Справа №212/9469/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 24 грудня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001024 від 15 травня 2020 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,-
встановив:
ОСОБА_3 14.05.2020 приблизно о 21:00 годині, керуючи транспортним засобом марки AUDI А4 з номерним знаком на іноземній реєстрації НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кропивницького, в Покровському районі м. Кривий Ріг, неподалік від будинку №90, був зупинений поліцейськими, а саме поліцейськими Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг, УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (надалі поліцейськими) і інспектором Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг, УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 (надалі інспектором), які несли службу у складі екіпажу автопатруля №118 по охороні громадського порядку та публічної безпеки у квадраті патрулювання по території Покровського та Тернівського районів м. Кривий Ріг.
Після зупинки вищевказаного транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 , поліцейські ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інспектор ОСОБА_8 виконуючи покладені на них повноваження, передбачені Законом України «Про Національну поліцію» в частині виконання повноважень поліції та посадової інструкції поліцейського, будучи у однострої поліцейських (у форменому одязі), визначеним ст. 20 ЗУ «Про Національну поліцію», під час перевірки документів ОСОБА_3 виявили, що останній має ознаки алкогольного сп`яніння.
В той же час, приблизно о 21:30 годині 14.05.2020, поліцейські ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інспектор ОСОБА_8 на підставі закріплених правил у Кодексі України про адміністративні правопорушення, порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінетом Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року та розділі X «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, до цього відсторонивши ОСОБА_3 від керування транспортним засобом, роз`яснили останньому, що йому необхідно буде пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або в закладі охорони здоров`я або за допомогою тесту на прилад «Драгер».
В цей час, ОСОБА_3 почувши вказану вимогу з боку працівників Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг, розуміючи, що останні являються службовими особами, які постійно здійснюють функції представників влади, та уповноважені на складання адміністративних протоколів за вчинення адміністративних правопорушень, з метою уникнення адміністративної відповідальності, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер вчинюваного ним діяння, передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків та бажаючи настання таких, надав пропозицію службовій особі - інспектору ОСОБА_8 , як старшому екіпажу, надати їм неправомірну вигоду у сумі 3000 гривень, за невчинення ними дій, в його інтересах, з використанням наданого їм службового становища, пов`язаних з не притягненням ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Отримавши пропозицію від ОСОБА_3 отримати від нього неправомірну вигоду за невчинення вищевказаних дій, інспектор ОСОБА_8 відмовився від пропозиції та роз`яснив останньому, що за дії направлені на надання пропозиції, обіцянки та надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення чи невчинення дій в інтересах того хто пропонує, обіцяє або надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища є передбачена Кримінальним кодексом України відповідальність.
Натомість, ОСОБА_3 не припиняючи свої умисні дії, з метою уникнення для себе адміністративної відповідальності знову надав пропозицію службовій особі - інспектору ОСОБА_8 , надати їм неправомірну вигоду у сумі 5000 гривень, за невчинення ними дій, в його інтересах, з використанням наданого їй службового становища, пов`язаних з не притягненням ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того хто пропонує таку вигоду, будь- якої дії з використанням наданого їй службового становища.
На підставі ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості від 24 грудня 2020 року, укладеної між прокурором Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_3 , який є обвинуваченим в цьому кримінальному провадженні, за участю захисника ОСОБА_5 .
Виходячи із змісту даних угод, сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 369 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального правопорушення, ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акту у судовому провадженні.
Згідно угоди, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 369 КК України у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ст.473, ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання.
Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину за ч. 1 ст. 369 КК України та надав суду згоду на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор вважав за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на наявність правових підстав для цього і відповідність угоди вимогам закону.
Враховуючи наведене, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, з`ясувавши у обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, правильності правової кваліфікації злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 369 КК України за ознаками: пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того хто пропонує таку вигоду, будь- якої дії з використанням наданого їй службового становища.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості суд не вбачає.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314-316, 472, 474, 475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Угоду про визнання винуватості від 24 грудня 2020 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001024 - затвердити.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 24 грудня 2020 року покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на дату ухвалення вироку становить 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень).
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази: відеозаписи під назвами , , які зберігаються на DVD-R диску , який знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Матеріали досудового розслідування кримінального провадження залишити при обвинувальному акті.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення прокурором та обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене, ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання, не роз`яснення наслідків укладення угоди. Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1