Справа № 347/783/20
Провадження № 11-кп/4808/422/20
Категорія ч.2 ст. 289 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 , на вирок Косівського районного суду від 10 серпня 2020 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий, громадянин України,
визнаний винуватим та засуджений :

- за ч.2 ст. 289 КК на 5 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК на 3 роки позбавлення волі.

На підставі положень ч.1 ст.70 КК, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК зараховано ОСОБА_8 частково відбуте покарання, визначене вироком Снятинського районного суду від 04.03.2020 року, та призначено йому остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту взяття під варту, тобто з 14 год.00 хв. 23 квітня 2020 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК, у строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк його попереднього ув`язнення у період з 23.04.2020 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути ОСОБА_8 на користь держави 1854 грн. (одну тисячу вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 85 коп. за проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що він в другій декаді січня 2020 року, у нічний період доби, перебуваючи на вулиці Косівська в с. Черганівка, Косівського району, Івано-Франківської області, зайшов на територію неогородженої земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_10 , мешканець с. Черганівка, Косівськуого району, Івано-Франківської області, де переслідуючи корисливий мотив на таємне викрадення чужого майна, переконавшись в тому, що за його діям ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, усвідомлюючи протиправних характер своїх дій, з метою особистого збагачення, демонтував та таємно викрав з автокрана марки «ЗИЛ 130» синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_10 , дві акумуляторні батареї марки FORSE, ємністю 180 ампер/го., 1100 А, вартістю 9 318 гривень.

Далі 24.01.2020р., приблизно о 17.00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в селі Старі Кути, Косівського району, Івано-Франківської області, побачив на території господарства не обнесеного огорожею, належного ОСОБА_11 , що по АДРЕСА_2 , припаркований транспортний засіб - скутер марки Suzuki Lets № СА1РА - НОМЕР_2 , чорного кольору, власником якого є ОСОБА_12 .

У подальшому ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що транспортний засіб - скутер марки Suzuki Lets, перебуває у чужій власності, розуміючи, що він не має ані дійсного, ані уявного права на транспортний засіб, всупереч волі ОСОБА_12 , протиправно, діючи щодо останнього таємно, заволодів вищевказаним транспортним засобом, а саме сів за кермо скутера, з використанням педалі механічного стартеру запустив двигун, та поїхав, покинувши місце вчинення кримінального правопорушення.

Після цього, ОСОБА_8 викраденим скутером марки Suzuki Lets розпорядився на власний розсуд , покинувши місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду згідно висновку експерта на загальну суму 9037,0 (дев`ять тисяч тридцять сім) грн.

У своїй АС прокурор, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить вирок суду з цих підстав скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч.2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років, без конфіскації майна;

- за ч.3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі положень ч.1 ст.70 КК, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.ч. 1,4 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та за вироком Снятинського районного суду від 04.03.2020 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 2 місяці без конфіскації майна. В строк покарання зарахувати покарання, частково відбуте за вироком Снятинського районного суду від 04.03.2020 року.

У вступній частині вироку вказати, що вироком Снятинського районного суду від 04.03.2020 року ОСОБА_8 засуджений за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК на 3 роки позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала подану прокурором АС, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий і задовольнити апеляційні вимоги; пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечив проти поданої прокурором АС, просить вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС прокурора слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС.

Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Згідно ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначенних у вироку кримінальних правопорушень (злочинів) та кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК, відповідає встановленим судом фактичним обставинам, і це в АС не оспорюється. Як вбачається із вироку Косівського районного суду від 10 серпня 2020 року, ОСОБА_8 , в порядку ч.3 ст.349 КПК, правильно зрозумів зміст обставин справи, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили.

Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, апеляційним судом не перевірялися. У відповідності до положень ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Таких вимог закону суд дотримався.

Покликання прокурора на м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання з підстав невідповідності призначеного обвинуваченому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є необґрунтованим, виходячи із наступного.

Так, призначаючи ОСОБА_8 , покарання, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК, відноситься до категорії тяжких та середньої тяжкості злочинів.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», п. 2, роз`яснив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог в частині призначення обвинуваченому покарання дотримався. Призначене покарання є справедливими та законними з врахуванням всіх фактичних обставин по справі, у їх сукупності, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_8 , є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині, є безпідставними та непереконливими.

Як уже було зазначено вище, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_8 , врахував також дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Переглядаючи доводи прокурора в АС, колегія суддів визнає обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 та дані про його особу, зокрема: його щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочинів. Крім цього, потерпілі не мали до нього претензій матеріального і морального характеру, просили обвинуваченого суворо не карати, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не знаходиться, а також характеристику з місця проживання.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Враховуючи наведене, а саме обставини, на які посилається прокурор в АС, як на підстави для призначення обвинуваченому суворішого покарання, були враховані судом першої інстанції при призначенні остаточного покарання ОСОБА_8 .

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, довівши вину ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення та виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення остаточного покарання у межах санкцій статей за вказані злочини, а саме у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, та що це покарання відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та його індивідуалізації.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином, зважаючи на викладене, покликання прокурора у своїй АС на м`якість призначеного обвинуваченому покарання, є безпідставними.

Щодо доводів АС прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, слід зазначити наступне.

Частиною 4 ст. 70 КК передбачено, що за правилами, передбаченими в частині 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в суді буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів вказаного кримінального провадження, ОСОБА_8 вказані злочини вчинив до постановлення вироку Снятинського районного суду від 04.03.2020 року за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК, а тому остаточне покарання повинно призначатися за правилами ч.ч. 1,4 ст. 70 цього Кодексу.

Фактично місцевий суд, хоча призначив покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК та застосував положення ч.4 ст. 70 цього Кодексу, проте не зазначив спосіб складання покарання при його остаточному визначенні.

Такі порушення вимог кримінального закону колегія суддів вважає не істотними і такими, що для їх виправлення немає підстав для постановлення нового вироку.

Таким чином, на думку колегії суддів, вирок Косівського районного суду від 10 серпня 2020 року щодо ОСОБА_8 в цій частині слід змінити.

З урахуванням вищевикладеного, АС прокурора підлягає до часткового задоволення. На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2020 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині визначення способу складання покарань, згідно положень ч.4 ст. 70 КК, правильно встановивши спосіб - шляхом часткового складання покарань.

В решті вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання копії даної ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5