Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/56/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2021 м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №000065за апеляційними скаргами прокурора, потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Плоско Забузьке Вільшанського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, без утриманців, із середньою спеціальною освітою, такого, який до затримання працював пожежним-рятувальником 30 ДПРЧ УДСНС України в Кіровоградській області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого
визнано винним за ч.3 ст.286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в сумі 17 147 грн. 50 коп. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 17 147 грн. 50 коп. Стягнуто із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_7 майнову шкоду в сумі 16 676 грн. 25 коп. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_10 майнову шкоду в сумі 16 676 грн. 25 коп. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в сумі 6 483 грн. 73 коп., судові витрати в сумі 2 500 грн. та моральну шкоду в сумі 250 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 6 483 грн.73 коп., судові витрати в сумі 2 500 грн. та моральну шкоду в сумі 250 000 грн. Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду в сумі 3 099 грн. 87 коп., судові витрати в сумі 2 500 грн. та моральну шкоду в сумі 250 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду в сумі 3 099 грн. 87 коп., судові витрати в сумі 2 500 грн. та моральну шкоду в сумі 250 000 грн.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, просить вирок суду скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк три роки.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не повною мірою взято до уваги обставини, передбачені ст. 65 КК України. Так, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, при цьому, в такому стані він перебував впродовж дня, керував транспортним засобом на території двох районів області, наражав на небезпеку учасників дорожнього руху. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 загинуло дві особи: неповнолітня дівчина та молодий хлопець. В ході досудового розслідування ОСОБА_8 не намагався відшкодувати потерпілим майнову та моральну шкоду, вказані дії розпочав лише на стадії судового розгляду. При призначенні покарання обвинуваченому, судом не враховано думку потерпілої сторони та сторони обвинувачення щодо міри покарання.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років. Свої вимоги обґрунтовує ти, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому занадто м`яке покарання, не дотримався вимог ст. 65 КК України, не врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, кількість загиблих, якими є двоє молодих людей. При призначенні покарання ОСОБА_8 як обставину, яка пом`якшує покарання, визнано щире каяття, проте під час судового розгляду показання обвинуваченого не були щирими та повними, відповіді на запитання він надавав неохоче, вони були суперечливі, на конкретні питання обвинувачений надавав неточні відповіді, пояснюючи тим, що не пам`ятає подій злочину. На думку потерпілої, каяття обвинуваченого носить формальний характер, адже він заявив про вказане фактично на стадії судових дебатів, до цього він перед потерпілими не вибачився, не покаявся. ОСОБА_8 приховав факт вживання ним алкогольних напоїв 21 травня 2019 року з самого ранку, вказавши, що вживав їх з 18-19 години того дня; станом на час вчинення події злочину перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, в неадекватному стані, навіть не пам`ятав місце перебування постраждалих після події. Зауважує, що ОСОБА_8 , будучи пожежним рятувальником ДСНС мав би своїм прикладом та відповідно до покладених на нього обов`язків надавати людям допомогу, проте він самостійно 21 травня 2019 року створив надзвичайну подію, за якої загибло двоє молодих людей. З приводу того, що обвинувачений начеб то намагався відшкодувати завдану шкоду, - потерпіла вказує, що особисто до неї ніхто не підходив з такою пропозицією, на її адресу надходило три поштові перекази, проте від кого та за що в переказах не значилось. Також є помилковим посилання на активне сприяння обвинуваченого розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду надавав не щирих показань, його поведінка та пояснення під час проведення слідчого експерименту також не щирі.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років. Вимоги потерпіло є аналогічними за суттю та змістом доводам, зазначеним потерпілою ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі, що їх наведено вище.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним за те, що він порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб за таких обставин.
