КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу заступника начальника першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, що на праві власності належить ОСОБА_10 , а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, автомобіль «Honda», 2016 року, коричневого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль «Honda» 2010 року, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя виходив з того, що в судовому засіданні встановлено, що майно, на яке слідчий просив накласти арешт, не належить підозрюваному, а належить його колишній дружині, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, заступник начальника першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, яке на праві спільної сумісної власності належить підозрюваному ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_4 ), а саме: на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, а також на автомобіль «HONDA», CR-V 2356, 2016 року, коричневого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_5 , № кузова НОМЕР_6 та автомобіль «HONDA» JAZZ 1339, 2010 року, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , № двигуна НОМЕР_7 , № кузова НОМЕР_8 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Стверджує, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, набуте ОСОБА_10 за час шлюбу з ОСОБА_7 , та є їхньою спільною сумісною власністю. Додає про відсутність факту розірвання шлюбу між подружжям.

Також прокурор зазначає про відповідність клопотання вимогам ст. 132, ст. 170-171 КПК України. Вказує, що слідчим суддею не зазначено правових підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, в тому числі і у частині накладення арешту на квартиру.

У підсумку сторона обвинувачення звертає увагу суду на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Додає, що ухвала слідчого судді незаконна, необґрунтована та невмотивована.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано відмовлено у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, упровадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000100, відомості про яке 22.05.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
14.07.2020 старший слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із заступником начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що на праві власності належить ОСОБА_10 , а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, автомобіль «Honda», 2016 року, коричневого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль «Honda» 2010 року, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року відмовлено у задоволенні даного клопотання слідчого про арешт майна.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги прокурора такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, представленими в апеляційний суд матеріалами провадження встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області розслідується кримінальне провадження №0000100, відповідно до фабули якого, адвокат ОСОБА_7 , 26.05.2020 о 17 годині 25 хвилин, перебуваючи позаду кафе «Coffee Stories» по вул. Мінеральна, 7, у м. Ірпінь Київської області реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди прокурору Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що вона є прокурором у провадженні №0000812 по обвинуваченню ОСОБА_12 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, інтереси якого захищає ОСОБА_7 , та має право скласти новий обвинувальний акт та перекваліфікувати злочинні дії його підзахисного ОСОБА_12 , а також є службовою особою, яка займає відповідальне становище, надав неправомірну вигоду ОСОБА_11 , поклавши грошові кошти у сумі 1500 доларів США у її сумку, за вчинення останньою дій з використанням наданої влади та службових обов`язків, а саме за складення нею відносно ОСОБА_12 нового обвинувального акту та перекваліфікацією інкримінованого йому злочину з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України.
Після надання неправомірної вигоди службовій особі прокурору ОСОБА_11 , яка є службовою особою, яка займає відповідальне становище, за вчинення нею в інтересах третьої особи дії з використанням наданої їй влади та службового становища, адвоката ОСОБА_7 26.05.2020 о 17 годині 31 хвилину затримано у порядку ст. 208 КПК України.
27.05.2020 ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
14.07.2020 старший слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що на праві спільної сумісної власності належить підозрюваному ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Дослідивши додані ініціатором клопотання матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належного обгрунтування необхідності накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні сторони обвинувачення, а саме відсутність фактів на підтвердження належності цього майна саме підозрюваному ОСОБА_7 .

Так, встановлено, що Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на рухоме майно за ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 23.03.2013 зареєстровано право приватної власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0 та відповідно до інформації з Регіонального сервісного центру МВС в Київській області, за ОСОБА_10 зареєстровано два автомобілі, а саме: автомобіль автомобіль «Нопсіа», 2016 року, коричневого кольору, д.н.з. НОМЕР_9 та автомобіль «Нопсіа» 2010 року, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 50-52, 56).

Положення ч. 5 ст. 170 КПК України передбачають можливість накладення арешту з метою конфіскації виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_10 не має жодного з наведених процесуальних статусів, відсутні підстави для накладення арешту на наведене в клопотанні слідчого майно, яке їйналежить, з метою його конфіскації.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, набуте ОСОБА_10 за час шлюбу з ОСОБА_7 , та є їхньою спільною сумісною власністю, яке, в свою чергу, може бути предметом конфіскації, не ґрунтуються на положеннях Закону, оскільки правом визначати статус майна, зокрема спільну сумісну власність, наділений лише суд при його поділі між подружжям в натурі, проте таких даних прокурором суду не надано.

Крім того, можливість накладення арешту на спільну сумісну власність подружжя, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 173 СК України, можливе лише на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі, що в даному випадку не мало місця.

Враховуючи вищевикладене і мотивування клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, ініціатор клопотанняне надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна.
Жодних інших фактів та обставин на користь наявності підстав для такого втручання у права і свободи особи, а саме ОСОБА_10 , суду надано не було.

Таким чином, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

З урахуванням наведених порушень КПК України, інші доводи апеляційної скарги, є передчасними.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, що на праві власності належить ОСОБА_10 , а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, автомобіль «Honda», 2016 року, коричневого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль «Honda» 2010 року, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника начальника першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ ________________________ _______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4