Справа № 214/4072/20
1-кс/214/406/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю заявника ОСОБА_3

за участю представника заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі справу за скаргою ОСОБА_3 про визнання незаконною бездіяльності та покладення зобов`язання на заступника начальника СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльності та покладення зобов`язання на заступника начальника СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 (далі за текстом «заступник начальника СВ»), уточнивши яку, просить: визнати незаконною бездіяльність заступника начальника СВ щодо невнесення відомостей за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 до Єдиного реєстру досудових розслідувань; зобов`язати заступника начальника СВ внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості по заяві ОСОБА_3 від 24.04.2020 року про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України «Умисне легке тілесне ушкодження», ч. 1 ст. 129 КК України «Погроза вбивством».

В обґрунтування скарги вказує наступне. 24.04.2020 року ним було подано до Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (далі за текстом «ВП») заяву про вчинення громадянином ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України «Умисне легке тілесне ушкодження», ч. 1 ст. 129 КК України «Погроза вбивством». Його заяву було зареєстровано за № Б-240. Згідно поданої заяви вказувалося, що 09.04.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , де він перебуваючи у трудових відносинах з АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та виконуючи роботи за нарядом-допуском, став жертвою здійсненого громадянином ОСОБА_6 наїзду. Даний наїзд був вчинений ОСОБА_6 у зв`язку із його бажанням насильницькі припинити виконання ним, заявником, та його бригадою, робіт, визначених нарядом-допуском за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Упіта, 37/3, що полягали у прокладенні лінії СІП від будинку, який є сусіднім із будинком винуватця. Внаслідок вчиненого протиправного діяння, отримав легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком СМЕ № 559 від 13.04.2020. Вважає, що означене діяння було вчинено ОСОБА_6 з метою залякування його та інших членів бригади, яке сприйняв як реальну погрозу вбивством. Вказані вище обставини свідчать про вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України «Умисне легке тілесне ушкодження» та ч. 1 ст. 129 КК України «Погроза вбивством». Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. За ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Вказує, що всупереч встановленим законодавством вимогам, службовими особами ВП не було внесено відповідних відомостей за йогозаявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 19.05.2020 року ним був отриманий лист № 48.5/2-2153ЄО (Б-240) від 07.05.2020 від т.в.о. начальника ВП ОСОБА_5 про відмову внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у зв`язку із тим, що начебто відсутні ознаки вчинення діяння, які можуть складати об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. В обґрунтування протиправної бездіяльності, що полягала у відмові внести відомості до ЄРДР, було здійснено посилання на п.8 ППВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому йдеться мова про те, що відповідальність за статтями 286 - 288, 415 КК настає лише за умови, що винна особа внаслідок порушення певних правил спричинила з необережності потерпілому середньої тяжкості чи тяжке тілесне ушкодження або його загибель. Наголошую, що заяву ним було подано про вчинення злочинів, передбачених іншими статтями КК України, а саме за ч. 1 ст. 125 КК України «Умисне легке тілесне ушкодження» та ч. 1 ст. 129 КК України «Погроза вбивством». При цьому у самій ППВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у тому ж пункті 8 вказано наступне: якщо ж, порушуючи відповідні правила й усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, винний передбачав суспільно небезпечні наслідки і бажав або свідомо припускав їх настання, ці дії необхідно кваліфікувати за статтями КК, в яких встановлено відповідальність за умисні злочини проти життя та здоров`я особи. Звертає увагу на те, що при вчиненні на нього наїзду ОСОБА_6 усвідомлював небезпечний характер своїх дій, адже використовував при цьому джерело підвищеної небезпеки автомобіль, передбачав настання суспільно небезпечних наслідків та бажав їх настання, про що свідчить направленість автомобіля саме в сторону тротуару на місцезнаходження бригади та безпосередньо мене, швидкість, з якою рухався автомобіль, грубе порушення винуватцем заборони в`їзду на тротуар, а також подальша зневажлива та агресивна поведінка ОСОБА_6 . Вказує, що вищезазначене положення ППВСУ№ 14 від 23.12.2005 року та описані ним у заяві обставини були грубо проігноровані службовими особами ВП, що стало наслідком протиправної бездіяльності даних осіб, яка полягала у відмові від внесення відомостей за моєю заявою до ЄРДР. При цьому відсутність внесення відомостей до ЄРДР має наслідком те, що не розпочнеться досудове розслідування, а винна особа за свої незаконні та злочинні діяння так і не буде притягнута до відповідальності та покарана, що стане прецедентом та своєрідним «дозволом» для подальшого вчинення нею протиправних діянь. У ч. 1 ст. 214 КПК України міститься пряма вказівка щодо обов`язку слідчого внести повідомлення про кримінальне правопорушення в Єдиний реєстр досудових розслідувань невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви. Виконання даного обов`язку є безумовним і воно не ставиться у залежність ані від припущень посадової особи щодо відсутності складу правопорушення, ані від підслідності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна. Уточнюючи скаргу зазначає, що всупереч встановленим законодавством вимогам, службовими особами ВП не було внесено відповідних відомостей за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Наголошує, що означену протиправну бездіяльність було вчинено саме заступником ОСОБА_5 так як, саме цією посадовою особою було підписано протиправного листа № 48.5/2-2153ЄО (Б-240) від 07.05.2020 про відмову внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у зв`язку із тим, що начебто відсутні ознаки вчинення діяння, які можуть складати об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

