Провадження №11-кп/801/1226/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0003229, №0005403, №0001342, №0001392, №0000118 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області віл 25 вересня 2020 року, якою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :
Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.04.2016 року, близько 14:40 год. ОСОБА_8 спільно зі своїм братом ОСОБА_9 , проходячи по вул. Стрілецькій м. Вінниці, помітили 2 велосипеди, що знаходились біля кафе «Офіцерське», що по вул. Стрілецькій, 61. В цей час у них виник злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 попередньо домовились про те, що ОСОБА_8 викраде та поїде на одному з велосипедів, а ОСОБА_9 викраде та поїде на іншому.

Маючи на меті незаконне збагачення ОСОБА_8 , діючи узгоджено, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність своїй дій, маючи корисливий мотив та мету, таємно, переконавшись, що за їх діями, не спостерігають сторонні особи, шляхом вільного доступу, вчинили крадіжку велосипедів, а саме: ОСОБА_8 сів на велосипед марки «Mustang», з номером рамиС601415128, що належить ОСОБА_10 , вартістю відповідно до висновку експерта №1414/17-21 від 21.03.2017 р., 1095 грн. та з місця вчинення крадіжки зник.

В той самий час ОСОБА_11 сів на велосипед марки «Alpari» темно-зелено-сірого кольору номер марки FD6L03037, належного неповнолітньому ОСОБА_12 , вартістю, відповідно до висновку експерта №1446/17-21 від 28.03.2017 року, 2054,40 грн. та з місця вчинення крадіжки зник.

В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпорядились викраденим на власний розсуд, завдавши при цьому ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 1095 грн. та ОСОБА_12 на суму 2054,40 грн.

19 листопада 2017 року приблизно о 17:00 год., неповнолітній ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 помітили раніше не знайомого їм ОСОБА_14 , на плечі у якого знаходилася чоловіча сумка з особистими речами.

Неповнолітній ОСОБА_8 , будучи особою, яка притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та діючи повторно, вступивши у попередню змову із ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна з метою легкої наживи та збагачення пішли за ОСОБА_15 в напрямку буд. №54 вул. Литвиненка та скориставшись тим, що потерпілий не зачинив за собою вхідні двері під`їзду житлового будинку, в який зайшов, прослідували за ним.

Знаходячись та третьому поверсі під`їзду №1 житлового будинку по АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 неповнолітній ОСОБА_9 та ОСОБА_13 наздогнали потерпілого та з застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, маючи на меті незаконне збагачення, діючи узгоджено, повторно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправність своїй дій, з корисливих спонукань, використовуючи чинник раптовості ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 почали відкрито виривати сумку з рук потерпілого, при чому ОСОБА_9 , з метою, перешкодити потерпілому у можливості чинити опір під час вилучення майна, утримував останнього за плечі.

Намагаючись утримати сумку в руках, ОСОБА_15 спіткнувся та впав, чим скористалися ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 та заволоділи сумкою потерпілого, яка не становить для потерпілого матеріальної цінності, в якій знаходилися особисті речі на загальну суму 4786,34 грн., своїми умисними діями останні завдали ОСОБА_15 матеріальної шкоди на вказану вище суму.

ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 06.04.2018 року о 03:00 год. проходячи повз «Муніципальний ринок», який розташований за адресою: м. Вінниці, вул. Академіка Янгеля, 4-Б, переліз через паркан, яким огороджена територія ринку та підійшов до торгового кіоску «Пиріжковий світ», який належить ФОП ОСОБА_16 . Маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, реалізовуючи його, усвідомлюючи умисел на заволодіння чужим майном, реалізовуючи його, усвідомлюючи протиправний характер своїй намірів, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму металопластикового ролету, проник через незачинене металопластикове вікно до середину кіоску, звідки викрав грошові кошти в сумі 800 грн., які належать продавцеві вказаного кіоску ОСОБА_17 .

Разом з викраденим ОСОБА_8 , будучи непоміченим, залишив місце скоєння крадіжки та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_17 матеріальної шкоди на суму 800 грн.

