Справа №949/602/20
У Х В А Л А

16 вересня 2020 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання начальника Дубровицького районного сектору філії ДУ "Центр пробації у Рівненській області" ОСОБА_4 про усунення протиріччя під час виконання вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Начальник Дубровицького районного сектору філії ДУ "Центр пробації у Рівненській області" ОСОБА_4 звернувся до Дубровицького районного суду Рівненської області з клопотанням та просить усунути протиріччя, які можуть виникнути під час виконання вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 липня 2020 року та встановити обов`язки засудженому ОСОБА_5 , відповідно до вимог чинного законодавства в частині покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Клопотання обгрунтовує тим, що 03 вересня 2020 року на виконання Дубровицькому районному сектору філії ДУ "Центр пробації у Рівненській області" надійшов вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 липня 2020 року, яким ОСОБА_5 , засуджено за ч.1 ст.240-1 КК України до 2 (двох) років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, згідно ст.76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації. Під час виконання вироку було виявлено неточності в резолютивній частині вироку, зокрема на ОСОБА_5 не було покладено обов`язок відповідно до ст.76 КК України періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що дане клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 липня 2020 року було затверджено угоду про визнання винуватості, яка була укладена 27 травня 2020 року між прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Відповідно до даного вироку, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Керуючись ст.75 КК України, звільнено обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до п.2, ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.с.26-27).

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Верховний Суд у Постановах від 26 квітня 2018 року у справі № 757/15167/15-к, від 17 жовтня 2019 року у справі №205/7091/16-к та від 01 лютого 2018 року у справі №634/609/15-к висловив позицію щодо звільнення особи від відбування покарання з випробуванням та поняття судової дискреції.

Зокрема, Верховний Суд вказує, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.

Вирішення судом питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням грунтується на наведених вимогах.

Крім того, відповідно до статті 471 Кримінального процесуального кодексу України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до пункту 3 угоди про визнання винуватості, яка була укладена 27 травня 2020 року між прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 , а саме: за частиною 1 статті 240-1 Кримінального кодексу України - у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки із звільненням обвинуваченого на підставі статті 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктом 2 частини 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України.

Згідно вимог частини 1 статті 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Відповідно до ч. 2 ст.21 КПК України вирок суду, що набрав законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковим і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Вказаний вирок набрав законної сили 18 серпня 2020 року (а.с.30) є доступним, зрозумілим, не містить положень, які викликають будь-які сумніви і протиріччя й таким, що не допускає іншого тлумачення, а тому підлягає виконанню.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Однак, у будь-якому разі, в порядку виконання вироку не підлягають розгляду питання, які зачіпають суть судового рішення та погіршують становище засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються кваліфікації кримінального правопорушення, призначення покарання та вирішення цивільного позову.

При цьому, статтями 537, 539 КПК України законодавець визначив вичерпний перелік питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироків.

Під час розгляду даного кримінального провадження, судом було достовірно встановлено, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, обвинувачений ОСОБА_5 розумів наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені у статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, а тому суд дійшов висновку, що підстави для відмови в затвердженні угоди - відсутні та ухвалив вирок, яким затвердив угоду про визнання винуватості і призначив узгоджену сторонами міру покарання, виходячи при цьому з наданих законом повноважень судової дискреції.

Тому доводи начальника Дубровицького районного сектору філії ДУ "Центр пробації у Рівненській області" ОСОБА_4 , зазначені в клопотанні щодо усунення протирічь, які можуть виникнути під час виконання вироку та встановлення обов`язків засудженому, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України фактичного зачіпають суть судового рішення та погіршують становище засудженого ОСОБА_5 , що є неприпустимим та безпідставним, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання начальника Дубровицького районного сектору філії ДУ "Центр пробації у Рівненській області" ОСОБА_4 про усунення протирічь під час виконання вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 липня 2020 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області ОСОБА_1