ОСОБА_8 не забезпечив належну перевірку та технічну справність транспортного засобу, а саме автомобіля «Volkswagen Passat B 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 . При наявності видимих та завчасно відомих водію технічних несправностей, при яких, у відповідності до п. 31.4 ПДР України забороняється його експлуатація, а саме: ходова частина автомобіля «Volkswagen Passat B 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з технічної точки зору, знаходилася в технічно-несправному але працездатному стані. Ходова частина має технічну несправність у вигляді встановлення шин різних моделей з різними малюнками протектора на задню вісь автомобіля, що суперечить вимогам п.31.4.5. «г» ПДР України, та забороняється експлуатація транспортного засобу, (п. 31.4.5. «г» на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів) здійснював його експлуатацію.
ОСОБА_8 , 21 травня 2019 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, в порушення п. 2.9 (а) ПДР України (п. 2.9 Водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), в темну пору доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Volkswagen Passat B 5» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Рухаючись по автомобільній дорозі в межах смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області по вул. Героїв Небесної Сотні, в напрямку вулиці В.Винниченка, порушуючи вимоги п. 12.4 ПДР України (п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год), рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год., грубо порушуючи вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну …, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), через наявний стан алкогольного сп`яніння позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Під час подальшого руху, в зазначений час, на вказаному автомобілі, у зазначеному напрямку, на ділянці місцевості по вулиці Героїв Небесної сотні, між перехрестями вулиць Миру та В. Винниченка, не вибрав безпечної швидкості руху керованого транспортного засобу, не контролюючи свої дії через наявний стан алкогольного сп`яніння, проявив безпечність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечний інтервал між своїм автомобілем та пішоходами ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітньою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які рухались в попутному напрямку по смузі руху автомобіля, біля домоволодіння АДРЕСА_2 , допустив на них наїзд, чим грубо порушив вимоги п. 12.3 ПДР України (п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди). Означені невідповідні дії водія ОСОБА_8 вимогам п.п. 1.5, 2.3 (б), (д); 2.9. (а); 12.3, та 12.4 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з фактом наїзду на пішоходів. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_14 , згідно із висновком експерта отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани /1/ на волосяній частині правої тім`яної області голови з крововиливом в м`які тканини голови, закритий перелом 3, 4, 5 ребер з ліва з крововиливом в навколишні м`які тканини, забій лівої та правої легень, розрив селезінки з внутрішньочеревною кровотечею, з великим поза черевним крововиливом, відкритий перелом обох кісток правої гомілки в нижній третині з крововиливом в навколишні м`які тканини, закритий перелом малогомілкової кістки лівої голені в нижній третині з крововиливом в навколишні м`які тканини, численні садна в області тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент спричинення. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_14 являється поєднана травма: забій легень, розрив селезінки з внутрішньочеревною кровотечею з великим поза черевним крововиливом, закритий переломом ребер, відкритий перелом обох кісток правої голені, закритий перелом малогомілкової кістки лівої голені, забійна рана голови, численні садна тулубу верхніх та нижніх кінцівок, травматичний шок, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа і даними лабораторних досліджень; неповнолітня пішоход ОСОБА_15 , згідно із висновком експерта отримала тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани /1/ на волосяній частині лівої тім`яної області голови, садно на волосяній частині правої скроневої області голови, крововилив в м`які тканини голови, крововилив під тверду та м`яку мозкові оболонки, забій лівої легені, підшлункової залози та селезінки, розрив капсули та тканин печінки з внутрішньочеревною кровотечею, крововилив в області лівої навколониркової клітковини, закритий перелом обох кісток правої гомілки з крововиливом в навколишні м`які тканини, закритий перелом малогомілкової кістки лівої гомілки в нижній третині з крововиливом в навколишні м`які тканини, численні садна в області тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент спричинення. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_15 являється поєднана травма: закрита тупа травма голови забійна рана та садно голови, крововилив в м`які тканини голови, крововилив під тверду та м`яку мозкові оболонки, забій легені, підшлункової залози та селезінки, розрив печінки з внутрішньочеревною кровотечею, крововилив в області лівої навколониркової клітковини, закритий перелом обох кісток правої гомілки, закритий перелом малогомілкової кістки лівої гомілки, численні садна тулубу верхніх та нижніх кінцівок, травматичний шок, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа і даними лабораторних досліджень.