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 22.02.2018 року у вечірній період доби спільно з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 за попередньою змовою вирішили незаконно заволодіти транспортним засобом.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи, протиправність та караність своїх злочинних дій 23.02.2018 року о 00:20 год. ОСОБА_18 спільно з ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, буд.16, помітили автомобіль марки «ВАЗ 2103» синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_20 .

Упевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 підійшов до вищевказаного транспортного засобу та декілька разів потягнув на себе водійські дверцята, таким чином відчинивши їх. Після чого ОСОБА_8 сів за кермо вказаного транспортного засобу та намагався його завести, а ОСОБА_18 спільно з ОСОБА_19 почали його штовхати. В подальшому ОСОБА_8 , побачивши автомобіль патрульної поліції, з місця вчинення злочину зник. При цьому ОСОБА_19 , побачивши автомобіль патрульної поліції, сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_18 у свою чергу сів на переднє пасажирське сидіння даного автомобіля, де вони і були затримані співробітниками поліції. Враховуючи вищевикладене ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_8 , відповідно до висновку експерта Вінницького НДЕКЦ №118 від 23.03.2018 року, завдали матеріального збитку потерпілому ОСОБА_20 в результаті пошкодження автомобіля марки «ВАЗ 2103» синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 на суму 408 грн. 96 коп.

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він попередньо вчинивши в період з 28.04.2016 року до 06.04.2018 року кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України (обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєні цих злочинів передано до Вінницького міського суду Вінницької області), 14.01.2019 року приблизно о 14:00 год., перебуваючи за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 19, підійшов до раніше знайомого ОСОБА_21 , з яким у них склалися довірливі відносини у зв`язку зі спільною трудовою діяльністю. Далі ОСОБА_8 , будучи підбурюваним жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих спонукань, умисно, під приводом телефонного дзвінка, зловживаючи довірою ОСОБА_22 , отримав від останнього мобільний телефон марки XIAOMA, моделі Redmi Note 5 в корпусі чорного кольору, 4/63 GB, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , тим самим заволодівши майном потерпілого.

В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 не маючи на меті повернути мобільний телефон власнику, з місця вчинення злочину зник та розпорядився майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_21 матеріальної шкоди згідно висновку експерта №1027/19-21 від 05.02.2019 року на суму 5538 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2020 року, обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.2 ст.190 КК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відмовлено в заявленому клопотанні обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з утримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобу електронного контролю.
Приймаючи рішення суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого ОСОБА_8 , тяжкість покарання, те, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби з 22:00 год до 07:00 год. із застосуванням засобів електронного контролю, мотивуючи свої вимоги тим, що на момент вчинення обвинуваченим злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України він являвся неповнолітнім, а тому судом першої інстанції не враховано вік останнього; обвинувачений раніше не судимий, тривалий час знаходиться під вартою, а саме більше 1 року 6 місяців; не врахована особливість сімейного життя обвинуваченого, який народився в неблагополучній родині де батьки зловживали спиртними напоями, з 9 до 12 років він виховувався в інтернаті в подальшому проживав до 14 років з батьком та матір`ю, які продовжували зловживати спиртними напоями, батько покінчив життя самогубством. Матір продовжувала вести розгульне життя, обвинувачений з його братом вимушені були покинути помешкання матері і деякий час проживали у тітки, однак також були змушені залишити дане помешкання і перебиватися тимчасовими житлом. За час проживання матері з іншим чоловіком народилася дочка ОСОБА_23 , які на даний час 7 років та син ОСОБА_24 якому 6 років, останні знаходяться в інтернаті «Гніздечко», який знаходиться по Барському шосе та яким обвинувачений та його брат ОСОБА_25 матеріально допомагали.
Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховати або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дію запобіжного заходу продовжив.

Так, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.2 ст.190 КК України, з чим і погоджується колегія суддів, суд першої інстанції, врахував, що останній обвинувачується у вчиненні тяжких умисних злочинів проти власності із застосуванням насильства, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність, впливати на потерпілих, свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися; нових доказів, які б слугували підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби в матеріалах провадження відсутні, учасниками судового розгляду в ході апеляційного перегляду їх не надано.
Викладені стороною захисту апеляційні доводи в своїй сукупності не дають підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, в даному випадку ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Враховуючи вище викладені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, суд,

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2020 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.2 ст.190 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4