Ухвала
Іменем України
28 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 752/23733/19
провадження № 51- 6206 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , на ухвалу судді Київського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 ставить питання про перегляд ухвали судді апеляційного суду в касаційному порядку у зв`язку з порушеннями норм Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), просить скасувати судове рішення.
Із матеріалів провадження за скаргою вбачається, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.
Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року, на підставі ч.4 ст. 399 КПК, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді.
Захисник ОСОБА_6 не погодившись із рішеннями суду першої й апеляційної інстанцій, звернувся із вказаною скаргою, яку просить задовольнити. При цьому зазначає у скарзі про не дотримання суддею апеляційного суду та слідчим суддею суду першої інстанції положень статей 9, 38, 113, 131, 132, 217, 219, 294 КПК, порушено у провадженні правила підсудності, що ухвала слідчого судді постановлена поза межами процесуальних строків та є судовим рішенням, яке не передбачене законом, що порушено право на апеляційне оскарження. При цьому посилається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року (справа №487/7605/19, провадження №51-1901впс20), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа №243/6674/17), в рішенні Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020. Ухвали слідчого судді суду першої інстанції та судді апеляційного суду є незаконними і підлягають скасуванню.
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 309 КПК визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. При цьому, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, відсутня у передбаченому переліку ст. 309 КПК.
Зокрема, частинами 2 і 3 ст.309 КПК передбачено оскарження під час досудового розслідування в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

При цьому, згідно із положеннями ч.3 ст.392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається із наявних у Суді матеріалів, ухвала слідчого судді стосується безпосередньо задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, застосування якого передбачено загальними положеннями ст. 176 КПК.

Питання про оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані вищезазначеними спеціальними нормами чинного КПК.
З урахуванням наведеного, суддя апеляційного суду розглянувши матеріали за апеляційною скаргою, обгрунтовано звернув увагу на те, що зазначеними нормами чинного КПК не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчого судді за результатами розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
У силу ч.4 ст.399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, суддя апеляційної суду, встановивши, що ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (Рішення у справі "Скорик проти України" від 08 січня 2008 року).

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя і порушенням конституційних прав, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
На думку Суду, правові висновки, на які посилається скаржник не можуть враховуватися у даному провадженні,оскільки:
- у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року (справа №487/7605/19, провадження №51-1901впс20), висновок стосується правовідносин щодо визначення територіальної підсудності;
- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа №243/6674/17), висновок стосується правовідносин у справі, у якій ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення позапланової перевірки, прийняття якої не передбачено КПК, тому не має ні дозволу, ні заборони щодо апеляційного оскарження такої ухвали;
- у рішенні від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020 Конституційний Суд України дійшов висновку про можливість оскарження в суді рішень і дій (бездіяльності) державних органів, що стосується правовідносин застосування положень ч.3 ст.307 КПК.
У даному провадженні ухвала слідчого судді стосується безпосередньо правовідносин в частині вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, застосування якого передбачено загальними положеннями ст. 176 КПК, однак чинним КПК не передбачено оскарження цього рішення в апеляційному порядку.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , на ухвалу судді Київського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3