Провадження № 1-в/638/666/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення вироку Лубенського районного суду Полтавської області від 07.03.2018 року стосовно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, -

встановив:

Начальник державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням для вирішення питання про приведення вироку Лубенського районного суду Полтавської області від 07.03.2018 року стосовно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року.

Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про розгляд повідомлялись, надали до суду заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність, клопотання підтримали.
Суд, розглянувши клопотання, оглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Встановлено, що вироком Лубенського районного суду Полтавської області від 07.03.2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.307 із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

01 липня 2020 року набув чинності №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень». Вказаним законом внесені зміни до ч.2 ст.309 КК України, згідно з якими кримінальна відповідальність за скоєння цього кримінального правопорушення настає за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах та караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. На відміну від попередньої редакції норми, яка передбачала відповідальність за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах. Отже нова редакція закону значно звужує кваліфікуючу ознаку складу правопорушення, передбаченого частиною другою.
Санкція ч.2 ст.309 КК України, за якою ОСОБА_4 засуджений вироком Лубенського районного суду Полтавської області від 07.03.2018 року, відповідно до нового Закону №2617-VIII, хоча і була змінена (пом`якшена) передбачає максимальний вид покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, однак, призначена останньому міра покарання у виді 3 років позбавлення волі не перевищує санкцію нового закону.
Разом із цим, згідно з вказаним вироком дії засудженого ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України судом кваліфіковані як незаконне виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 307 КК України. Після внесених Законом України № 2617-VШ від 22.11.2018 змін диспозиція ч.2 ст.309 КК України такої кваліфікуючої ознаки не містить, тобто дії ОСОБА_4 з 01.07.2020 року мають бути кваліфіковані як виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.309 КК України.
Санкцією ч.1 ст.309 КК України в редакції, що діє з 01.07.2020 року, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Згідно ч. 1, 3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Оскільки вищезазначені зміни пом`якшують кримінальну відповідальність, вони мають зворотну дію в часі.
Частина 3 статті 74 КК України визначає, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
В ч.1 ст.72 КК України передбачено, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: 1) одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; б) два дні обмеження волі; в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; г) вісім годин громадських робіт; 2) одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; 3) одному дню обмеження волі відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; 4) одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.
Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним вирок Лубенського районного суду Полтавської області від 07.03.2018 року привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII в частині призначення покарання за ч.2 ст.309 КК України, за яким дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.309 КК України, оскільки за ч.2 ст.309 КК України виключена така кваліфікуюча ознака як вчинення злочину особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 307 КК України, та ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України слід призначити покарання у виді обмеження волі на строк 5 років.
На підставі викладеного, ч.ч.1,3 ст.5, ч.1 ст.72, ч.3 ст.74 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_3 задовольнити.

Вирок Лубенського районного суду Полтавської області від 07.03.2018 року стосовно ОСОБА_4 привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII в частині призначення покарання за ч.2ст.309 КК України.
ОСОБА_4 вважати засудженим вироком Лубенського районного суду Полтавської області від 07.03.2018 року за ч.2 ст.307 із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч.1 ст.309 КК України до 5 років обмеження волі. Згідно вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна. В іншій частині вирок Лубенського районного суду Полтавської області від 07.03.2018 року залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1