Заслухавши доповідача, провівши у ході апеляційного розгляду судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, в дебатах прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_12 , які підтримали подані апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_13 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілих, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так як фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 ніким із апелянтів не заперечується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.
Розглянувши справу в межах поданих апеляцій, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, за що його визнано винним, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку.

На підставі цих доказів, достатність та достовірність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами стороною захисту під час судового розгляду, суд першої інстанції правильно визнав обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, кваліфікувавши його дії, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Таким чином, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такі висновки суду відповідають матеріалам кримінального провадження.

Щодо доводів апеляційних скарг прокурора та потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про м`якість призначеного покарання, то вони є обґрунтованими зважаючи на наступне.

Так, постановою Верховного Суду від 10.09.2020 скасовано ухвалу Кропивницького апеляційного суду з призначенням нового судового розгляду в апеляційній інстанції через необґрунтованість рішення щодо залишення без зміни вироку Новоархангельського районного суду Кіровоградської області стосовно ОСОБА_8 через м`якість призначеного покарання.

Під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у вчиненні 21.05.2019 ДТП, що спричинило смерть кількох осіб та пояснив, що після скоєного ДТП з місця пригоди не тікав та чекав поки приїде швидка, він був разом з товаришем, якого просив викликати швидку медичну допомогу, оскільки він сам був у шоковому стані, однак швидку викликали інші люди, які прибули на місце ДТП. Він особисто тілесних ушкоджень не отримав. Дійсно в той день перебував в стані алкогольного сп`яніння, на протязі дня вживав горілку з пивом, однак відчував себе добре та вважав, що він не в сильному алкогольному сп`янінні. В автомобіля були різні протектори шин, тому, на його думку, він не впорався з керуванням та здійснив ДТП. Зазначив, що намагався та неодноразово прохав вибачення у потерпілих, однак останні відмовлялися з ним спілкуватися. Не розуміє чому потерпілі вважають, що його вибачення не щирі, однак це не так. Також його батьки намагалися відшкодувати шкоду потерпілим під час досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, шляхом направлення поштових переказів, однак останні відмовлялися їх отримувати. Вказав, що дуже жалкує про скоєне, щиро розкаюється, зробив для себе відповідні висновки, буде відшкодовувати завдану ДТП шкоду. Просить вибачення у батьків загиблих.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження в апеляційній інстанції підтримали подані апеляційні скарги та наполягали на суворій мірі покарання, при цьому не заперечували, зазначивши, що на стадії досудового розслідування отримували від ОСОБА_8 повідомлення про поштові перекази, ще до заявлення позовних вимог, але на той час від їх отримання відмовлялися. Останній раз отримували повідомлення вже під час розгляду справи у суді першої інстанції, однак вважали, що ОСОБА_8 повинен сплати усі кошти лише з постановленням вироку суду.

Крім того, зазначили, що ОСОБА_8 , будучи зарахованим в кадри ДСНС та прийнятий на посаду пожежного-рятувальника, згідно посадової інструкції, долученої до матеріалів кримінального провадження під час апеляційного розгляду, з якою останній був ознайомлений 22.01.2019, та який зобов`язаний надавати першу медичну допомогу потерпілим, негайно повідомляти безпосереднього керівника або іншу посадову особу Управління про аварії, нещасні випадки, що сталися з ним або іншими співробітниками, однак цього після скоєного ДТП не зробив, що характеризує його відношення до скоєного.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали позицію потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як видно із вироку, визначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працевлаштований, раніше не судимий, усвідомлення обвинуваченим своєї вини та його вибачення в судовому засіданні перед потерпілими.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Дані про особу обвинуваченого, як видно із вироку, у сукупності з обставинами, що пом`якшують покарання, дали суду підстави для призначення основного покарання у розмірі, що є найбільш наближеним до мінімальної межі санкції ч.3 ст. 286 КК України.

