У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року м. Слов'янськ

Слідчий суддя Слов'янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області скаргу ОСОБА_6 на постанову прокурора Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 17 липня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000066 від 02.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла скарга ОСОБА_6 на постанову прокурора Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 17 липня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000066 від 02.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України. Дана скарга обґрунтована тим, що 17 липня 2020 року прокурор Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_5 винесла постанову про відмову у визнанні заявника ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000066 від 02 липня 2020 року.

Постанова прокурора ОСОБА_5 обґрунтована тим, що кримінальне правопорушення за ст. 383 КК України є злочином проти правосуддя, а також тим, що ОСОБА_6 не надано підтверджень розміру спричиненої матеріально та моральної шкоди. Крім того, прокурором стверджувалось про очевидність та достатність підстав вважати, що ОСОБА_6 не спричинено жодної шкоди.

Проте, заявник вважає постанову незаконною та такою, що не відповідає вимогам статті 110 Кримінального кодексу України, оскільки не містить обґрунтування її прийняття. Прокурором не обґрунтовано постанову будь-яким доказом, про який зазначалось у протоколі допиту ОСОБА_3 як свідка, фактом допиту його в нічний час протягом 4 годин у кримінальному провадженні, ініційованому ОСОБА_7 .

Просить скасувати постанову прокурора Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 17 липня 2020 року про відмову заявнику у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000066 від 02 липня 2020 року.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник заявника у судовому засіданні вимоги скарги підтримав, наполягав на їх задоволенні, посилаючись на доводи викладені у скарзі.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила, просила відмовити у її задоволенні.

Вислухавши заявника, прокурора, вивчивши наявні матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду скарги по суті, слідчий суддя встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що за процесуального керівництва Слов`янської місцевої прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000066 від 07 липня 2020 року.
15 липня 2020 року ОСОБА_6 заявив клопотання по кримінальному провадженню № 0000066 від 02 липня 2020 року про визнання його потерпілим та допиту у вказаному статусі.
Своєю постановою від 17 липня 2020 року, прокурор Слов`янської місцевої прокуратури відмовила ОСОБА_6 у задоволенні його клопотання про визнання потерпілим. В обґрунтування відмови в задоволенні клопотання прокурор послалася на вимоги ч.1 та ч. 5 ст. 55 КПК України, якими визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор вносить мотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
При цьому прокурором належним чином не обґрунтовано, чому саме відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 спричинено моральну, фізичну або майнову шкоду.
Крім того, прокурор в обґрунтування свого рішення зазначила що суспільна небезпека цього злочину полягає в тому, що він перешкоджає в першу чергу, нормальній діяльності органів досудового слідства та суду, істотно ускладнюючі їх роботу, призводить до необхідності витрачання робочого часу на перевірку неправдивих повідомлень про злочини, утруднює роботу по одержанню достовірних доказів та встановленню обставин справи. Об`єктивна сторона вказаного злочину полягає у завідомо неправдивому повідомленні суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування відомостей про вчинення злочину, що не відповідає дійсності.
Проте, з таким твердженням погодитись не можливо, з огляду на наступне.
Так, предметом доказування у кримінальному провадженні № 0000066 від 02 липня 2020 року є завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому, дізнавачу або органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення. Отже, дослідженню в межах здійснення досудового розслідування, підлягають усі обставини, пов`язані зі вчиненням кримінального правопорушення, в тому числі, й письмові докази і документи, які добуті органом досудового розслідування та використані стороною обвинувачення з метою доведення обвинувачення в іншому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим постанову слідчого слід вважати не обґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню.
Заявник в своїй заяві зазначив, що внаслідок завідомо неправдивого повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, що розслідується в межах кримінального провадження № 0000013 від 11 січня 2018 року, йому заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 10 млн. грн. та моральну шкоду в аналогічному розмірі.
Тобто, виходячи зі складу даного злочину, у цьому кримінальному провадженні підлягають обов`язковому встановленню обставини щодо наявності завідомо неправдивого повідомлення, а також в чому саме полягає завідома неправдивість повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).
Отже, на законодавчому рівні встановлено, що будь-яка фізична особа, незалежно від того, чи є вона заявником у кримінальному проваджені, чи ні, визнається потерпілим за умови, що такій особі, була спричинена моральна, фізична, або майнова шкода.
Таким чином, приймаючи до уваги, що при зверненні до органу досудового розслідування з заявою про визнання його потерпілим, заявник виклав всі необхідні доводи для визнання його потерпілим, слідчий суддя доходить до висновку про необхідність задоволення скарги ОСОБА_6 в повному обсязі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-306 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_6 на постанову прокурора Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 17 липня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000066 від 02.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України задовольнити.

Скасувати постанову прокурора Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 17 липня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000066 від 02.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1