Справа № 354/519/19
Провадження № 11-кп/4808/403/20
Категорія ч. 1 ст. 263 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2020 року про вирішення питання про долю речового доказу у кримінальному провадженні № 0000108,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

заявника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою вирішити питання про долю речового доказу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 червня 2019 року за №0000108, а саме: мисливської комбінованої рушниці марки «Zbrojovka Brno», модель ZN-102, з двома блоками змінних стволів, розташованих у вертикальному положенні (по парі стволів в кожному блоці: 1 - верхній нарізний, калібру 7х57R, нижній гладкий, 12-го калібру), колодка № 009119, блок комбінованих стволів № НОМЕР_1 , блок гладких стволів № НОМЕР_2 , промислового виробництва м. Брно Чехословаччини, шляхом передачі в Головне управління національної поліції в Івано-Франківській області для подальшого вирішення питання про можливість її використання за цільовим призначенням.

Обґрунтовує такі вимоги тим, що вважає ухвалу необґрунтованою. Звертаючи увагу на положення ч. 9 ст. 100 КПК України, вказує, що мотиви суду щодо неможливості передачі даного речового доказу органу поліції для подальшого вирішення питання про його використання за цільовим призначенням є непереконливими. Посилається на те, що висновки суду спростовуються висновком експерта № СЕ-19/109/10-244БЛ/19 від 26 червня 2019 року, яким встановлено, що даний речовий доказ придатний для стрільби та являється вогнепальною стрілецькою зброєю і змін в конструкцію чи переобладнання рушниці виявлено не було. Стверджує, що судом не було враховано історичної цінності речового доказу, що випущений в середині 20 століття. Вважає, що відсутність клопотань від сторони обвинувачення чи відповідних органів влади не може бути підставою для відмови в задоволенні його заяви, оскільки подача таких клопотань не передбачена діючим законодавством. Вважає, що знищення вказаної рушниці призведе до втрати її як боєздатної зброї та цінного історичного експонату.

Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2020 року заяву ОСОБА_7 задоволено частково, вирішено питання про долю речового доказу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 червня 2019 року за №0000108: речовий доказ - мисливську комбіновану рушницю марки «Zbrojovka Brno», модель ZN-102, з двома блоками змінних стволів, розташованих у вертикальному положенні (по парі стволів в кожному блоці: 1 - верхній нарізний, калібру 7х57R, нижній гладкий, 12-го калібру), колодка № 009119, блок комбінованих стволів № НОМЕР_1 , блок гладких стволів № НОМЕР_2 , промислового виробництва м. Брно Чехословаччини, знищити.

Суд мотивував прийняте рішення тим, що відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується. Суд дійшов висновку про необхідність вирішення питання про долю зазначеного речового доказу у спосіб його знищення. При цьому підстав для задоволення заяви ОСОБА_7 в частині передачі вказаної зброї Головному управлінню національної поліції в Івано-Франківській області для подальшого вирішення питання про її використання за цільовим призначенням суд не вбачав, оскільки, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, така зброя була знайдена за невстановлених обставин, а в подальшому добровільно здана підозрюваним органам влади, документи на таку зброю відсутні, що на переконання суду унеможливлює її реалізацію та подальше використання у встановленому порядку Інструкцією про порядок приймання, зберігання, обліку, знищення чи реалізації вилученої, добровільно зданої, знайденої зброї та боєприпасів до неї, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України № 314 від 31 травня 1993 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 серпня 1993 року за № 106. Також, суд вказав, що відсутні підстави для передання вказаної зброї для подальшого використання в якості музейного експоната чи експериментально-дослідного зразка, про що клопотань не надходило.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_7 просив задовольнити його апеляційну скаргу, пояснив, що хоче, щоб зброя залишилася в нього;

- прокурор вказав, що в вирішенні цієї апеляційної скарги покладається на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, дотримався вказаних вимог закону.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні питання про долю речового доказу - майна, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, перевірив викладені у заяві ОСОБА_7 обставини та врахував відомості, які вбачаються з доказів.

Так, ОСОБА_7 відповідно до ухвали Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2019 року (а.п. 24) вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбав та зберігав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу. Оскільки він добровільно здав органам влади у незаконний спосіб придану зброю, його звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 263 КК України з підстав, передбачених ч. 3 ст. 263 КК України.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом постанови слідчого слідчого відділення Яремчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_9 про визнання речовими доказами від 26 червня 2019 року (а.п. 36-37), мисливську комбіновану рушницю марки «Zbrojovka Brno», модель ZN-102, з двома блоками змінних стволів, розташованих у вертикальному положенні (по парі стволів в кожному блоці: 1 - верхній нарізний, калібру 7х57R, нижній гладкий, 12-го калібру), колодка № 009119, блок комбінованих стволів № НОМЕР_1 , блок гладких стволів № НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000108.

Відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив клопотання ОСОБА_10 , та правильно прийняв рішення про знищення речового доказу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вирішення питання про передачу відповідним установам чи знищення майна, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, з урахуванням усіх обставин по кримінальному провадженню належить до дискреційних повноважень суду.

При цьому, законом не передбачено можливості у зв`язку з добровільною здачею зброї отримати право власності на таке майно, отримати відповідний дозвіл на нього, зареєструвати.

Суспільна небезпечність незаконного поводження зі зброєю полягає в тому, що воно створює сприятливі умови для вчинення злочинів з використанням зазначених предметів.

Наслідком вчинення кримінального правопорушення є кримінальна відповідальність, яка полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод винної особи, а не створення умов для набуття законних прав відносно предмета кримінального правопорушення.

У зв`язку з тим, що винна особа шляхом добровільної здачі зброї припинила свої незаконні дії та усунула можливість виникнення негативних наслідків, законодавцем і передбачено можливість звільнення такої особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України.

ОСОБА_10 придбав та зберігав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу, добровільно здав її органам влади, будь-які документи на таку зброю відсутні, відповідно на даний час останній не має жодного зв`язку з предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилученого з обігу, а вирішення питання про долю такого речового доказу в будь-яких спосіб згідно з п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України не може стосуватися його інтересів.

Апелянт посилається на те, що даний речовий доказ придатний для стрільби, може бути використаний за цільовим призначенням, а його знищення призведе до втрати як боєздатної зброї.

Однак, такі доводи є непереконливими, оскільки, як зазначає сам апелянт, рушниця випущена в середині 20 століття, а поліцейські та військовослужбовці у своїй діяльності використовують тільки ту зброю, яка відповідає нормам її належності, забезпечує потреби її використання з огляду на сучасні умови.

Також голослівними вважає суд апеляційної інстанції доводи апелянта про те, що речовий доказ у даному кримінальному провадженні становить історичну цінність.

Будь-яких відомостей про культурну цінність зброї, тобто таку що має художнє, iсторичне, етнографiчне та наукове значення, матеріалами кримінального провадження не встановлено, а апелянт, крім часу виготовлення зброї, не наводить інших обставин, які б могли вказувати на її цінність, наприклад про її унікальність чи рідкісність, відношення до важливих історичних подій, життя чи діяльності відомих осіб, культури або побуту народів, мистецтва, науки.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_7 про необґрунтованість та невмотивованість ухвали суду першої інстанції, а тому її належить залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 100, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 539 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2020 року про вирішення питання про долю речового доказу у кримінальному провадженні № 0000108 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5