Водночас, аналіз матеріалів кримінального провадження не дає колегії суддів підстав для висновку, що обраний судом першої інстанції вид та розмір покарання у виді шести років позбавлення волі відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є справедливим, оскільки таке покарання обране без врахування всіх обставин, які підлягають доказуванню і не містить диспропорції чи відмінності принципового характеру щодо покарання, яке повинно бути необхідне й достатнє для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зокрема, місцевим судом, хоч і зазначено у вироку, але належним чином не враховано та залишено поза увагою ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину і його наслідки, які полягають у заподіянні смерті двом особам.
Відповідно до положень ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосування більш суворого покарання, скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. При цьому згідно з нормами ст. 370 КПК таке рішення апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 24.12.2019 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного основного покарання слід скасувати та постановити в цій частині новий вирок.
Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
Визначення ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у значенні ст.414 КПК України полягає у з`ясуванні судом насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст.12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст.12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що відображається у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд призначаючи покарання, на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання і тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи покарання ОСОБА_8 колегія судів, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке виразилося у грубому порушенні обвинуваченим правил дорожнього руху, в тому числі здійснення руху керуючим автомобілем зі значним перевищенням швидкості, грубого ігнорування правил дорожнього руху, проявивши злочинну самовпевненість, що стало наслідком скоєння дорожньо-транспортної події та спричинило настання непоправних тяжких наслідків у вигляді загибелі двох осіб, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем свого проживання та роботи.
Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину.
Крім того, як встановлено матеріалами кримінального провадження, та з урахуванням доводів поданих прокурором та потерпілими в апеляційних скаргах, ОСОБА_8 раніше до кримінальної та до адміністративної відповідальності не притягувався, визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на спеціальних обліках не перебуває, до винесення вироку судом першої інстанції рідні обвинуваченого намагалися відшкодувати завдану шкоду потерпілим, та частково відшкодовано завдану шкоду під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Разом з тим, доводи прокурора та потерпілих про призначення ОСОБА_8 покарання, яке є максимальним за санкцією інкримінованої йому статті кримінального закону, а саме у виді позбавлення волі на строк 10 років, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за який санкцією даної норми передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами або без такого, яке за критерієм ступеню тяжкості відноситься до тяжких злочинів.
В апеляційних скаргах прокурор, потерпілі стверджували про відсутність щирого каяття з боку обвинуваченого. Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений після скоєного ДТП не намагався залишити місце злочину, а чекав поки проїде швидка допомога, його батьки під час досудового розслідування неодноразово вчиняли дії з метою відшкодувати потерпілим завдану їм шкоду, оскільки останній перебував під вартою та самостійно не міг цього зробити, як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції попросив вибачення у потерпілих, висловив свій жаль з приводу того, що сталося, а також зазначив про свій намір і в подальшому відшкодовувати потерпілим моральну шкоду.
Також під час повторно апеляційного розгляду батьками обвинуваченого були здійсненні перекази на користь потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 по 4900 грн. кожному у відшкодування завданої шкоди та потерпілій ОСОБА_7 5000 грн., потерпілому ОСОБА_10 4900 грн., якому надійшло електронне повідомлення про відшкодування завданої шкоди, а тому колегія суддів не вбачає підстав вважати, що ОСОБА_8 не розкаявся у вичиненому кримінальному правопорушенні. А відтак, зазначені обставини у сукупності з даними про особу обвинуваченого, його поведінка свідчить про зниження ступені тяжкості вчиненого злочину.
Таким, чином, колегія суддів призначає ОСОБА_8 покарання, яке відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливатиме з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року. У статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Більше того, в справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що, оскільки матеріали провадження, дані про особу обвинуваченого, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, його щире дієве каяття, сприяння розкриттю злочину, який критично оцінює свою протиправну поведінку та готовий нести кримінальну відповідальність та в своїй сукупності з тяжкістю, обставинами та наслідками вчиненого ним кримінального правопорушення, не дають підстав призначити максимально можливе покарання, передбачене за вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується останній.
Водночас, у зв`язку з тим, що загинуло двоє молодих людей,колегія суддів, з урахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, вважає, що реальне покарання не може бути мінімальним, однак в межах санкції ст.286 КК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.
Визнати винним ОСОБА_8 за ч.3 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення, та може бути оскаржений у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою в цей же строк, з дня отримання копії вироку.

СУДДІ: ( підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
Апеляційного суду ОСОБА_2
11.01.2021