У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року справа № 607/15288/20
провадження №1-кс/607/6553/2020
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про зміну раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, одруженого, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , на утриманні є двоє дітей, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про зміну раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 16 січня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час 2017-2018 років у мешканця міста Тернополя ОСОБА_5 , який був обізнаний із порядком отримання статусу інваліда війни, володів інформацією про те, що інвалідам війни виплачується одноразова грошова допомога, виник злочинний умисел на заволодіння шляхом обману грошовими коштами державного бюджету, шляхом оформлення особам, які не мають підстав для отримання статусу інваліда війни, фіктивних груп інвалідності.

Задля реалізації свого злочинного наміру, у невстановлений час 2017-2018 років ОСОБА_5 вступив в злочинну змову з мешканцем міста Києва ОСОБА_8 , мешканцями міста Тернополя ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановленими на даний час слідством особами, які також були обізнаними із порядком отримання статусу інваліда війни, володіли інформацією про те, що інвалідам війни виплачуються одноразова грошова допомога, та погодились на участь в заволодінні шляхом обману грошовими коштами державного бюджету, шляхом оформлення особам, які не мають підстав для отримання статусу інваліда війни, фіктивних груп інвалідності.

Згідно розподілу функцій кожного з учасників, ОСОБА_5 повинен був підшукувати осіб, учасників бойових дій, для оформлення відповідної групи інвалідності, отримувати від даних осіб усі необхідні документи про підтвердження перебування в зоні бойових дій, оформляти довіреність на себе для надання дозволу на здійснення дій щодо отримання та оформлення документів в органах, установах та організаціях, а також відкриття рахунків в банківських установах та отримання коштів. Зібрані документи ОСОБА_5 передавав ОСОБА_9 для подальшого відправлення через відділення «Нової пошти» в м.Київ ОСОБА_8 , який одержуючи документи учасників бойових дій, разом з невстановленими на даний час слідством особами, фальсифікували необхідні документи із медичних закладів, зокрема результати комп`ютерної томографії, магнітно-резонансної томографії, результати обстеження в інституті нейрохірургії ім. Академіка ОСОБА_11 , виписки з історії хвороби Київської міської клінічної лікарні №1, Київського клінічного міського госпіталя ветеранів війни, консультативні висновки ДУ Інституту отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМНУ. Після формування необхідного пакету документів, ОСОБА_8 направляв їх через відділення пошти у Центральну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України для отримання витягу з протоколу Засідання ЦВЛК, який підтверджував би захворювання учасників бойових дій пов`язане із захистом батьківщини, а надалі на підставі вказаних документів особа - учасник бойових дій, направлявся на проходження огляду у медико-соціальну експертну комісію для встановлення групи інвалідності. Фальсифіковані документи ОСОБА_8 передавав за допомогою відділень «Нової пошти» ОСОБА_9 , який разом із ОСОБА_5 подавали вказані документи учасників бойових дій у МСЕК та забезпечували явку учасників бойових дій для проходження відповідного огляду. ОСОБА_10 , працюючи на посаді реєстратора медичного обласного МСЕК №1 у Тернопільській області, достовірно знаючи порядок призначення груп інвалідності безпосередньо учасникам бойових дій та тонкощі оформлення необхідних медичних документів для отримання таких груп, здійснювала супровід усіх медичних документів поданих ОСОБА_5 та ОСОБА_9 відносно учасників бойових дій та координувала їх подальші дії, які полягали в доставці на конкретну дату для проходження огляду та збір необхідних документів для отримання групи інвалідності.

Реалізовуючи злочинний умисел та домовленості з іншими учасниками групи, ОСОБА_5 впродовж 2018-2019 років поширював серед мешканців Тернопільської області, які є учасниками бойових дій, інформацію про те, що він може допомогти їм у вирішенні питання щодо отримання групи інвалідності та пенсійного забезпечення, яке виплачується інвалідам війни. При цьому, ОСОБА_5 з метою заволодіння грошовими коштами державного бюджету, через учасників бойових дій, не повідомляв інформацію про те, що відповідно до постанови КМУ №975 від 25.12.2013, особі, якій присвоєно статус інваліда війни, призначається одноразова грошова виплата в сумі 250 прожиткових мінімумів доходів громадян для осіб з ІІІ групою інвалідності.

В ході вчинення шахрайських дій ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 державі, в особі Міністерства оборони України, спричинено шкоду на загальну суму 6 831 495 грн., а також вчинено закінчений замах на заволодіння коштами державного бюджету на загальну суму 5 999 500 грн.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , якому 07 серпня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

11 серпня 2020 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/13049/20 відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборонено підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 19 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. та покладено на підозрюваного ОСОБА_5 , наступні обов`язки:

- прибувати за викликом слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- утриматись від спілкування із свідками, експертами у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

В подальшому підозрюваний ОСОБА_5 будучи ознайомлений з покладеними на нього обов`язками, встановленими ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/13049/20, а саме: утриматись від спілкування із свідками, експертами у даному кримінальному провадженні, шляхом телефонних дзвінків незаконно впливав на свідків у даному кримінальному провадженні для відмови надання ними показань.

Під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що 26 серпня 2020 року підозрюваний ОСОБА_5 здійснив телефонний дзвінок до свідка ОСОБА_12 , в ході якого схиляв останнього відмовитись від дачі показів з приводу обставин в даному кримінальному проваджені, а також в надані показань, що не відповідають дійсності.

В подальшому, 27 серпня 2020 року підозрюваний ОСОБА_5 здійснив телефонний дзвінок до свідка ОСОБА_13 , в ході якого схиляв останнього відмовитись від дачі показів з приводу обставин в даному кримінальному проваджені, а також в надані показань, що не відповідають дійсності.

