Справа № 464/3019/20
пр.№ 1-кп/464/441/20
У Х В А Л А
08 жовтня 2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

учасників провадження:

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження, внесене 06 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000984 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.1 ст.153 КК України,

у с т а н о в и в :

У провадженні суду знаходиться зазначене вище кримінальне провадження на стадії судового розгляду.

Ухвалою суду від 28 серпня 2020 року до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Згідно із положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, покликаючись на наявність обґрунтованої підозри у кримінальних правопорушеннях та відповідних ризиків.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечили проти клопотання прокурора про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати останньому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Захисник покликався на те, що обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Потерпіла та її представник не заперечили щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 28 серпня 2020 року про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, встановлено, що при вирішенні питання щодо доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, ч.1 ст.153 КК України, який є злочином середньої тяжкості за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, а також з огляду на особу обвинуваченого, який з його слів працевлаштований, його сімейний і матеріальний стан, має на утриманні малолітню дитину та матір, яка є особою з інвалідністю, стан здоров`я, а також характер інкримінованого злочину, суд прийшов до переконання, що усі вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку можуть свідчити про те, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні.
У зв`язку із наведеним суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам. Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості пред`явленому йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.
Враховуючи те, що обставини, які суд враховував при обранні запобіжного заходу, не змінилися, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу не зменшилися, враховуючи складність справи, обсяг та специфіку процесуальних дій, необхідних для здійснення судового розгляду,суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою сприятиме забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, забезпечить дієвість та сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України, такий ступінь втручання у права і свободи особи є виправданим. Більш м`які запобіжні заходи, як просить захист, чи їх незастосування не забезпечать його належної поведінки.

Учасниками судового провадження не наведено доводів з поданням відповідних доказів щодо будь-якої зміни наведених обставин та таких судом не встановлено.

Оскільки, з дня надходження до суду обвинувального акта судове провадження не завершене, строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави щодо особи, обвинувачуваної у вчиненні тяжкого злочину, застава визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст.182 КПК України).

Ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 уже тривалий час утримується під вартою, суд приходить до переконання про можливість визначення такому заставу, а саме 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105 100 гривень. У разі внесення обвинуваченим суми застави покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.331, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 06 грудня 2020 року включно із визначенням застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105 100 гривень.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;

-не відвідувати район проживання потерпілої ОСОБА_6 , а саме вулицю Угорську у м.Львові та попереднє місце праці комплекс будівель по АДРЕСА_1 ;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
-носити електронний засіб контролю.
Вказані обов`язки діють до 06 грудня 2020 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді ОСОБА_1 з 12 жовтня по 28 жовтня 2020 року на лікарняному повний текст ухвали проголошений без учасників судового провадження 29 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1