У судовому засіданні заявник та його представник, кожний окремо, підтримали скаргу та підтвердили її зміст.

Заступник начальник СВ до суду не прибув, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений.

Тому відповідно до положень ст. 307 ч.3 КПК України, скарга розглянута за відсутності заступника начальника СВ.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні докази: заява (а.с.3), висновок спеціаліста (а.с.4-5), пояснення (а.с.6, 10, 11, 12, 13), фототаблиця (а.с.7), протокол (а.с.8), схема (а.с.9), повідомлення (а.с.14).

Вислухавши заявника та його представника, дослідивши докази, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 24 квітня 2020 року ОСОБА_3 подав до ВП заяву про вчинення громадянином ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України «Умисне легке тілесне ушкодження», ч. 1 ст. 129 КК України «Погроза вбивством». Заяву було зареєстровано за № Б-240.

Як вбачається зі місту повідомлення (а.с.14), дана заява була передана заступнику начальника СВ ОСОБА_5

7 травня 2020 року заступник начальника СВ повідомив заявнику про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей по вказаній заяві.

Як передбачено ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про зобов`язання вчинити певну дію. Отже, підставою для задоволення скарги на бездіяльність є встановлення судом протиправності оскаржуваної бездіяльності.
Відповідно до ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно до ст. 214 КПК України, прокурор, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.38 КПК України, органами досудового розслідування є слідчі підрозділи Національної поліції.

Як передбачено ст.39 ч.2 п.6 КПК України, керівник органу досудового розслідування уповноважений, зокрема, здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого. Суд вважає, що заступник начальника СВ, відповідно до зазначеної норми, отримавши заяву ОСОБА_3 про злочин був наділений повноваженнями слідчого.
У судовому засіданні встановлено, що заява ОСОБА_3 перебувала на вирішенні заступника начальника СВ, який будучи наділеним повноваженнями слідчого, зобов`язаний був, таким чином, внести відомості до ЄРДР, але цього обов`язку не виконав, а тому його належить зобов`язати виконати цей обов`язок.

В своїй скарзі ОСОБА_3 також просить визнати протиправною бездіяльність саме заступника начальника СВ, але зазначені вище положення ст. 307 КПК України не наділяють слідчого судді такими повноваженнями, тому скарга в цій частині задоволена не може бути.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 39, 214, 303, 307, 360-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 про визнання незаконною бездіяльності та покладення зобов`язання на заступника начальника СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зобов`язати заступника начальника СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості по заяві ОСОБА_3 від 24.04.2020 року про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України «Умисне легке тілесне ушкодження», ч. 1 ст. 129 КК України «Погроза вбивством».

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1