Дата документу 28.01.2021 Справа № 317/3199/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/388/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/3199/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 16 листопада 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник просила ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 . Свої вимоги мотивувала тим, що хоча засуджений на виробництві установи не працевлаштований, але виконує обов`язки старшого двірника установи, виконує вимоги персоналу установи, приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, визнає провину у скоєному злочинів. Крім того, засуджений стягнень не має, за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки має два заохочення, є інвалідом 3 групи. Отже засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, проте суд безпідставно відмовив в задоволенні подання.

Засуджений ОСОБА_8 був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду шляхом надіслання повістки про виклик. З клопотанням про здійснення апеляційного розгляду за його участю засуджений не звертався, а його участь в апеляційному розгляді не визнавалася судом обов`язковою. Відтак, з огляду на зазначені обставини, апеляційний розгляд здійснено за відсутності засудженого.

Заслухавши доповідь судді, захисника, яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_8 засуджено вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04.07.2019 року за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі із застосуванням примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання. Зараховано строк попереднього ув`язнення з 24.04.2017 року по день ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Начальник ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Суд, відмовляючи в задоволенні даного подання, виходив з того, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а відтак до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

При вирішенні питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення необхідно враховувати, чи стала особа на шлях виправлення, чи прагне засуджений до такого виправлення, чи є позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, а саме: зразкова поведінка, сумлінне ставлення до праці.

При цьому висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_8 перебуває в місцях позбавлення волі з 28.04.2017 року та відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

За весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 має лише два заохочення за виконання покладених обов`язків та правил поведінки, одне з яких мало місце 16.10.2020 року, тобто за час, що безпосередньо передував зверненню адміністрації установи з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання. На виробництві установи засуджений ОСОБА_8 не працевлаштований.

Отже перевіривши з достатньою повнотою наявні в матеріалах особової справи документи, які свідчать про поведінку засудженого протягом усього часу його перебування в установі відбування покарання та роботу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання та належним чином мотивував в ухвалі свої висновки про те, що ОСОБА_8 не довів своє безумовне виправлення та перевиховання.

Участь засудженого ОСОБА_8 у роботах з благоустрою не може бути розцінено як його виправлення, оскільки відповідно до ч.3 ст.107 КВК України виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню та благоустрою колонії є обов`язком засуджених.

Відсутність у засудженого ОСОБА_8 стягнень та його участь в організації виховних заходів, в реалізації програм диференційованого виховного впливу та у роботі самодіяльних організацій самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого.

Крім того, колегія суддів також враховує і ту обставину, що значна частина призначеного ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі була перерахована з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року. Зокрема засудженому за таким розрахунком в строк призначеного покарання було зараховано строк його попереднього з 24.04.2017 року по 04.07.2019 року.

Також при прийнятті рішення, колегія суддів виходить з того, що метою вироку є не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, але й кара, як відплата за вчинений злочин. У вказаній якості, кара не тільки визначає характер покарання, а й значною мірою забезпечує досягнення всіх цілей покарання, а забезпечення цієї мети, є обов`язковою відповіддю держави на вчинення злочину, а також сам факт призначення необхідного і достатнього покарання, певною мірою забезпечує почуття справедливості у потерпілого та суспільства.

А тому враховуючи наявні у справі дані, колегія суддів вважає, що на даний час призначене ОСОБА_8 покарання не повною мірою досягло мети його призначення та не призвело до достатніх позитивних змін в особистості засудженого, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 16 листопада 2020 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4