Ухвала

Іменем України
10 серпня 2020 року

м. Київ
Справа № 759/10602/20
Провадження № 51 - 3666 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника ТОВ «Концерт ЮА» - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 липня 2020 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року, продовжено строк досудового розслідування до шести місяців у кримінальному провадженні №0000489 від 03 липня 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 ч. 2 КК України, відносно посадових осіб ТОВ «Концерт ЮА».
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 липня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «Концерт ЮА» - адвоката ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді на підставі ст. 399 ч. 4 КПК України.
У касаційній скарзі представник порушує питання про перевірку вказаної ухвали апеляційного суду в касаційному порядку, просить її скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії ухвал, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ст. 392 ч. 3 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Положення частин першої та другої статті 309 КПК України узгоджуються з вказаним принципом та містять вичерпний перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку.
Ухвала слідчого судді, винесена в порядку ст. 295-1 КПК України, якою продовжено строк досудового розслідування, до вказаного переліку не включена.
За змістом частини третьої статті 309 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а отже законодавець визначив саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді, іншого ніж ті, що включені до статті 309 КПК України.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадження №0000489 від 03 липня 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 ч. 2 КК України, відносно посадових осіб ТОВ «Концерт ЮА», не може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки не входить до переліку ухвал слідчого судді, зазначених в ст. 309 КПК України.
Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що ухвала слідчого судді за наслідком розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення слідчого судді, окреме оскарження якого на цій стадії провадження законом не передбачено, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про це йдеться в касаційній скарзі.
В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Отже, доводи скаржника щодо порушення апеляційним судом вимог КПК України, положень Конституції України та положень міжнародних договорів, є безпідставними.
Враховуючи викладене, з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити представнику ТОВ «Концерт ЮА» - адвокату ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 липня 2020 року
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3