Надалі, 30 серпня 2020 року підозрюваний ОСОБА_5 здійснив телефонний дзвінок до свідка ОСОБА_14 , в ході якого схиляв останнього відмовитись від дачі показів з приводу обставин в даному кримінальному проваджені, а також в надані показань, що не відповідають дійсності.

Посилаючись на наведене та те, що ОСОБА_5 не виконує покладені на нього обов`язки, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та виконання ним процесуальних рішень, запобігання подальшому незаконному впливу на свідків у кримінальному провадженні, можливому переховуванню підозрюваного від органу досудового розслідування, суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків,слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засідання прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав, з підстав викладених у ньому.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення даного клопотання. Вказав, що у ОСОБА_5 існував обов`язок не спілкуватися із свідками у даному кримінальному провадженні, тобто суд визначив осіб, які наділені статусом свідка.

Згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області вбачається, що статусу свідка набули лише окремі особи, однак серед переліку таких учасників кримінального провадження відсутні ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . Про факт допиту, їх як свідків в рамках досудового розслідування підозрюваний не знав та не міг знати, адже із матеріалами кримінального провадження в порядку 221, 290 КПК України сторону захисту ознайомлено не було.

Як обґрунтовує прокурор у своєму клопотанні, ОСОБА_5 нібито незаконно впливав на свідків у даному кримінальному провадженні для відмови надання ними показань. Однак, згідно витягу з Єдиного реєстру довіреностей ОСОБА_13 є єдиною особою, яка наділена статусом свідка, а також є довірителем ОСОБА_5 . Вказане також підтверджується і рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 року.

У первинному клопотанні про застосування відносно запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор не конкретизував прізвища свідків, з якими ОСОБА_5 забороняється спілкуватись, тому ухвалою суду вказано таких осіб лише в контексті процесуального статусу.

Крім того, згідно вимогам ЦК України, повірений тобто ОСОБА_5 зобов`язаний повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення. Як вбачається із проміжного протоколу НСРД ОСОБА_5 спілкувався із особами, як довірителями про обставини виконання ним обов`язків повіреного. Тобто, якщо особи і наділені статусом свідків у даному кримінальному провадженні ухвалою суду не заборонено було спілкуватись із конкретними визначеними особами, тим більше які перебувають в статусі довірителів. Також зазначив, що ОСОБА_5 не порушував умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що не заперечує сторона обвинувачення, а діючим КПК не передбачено зміни запобіжного заходу у разі порушення чи невиконання обов`язків покладених згідно вимог ст. 194 КПК.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав доводи захисника.

Вивчивши надані матеріали, клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 16 січня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України.

07 серпня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

11 серпня 2020 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/13049/20 відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборонено підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 19 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв.

Крім того, в силу вимог ст. 194 КПК слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність покладення на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- утриматись від спілкування із свідками, експертами у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Положеннями ч. 2 статті 177 цього Кодексу передбачено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

В силу вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею при застосуванні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя враховав обставини вчиненого кримінального правопорушення, вік підозрюваного, його репутацію, не притягнення раніше до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу прокурор вказує, що підозрюваний ОСОБА_5 шляхом телефонних дзвінків незаконно впливає на свідків у даному кримінальному провадженні для відмови надання ними показань, що підтверджуються протоколами про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Встановлено, що підозрюваний не порушував умови застосованого відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Як вбачається із проміжних протоколів проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно підозрюваного ОСОБА_5 , 26 серпня 2020 року ОСОБА_5 здійснив телефонний дзвінок до свідка ОСОБА_12 .

27 серпня 2020 року підозрюваний ОСОБА_5 здійснив телефонний дзвінок до свідка ОСОБА_13 .

29 серпня 2020 року підозрюваний ОСОБА_5 здійснив телефонний дзвінок до свідка ОСОБА_14

Ознайомившись із змістом вказаних телефонних розмов, висвітлених у протоколах, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, слідчий суддя вважає, що характер вказаних розмов ОСОБА_5 із свідками не свідчить беззаперечно про здійснення ОСОБА_5 незаконно впливу на вказаних свідків кримінального провадження, схиляння останніх до відмови від дачі показів з приводу обставин в даному кримінальному проваджені, а також в надані показань, що не відповідають дійсності.

Згідно з вимогами ч.ч. 3,4 ст. 132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності вимоги ст.ст. 200,181,132 КПК, слідчий суддя вважає, що вказані доводи сторони обвинувачення не підтвердженні належними та достатніми доказами, а самі по собі телефонні дзвінки ОСОБА_5 до даних свідків, враховуючи зміст розмов та обставини справи, за умов не порушення підозрюваним умов домашнього арешту, не є достатніми та беззаперечними підставами для зміни запобіжного заході з домашнього арешту на тримання під вартою, яке є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, слідчий суддя враховує відомості про особу ОСОБА_5 , який, з урахуванням тривалості досудового розслідування (з 16.01.2019 року) постійно з`являється на виклику органу досудового розслідування для проведення слідчих дій та до суду, відсутність доказів ухилення останнього від явки до органів досудового розслідування та суду, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, його вік, репутацію, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також наявність постійного місця проживання.

З врахуванням вимог ст. 132 КПК, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів на підтвердження того, що без застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не буде забезпечено виконання завдань досудового розслідування та потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до переконання, що доводи слідчого та прокурора про зміну запобіжного заходу, на даному етапі досудового розслідування, є передчасними, необґрунтованими, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 201, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
У клопотанні слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про зміну раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Слідчий суддя ОСОБА_1