Справа № 346/117/20
Провадження № 11-кп/4808/382/20
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_7 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2020 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, освіта середня, не працює, судимого: вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.02.2017 року за ч. 1 ст. 246 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, який сплатив; вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11.01.2018 року за ч. 2 ст. 246 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.01.2019 року ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 відповідні обов`язки, а відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покладено на ОСОБА_8 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи в розмірі 491 (чотириста дев`яносто одна ) гривня 40 копійок.

Вирішено питання речових доказів.

2. Зміст апеляційної скарги:

- суд допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, не навівши належних мотивів для призначення мінімального основного та додаткового покарання обвинуваченому, звільнення його від відбування покарання з мінімальним іспитовим строком;

- суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, безпідставно не застосувавши при призначенні покарання ч. 4 ст. 70 КК України;

- судом не враховано, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.02.2017 ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 246 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, який сплатив; вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11.01.2018 за ч. 2 ст. 246 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Злочин за ч. 2 ст. 286 вчинив 12.05.2014, тобто до ухвалення вказаних вироків, а тому остаточне покарання необхідно було призначати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України;

- покарання, призначене обвинуваченому, не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, внаслідок м`якості;

- поза увагою суду залишилось те, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 двічі притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його стійку спрямованість на вчинення кримінальних правопорушень;

- не зрозуміло, чому судом не враховано пост кримінальну поведінку обвинуваченого;

- призначене покарання не буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів;

- апелянт заперечує з приводу призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на мінімальний термін, оскільки таке, в порушення вимог ст. 414 КПК України, не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм видом та розміром та розміром є несправедливо м`яким.

Просить дослідити дані, які характеризують обвинуваченого та вимогу ДІЗ ГУНП в Івано-Франківській області.

Просить вирок скасувати з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Просить ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 :

- За ч. 2 ст. 286 позбавлення волі на строк 3 (три) року 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворих покарань, визначених вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.02.2017 за ч. 1 ст. 246 КК України та Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11.01.2018 за ч. 2 ст. 246 КК України, більш суворим за вказаним вироком та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

3. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_8 порушив встановлені правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження.

12.05.2014, приблизно о 05:40 год., в темну пору доби обвинувачений ОСОБА_8 керував автомобілем марки «Volkswagen Golf» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », без посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, виданого у встановленому законом порядку. В салоні цього автомобіля перебували пасажири ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рухаючись автодорогою державного значення «Р-24» зі сполученням «Татарів - Кам`янець-Подільський» в напрямку м. Коломия Івано-Франківської області, на прямій ділянці дороги ОСОБА_8 не врахував дорожньої обстановки, не справився з керуванням, внаслідок чого допустив з`їзд автомобіля з проїжджої частини на узбіччя та перекидання автомобіля.

ОСОБА_8 порушив пункти 2.3 «б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, в результаті чого пасажир автомобіля ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження в ділянці голови, які формують комплекс відкритої черепно-мозкової травми та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. За критерієм тривалості розладу здоров`я наявні переломи ребер ліворуч та шийки лівої лопатки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а садна на тілі потерпілої до легких.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю.

Справу розглянута в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

4. Правові позиції сторін.

4.1 Прокурор уважав, що на час розгляду в апеляційному суді немає даних про набуття обвинуваченим права керування транспортними засобами, а тому позбавлення його права керування ними не відповідає реаліям. Просив урахувати це при винесенні рішення і задовольнити апеляційну скаргу.

4.2. Обвинувачений ОСОБА_8 просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу подану прокурором без задоволення.

4.3 Потерпіла ОСОБА_10 в засідання апеляційного суду не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена.

5. Мотиви суду апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити частково.

Перше. При призначенні покарання суд урахував ті обставини, на які звернув увагу прокурор, і прийняв рішення у межах своєї компетенції, засновуючи свої висновки, зокрема, на обставинах справи, даних про особу і досудовій доповіді.

Вимога про збільшення строку покарання на 6 місяців з урахуванням пост-кримінальної поведінки обвинуваченого при одночасному застосуванні ст. 75 КК України виглядає формальною і необґрунтованою, оскільки для висновку про пост-кримінальну поведінку не було об`єктивних підстав ОСОБА_8 не був визнаний винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України на момент ухвалення вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.02.2017 за ч. 1 ст. 246 КК України та Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11.01.2018 за ч. 2 ст. 246 КК України.

У діях ОСОБА_8 немає ні повторності ні рецидиву, а терміном пост-кримінальна поведінка в якості обставини, яка обтяжує покарання, чинний кримінальний закон не оперує (ч. 1 - 3 ст. 67 КК України).

Так само необґрунтована і вимога про призначення іспитового строку в 3 роки.

У справі немає даних, які б указували на потребу більш тривалого іспитового строку, ніж призначив суд першої інстанції, а тому і вимога про визначення іспитового строку в три роки так само необґрунтована.

Друге. Прокурор також уважав, що потрібно застосувати правила ч. 4 ст. 70 КК України і визначити остаточне покарання з урахуванням вироків щодо обвинуваченого від 16.02.2017, яким ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 246 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн (сплатив), та від 11.01.2018 за ч. 2 ст. 246 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Штраф сплачений, іспитовий строк закінчився, вирок від 11.01.2018 виконаний, обвинувачений по ньому не направлений для відбування покарання і вважається несудимим згідно п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України.

Тому повернення його в правовий стан, коли вже відбуте покарання, щодо якого він управі вимагати від інших осіб вважати його несудимим, ще раз застосовується, але вже у вигляді поглинутого іншим, не відповідатиме принципу верховенства права, позаяк застосовує до вже відбутого покарання зворотну дію в часі.

Для застосування ч. 4 ст. 70 КК України в цій справі немає підстав.

Третє. Як указувалось, основне покарання, призначене судом, відповідає приписами статей 50, 65 КК України і здатне виконати завдання по виправленню обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Вид і розмір основного покарання та іспитовий строк в один рік суд першої інстанції призначив обґрунтовано та вмотивовано відповідно до приписів ст. 75, 76 КК України і тому апеляційна скарга прокурора в цій частині задоволена бути не може.

Однак при призначенні додаткового покарання суд не звернув уваги на те, що даних про видачу документів на право керування транспортними засобами у матеріалах провадження немає, на що слушно вказав прокурор в апеляційному суді.

Тому позбавлення права керування транспортними засобами не може бути призначене як додаткове покарання, оскільки обвинувачений такого права в установленому законом порядку не набув.

У зв`язку з цим апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити частково, вирок змінити, призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України 3 роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

У решті вирок залишити без змін.

Керуючись статтями 370, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2020 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5