Номер провадження: 11-кп/813/2104/20
Номер справи місцевого суду: 509/2555/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.07.2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002459 від 27.02.2019,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.07.2020 рокубув продовжний строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 19.09.2020 року, оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризики, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинуваченого був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт у нічний час доби з 23:00 год. по 06:00 год., посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд не врахував, що прокурором не доведено про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підтверджується тим, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні матір похилого віку та дружину, позитивно характеризується та працевлаштований.

Одна лише тяжкість злочину, не може бути безумовною підставою для продовження найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч. 1 ст. 263 КК України, а тому встановлення на даному етапі обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_8 у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч. 1 ст. 263 КК України, на даній стадії не перевіряється.

Оскаржуваною ухвалою був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, зокрема, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.
Апеляційним суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що встановлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115 КК України, та в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Крім того, апеляційний суд вважає наявним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків та потерпілих, з метою зміни показань.

Також, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за особо тяжкий злочин, наївний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що до теперішнього часу не зменшилися ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановленні в попередніх судових рішеннях. Таким чином, зазначені обставини та однакові підстави є предметом дослідження при визначенні судом запобіжного заходу обвинуваченому.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо особи обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні матір похилого віку та дружину, позитивно характеризується, проте вважає, що зазначені обставини не суттєво зменшують існування вищезазначених ризиків та не спростовують висновок суду про те, що запобіжний захід обвинуваченому має бути продовжений.
З огляду на це, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду постановлено незаконним складом суду, апеляційний суд не приймає до уваги, так як згідно приписів ст. 331 КПК України та глави 18 КПК України, питання щодо продовження строку тримання під вартою вирішується суддею одноосібно.

При таких обставинах, відповідно до вимог ст. 407 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.07.2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002459 від 27.02.2019,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115КК України, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 14.10.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3