ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/270/21 Справа № 208/5310/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 жовтня 2020 року, якою відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Маріуполя Донецької області, громадянки України, засудженої вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 травня 2017 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 жовтня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що підстави для застосування до засудженої ст. 81 КК України є формальними. На думку суду, сумлінна поведінка засудженої підтверджується позитивною характеристикою установи відбуття покарання, відсутністю у засудженої стягнень, проте сумлінне ставлення засудженої ОСОБА_7 до праці нічим не підтверджується. При цьому, ставлення засудженої до вчиненого злочину також не містить ознак щирого розкаяння як щирого жалю з приводу вчиненого особливо тяжкого злочину та осудження своєї колишньої протиправної поведінки.

В апеляційній скарзі засуджена просить ухвалу скасувати та застосувати відносно неї умовно-дострокове звільнення.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги засуджена вказує на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що вона має 2 заохочення за період відбування покарання. При цьому ОСОБА_7 зауважує, що на момент розгляду справи довідки про заохочення у матеріалах справи не було, що не є її упущенням.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженої щодо безпідставної відмови у застосуванні до неї умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання щодо ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджена не довела своє виправлення, тому не може бути звільнена від відбування покарання умовно-достроково.

Так, при розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 7 років позбавлення волі, призначене їй вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 травня 2017 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. При цьому, ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 02 серпня 2017 року ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 17 травня 2016 року до 20 червня 217 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Разом із цим, судом враховано, що ОСОБА_7 має заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а також окреме заохочення під час перебування у слідчому ізоляторі за добросовісне виконання обов`язків чергової по камері, характеризується позитивно, стягнень не має. Водночас, судом не встановлено даних про сумлінне ставлення засудженої до праці, про її щире розкаяння з приводу вчиненого особливо тяжкого злочину та осудження своєї колишньої протиправної поведінки.
Надаючи оцінку наведеним обставинам та доказам на їх підтвердження, колегією суддів встановлено, що судом безпідставно не враховано третього заохочення, дані про яке місяться у довідці установи виконання покарань (арк.пр. 5).

Між тим, колегія суддів вважає, що ці дані хоча і мають місце, проте на висновки суду в цілому вплинути не можуть.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженої.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженої, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого нею злочину, її поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженою, є недоцільним.
Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується не вперше, звільнялась від відбування покарання з випробуванням, проте після цього знову вчиняла злочини. Окрім цього, засуджена відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину.
За цих умов, з урахуванням того, що засуджена має лише 3 заохочення, підстави для звільнення останньої від відбування покарання умовно-достроково у колегії суддів відсутні.
Доводи засудженої про ненадання судом належної оцінки її особі, суд розцінює як безпідставні.
Як вбачаться з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженої задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 жовтня 2020 року, якою відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо засудженої ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4