Справа № 216/2899/20
Провадження № 1-кп/216/765/20

ВИРОК
іменем України
11 листопада 2020 року
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянин України, не одружений, неповнолітніх дітей чи інших осіб на утриманні не має, офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
- 17.12.2008 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, з наданням іспитового строку на 2 роки на підставі ст. 75, ст. 104 КК України;
- 02.06.2010 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 10.11.2015 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 25.01.2016 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 28.03.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
учасники судового розгляду:
захисник обвинуваченого ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_3
встановив:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, маючи непогашену в встановлено порядку судимість, діючи повторно, приблизно о 21.45 год. 15.06.2019 року перебуваючи біля під`їзду №1 багатоповерхового житлового буд. №23 по вул. Лермонтова в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, помітив потерпілу ОСОБА_6 , яка рухалася у напрямку під`їзду, тримаючи в руці власну жіночу сумочку, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, умисно, шляхом ривка, схопив жіночу сумку, з якої в наслідок пошкодження її цілісності, випав на асфальтне покриття мобільний телефон «Samsung А3» моделі «SM A310FZDDSEK», імеі НОМЕР_1 , імеі НОМЕР_2 , вартістю 1866,67 грн., що на той час був у комплекті з чохлом невідомого виробництва та сім-картами операторів мобільного зв`язку України ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна», що відповідають абонентським номерам НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які не представляють матеріальної цінності.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що його дії є очевидними для власниці майна ОСОБА_6 та не зважаючи на це, відкрито викрав зазначений мобільний телефон, який підняв із землі та після чого не реагуючи на законні вимоги потерпілої, з місця події разом із викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди у вигляді матеріальних збитків, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №19/104-17/1/5/206 у загальному розмірі 1866,67 гривень.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 скоїв злочини, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені злочину визнав повністю, розкаявся та суду пояснив, що 15.06.2019 року, близько 22-00 год. він ішов по вул. Лермонтова в м. Кривому Розі в сторону базару. Неподалік житлового будинку №23 по вул.. Лермонтова від помітив раніше незнайому йому жінку, що тримала у руці жіночу сумочку. В цей час вирішив викрасти вказану жіночу сумочку. Підійшовши до жінки спробував вихопити з її рук сумочку, однак це йому не вдалося, при цьому на асфальт, випав мобільний телефон потерпілої, який він одразу ж підняв та втік з місця вчинення злочину. При цьому жінка кричала йому в слід, однак це його не зупинило і розуміючи, що його дії носять відкритий характер він втік з місця скоєння злочину. Згодом дві сім карти, які знаходились в мобільному телефоні він викинув, а телефон продав за 450 гривень на базарі. Отримані кошти витратив на власні потреби.
З потерпілою намагався зустрітися та відшкодувати завдану шкоду, однак не зміг її розшукати.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, при визначені виду та міри покарання суд бере до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, характер вчиненого злочинного діяння, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення, мотиви та обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, знаходився на стаціонарному лікуванні в диспансері КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги», посередньо характеризується по місцю проживання.
Пом`якшуючою обставиною суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючих обставин судом не встановлено.
При цьому суд вважає неможливим визнати обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочину (згідно обвинувального акту), оскільки у ч. 4 ст. 67 КК України вказано, що якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 цього ж Кодексу як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 судимий 28.03.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Криворізького районного суду від 25.01.2016 року, визначено остаточне покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 21.08.2018 року ОСОБА_3 був звільнений по відбуванню строку покарання.
Згідно ст. ст. 89, 90 КК України, вказана судимість на час постановлення вироку не погашена, при цьому злочин в якому обвинувачується ОСОБА_3 ч. 2 ст. 186 КК України, відноситься до умисних злочинів і по відношенню до злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за який був засуджений вироком суду від 28.03.2016 року, утворює повторність злочинів, відповідно до п. 1 Примітки ст. 185 КК України.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_3 в межах санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі. Враховуючи особу винного те, що з моменту вчинення злочину до фактичного прийняття рішення судом, сплинув значний час і в такий проміжок часу ОСОБА_3 дотримувався загально прийнятих суспільних норм життя, не вчиняв жодних кримінальних чи адміністративних правопорушень, не порушував застосованого щодо нього запобіжного заходу, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, оскільки вище викладені обставини свідчить про можливість виправлення особи без відбування покарання. На думку суду, такий вид покарання буде достатнім заходом для покарання обвинуваченого та необхідним для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави підлягають до стягнення документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи у розмірі 628,04 грн.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
На час проведення судового розгляду строк дії запобіжний заходу щодо обвинуваченого сплинув, прокурор клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу в суд не подавав, тому підстави для застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного йому основного покарання з випробування, якщо він протягом трьох років не вичинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирати.
Речові докази у кримінальному провадженні: блокнот із сторінкою на якій відображено записи щодо телефону марки Samsung А3» моделі «SM A310FZDDSEK», імеі НОМЕР_1 , імеі НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - вважати повернутими законому володільцю.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1