.11.2020 року.

23.10.2020 проведення подальшого досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено СУ ГУНП в Закарпатській області.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Слідчий суддя враховує, що повідомлена ОСОБА_5 підозра, достатньо обґрунтовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 12.09.2020, протоколом огляду трупа від 12.09.2020, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , протоколами допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , протоколами пред`явлення фотознімків для впізнання, висновками судово-медичних експертиз, а також іншими доказами.
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньо для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Під час розгляду даного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали досудового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 - п.п.1,7 ч.2 ст.115, п.7 ч.2 ст. 115 КК України.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

З огляду на викладене та на фактичні обставини справи, які підтверджені дослідженими судом доказами, суд вважає, що твердження сторони захисту про необґрунтованість підозри не заслуговує на увагу, а тому таке суд оцінює не інакше як спосіб захисту.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати на потерпілого та на свідків злочину, знищити чи сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати на потерпілого та на свідків злочину, знищити чи сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання вказаних в ухвалі ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Окрім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, раніше не судимий, є студентом 3 курсу Хустського ліцею №10, молодий вік особи.
Разом з тим, слідчий суддя враховує те, що сам злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , є умисним особливо тяжким злочином проти життя особи, і ці обставини свідчать про підвищену небезпеку протиправних дій останнього, що в свою чергу вказує на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім цього, відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 року «Слідчий суддя, суд повинен пам`ятати, що тримання під вартою має застосовуватись до неповнолітнього лише у виняткових випадках як крайня міра, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (Рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Ассенов та інші проти Болгарії"). Реалізуючи положення ч. 5 ст. 199 КПК, слідчий суддя, а також суд відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК мають враховувати, що після спливу певного часу (строку дії попередньої ухвали) саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою (Рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі "Прокопенко проти України").»

Таким чином, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, що були вчиненні відносно двох осіб та які пов`язані з позбавлення життя особи, слідчий суддя вважає неможливим застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 альтеративного запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

При розгляді клопотання слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносять до особливо тяжкого злочину, та санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.
Згідно ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю, що доводи є обґрунтованими, оскільки заявлені у клопотанні ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Так, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, тобто наявні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, може вчинити спроби незаконно впливати на потерпілого та на свідків злочину, знищити чи сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчому судді не надано.

Крім цього, слідчий суддя враховує, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 09.11.2020 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000716 продовжено до чотирьох місяців, тобто до 12.01.2021 р.

Слідчим суддею встановлено, що по даному кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено внаслідок особливої складності провадження та необхідності проведення значної кількості слідчих (розшукових) дій. Враховує, що під час досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема: долучити до матеріалів кримінального провадження висновки шести призначених молекулярно-генетичних експертиз, які перебувають на виконанні в Львівському НДЕКЦ МВС України; долучити до матеріалів кримінального провадження висновок балістичної експертизи, яка перебуває на виконанні в Закарпатському НДЕКЦ МВС України; з урахуванням зібраних доказів та отриманих судових експертиз визначитись з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_5 та ОСОБА_9 ; вчинити процесуальні дії, пов`язані із закінченням досудового розслідування, передбачені ст. 290 КПК України..
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що внесене слідчим клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, з врахуванням вимог ч.1 ст. 197 КПК України, підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 193, 197, 199, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого - задоволити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, студента 3 курсу Хустського ліцею №10, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 п.1,7 ч.2 ст.115, п.7 ч.2 ст.115 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме - до 07 січня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1