КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представників власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000829 від 25 лютого 2014 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.3 ст.358; ч.4 ст.358; ч.4 ст.190 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі вказав, що прокурором не доведено, що зазначене вилучене майно відповідає критеріям ст.98 КПК України у кримінальному провадженні №0000829 та, як наслідок, може бути використано як доказ у даному кримінальному провадженні, в зв`язку з чим клопотання не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить cкасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт майна.

Вважає дане судове рішення незаконним та необґрунтованим.

Прокурор посилається на те, що 22 серпня 2019 року ОСОБА_11 було повідомлено про підозру, а 10 червня 2020 року повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 у справі № 761/17081/20 до неї застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Водночас, 10 червня 2020 на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року проведено обшук квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_12 та фактично використовується ОСОБА_13 .

Апелянт зазначає, що під час розгляду клопотання прокурором доведено необхідність арешту тимчасово вилученого майна ОСОБА_13 , а також наявність ризиків щодо його приховування чи відчуження.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України прокурором наголошено на необхідності накладенні арешту на майно третьої особи ( ОСОБА_13 ) за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації згідно положень п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 96-2 КК України, оскільки дані предмети одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, а також призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.

Прокурор вказує, що на даний час ОСОБА_13 на виклики прокурора не являється та підтверджуючих документів щодо джерела походження вилучених у нього коштів не надав.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурорів, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу слідчого судді, представників власників майна, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, Слідчим управлінням Головного управляння Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000829 від 25 лютого 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1, 2 ст.364-1, ч.3 ст.365-2 КК України, та за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358; ч.4 ст.358; ч.4 ст.190 КК України.

22 серпня 2019 року ОСОБА_11 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України та 20 вересня 2019 року оголошено у розшук в зв`язку з ухиленням від органу досудового розслідування. На даний час її місцезнаходження не встановлено.
10 червня 2020 на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2020 по справі № 761/15675/20 проведено обшук квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_12 , та фактично використовується ОСОБА_13 . Під час проведення обшуку виявлено та вилучено: готівкові кошти в сумі 655 000 (шістсот п`ятдесят п`ять тисяч) гривень купюрами номіналом по 500 гривень в кількості 1310 штук; готівкові кошти в сумі 6 615 (шість тисяч шістсот п`ятнадцять) Євро купюрами номіналом по 100 Євро 62 штуки, купюри номіналом по 50 Євро 8 штук, купюра номіналом 10 Євро в кількості 1 штука, купюра номіналом 5 Євро 1 штука; готівкові кошти в сумі 135 563 (сто тридцять п`ять тисяч п`ятсот шістдесят три) долари США купюрами номіналом по 100 доларів США 1352 штуки, купюри номіналом 50 доларів США в кількості 5 штук, купюра номіналом по 20 доларів США в кількості 1 штука, купюри номіналом 10 доларів США в кількості 5 штук, купюри номіналом 5 доларів США в кількості 8 штук, купюри номіналом 1 долар США в кількості 3 штуки; готівкові кошти в сумі 50 (п`ятдесят) Російських рублів купюрою номіналом 50 Російських рублів; банківську картку «Приватбанк» по рахунку № НОМЕР_1 дійсна до 03.2022; банківську картку «Приватбанк» по рахунку № НОМЕР_2 дійсна до 11.2020; мобільний телефон марки «SAMSUNG» ІМЕІ: НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «NOKIA» ІМЕІ: НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «NOМI» ІМЕІ: НОМЕР_5 ; моноблок марки «Soni Vaio» модель PCG-2A2P сірого кольору; монету у коробці з написом «Aleksandr Sergeyevich pushkin»; Macbоok модель А1398 сріблястого кольору з зарядним пристроєм.
Постановою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_14 від 10 червня 2020 року зазначене майно визнано речовими доказами по кримінальному провадженні № 0000829 (а.с.75-82).

10 червня 2020 року начальник другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організації злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, під проведення обшуку 10 червня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року у задоволенні зазначеного клопотання відмовлено з тих підстав, що прокурором не доведено, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, та, як наслідок, може бути використано як доказ у даному кримінальному провадженні.
З таким висновком колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали даного провадження, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, вилучене за адресою: АДРЕСА_1 під час проведення обшуку 10 червня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2020 року, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та обґрунтовано визнані речовими доказами постановою прокурора від 10 червня 2020 року, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

Окрім того, власником майна не надано достатніх доказівна підтвердження законності походження зазначених грошових коштівта іншого майна.

На підставі викладеного, посилання слідчого судді на те, що органом досудового розслідування не доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ч. 3 ст. 170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним із завданням кримінального провадження, а тому з метою збереження доказів у даному кримінальному провадженні, вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні слідчого майно.

Таким чином, доводи прокурора є слушними щодо того, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню, а тому висновки слідчого судді щодо відсутності наявності достатніх правових підстав для арешту майна не відповідають як матеріалам судового провадження так і вимогам КПК України.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

Посилання апелянта на те, що арешт на майно необхідно накласти з метою спеціальної конфіскації, відповідно до положень п.п. 1,2 ч. 1 ст. 96-2 КК України, є безпідставними, оскільки колегія суддів перевіряє законність постановленої ухвали в межах розгляду клопотання поданого прокурором до суду першої інстанції.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, знищення майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000829 від 25 лютого 2014 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.3 ст.358; ч.4 ст.358; ч.4 ст.190 КК України- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000829 від 25 лютого 2014 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.3 ст.358; ч.4 ст.358; ч.4 ст.190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 10 червня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: готівкові кошти в сумі 655 000 (шістсот п`ятдесят п`ять тисяч) гривень купюрами номіналом по 500 гривень в кількості 1310 штук; готівкові кошти в сумі 6 615 (шість тисяч шістсот п`ятнадцять) Євро купюрами номіналом по 100 Євро 62 штуки, купюри номіналом по 50 Євро 8 штук, купюра номіналом 10 Євро в кількості 1 штука, купюра номіналом 5 Євро 1 штука; готівкові кошти в сумі 135 563 (сто тридцять п`ять тисяч п`ятсот шістдесят три) долари США купюрами номіналом по 100 доларів США 1352 штуки, купюри номіналом 50 доларів США в кількості 5 штук, купюра номіналом по 20 доларів США в кількості 1 штука, купюри номіналом 10 доларів США в кількості 5 штук, купюри номіналом 5 доларів США в кількості 8 штук, купюри номіналом 1 долар США в кількості 3 штуки; готівкові кошти в сумі 50 (п`ятдесят) Російських рублів купюрою номіналом 50 Російських рублів; банківську картку «Приватбанк» по рахунку № НОМЕР_1 дійсна до 03.2022; банківську картку «Приватбанк» по рахунку № НОМЕР_2 дійсна до 11.2020; мобільний телефон марки «SAMSUNG» ІМЕІ: НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «NOKIA» ІМЕІ: НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «NOМI» ІМЕІ: НОМЕР_5 ; моноблок марки «Soni Vaio» модель PCG-2A2P сірого кольору; монету у коробці з написом «Aleksandr Sergeyevich pushkin»; Macbоok модель А1398 сріблястого кольору з зарядним пристроєм.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3390/2020
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_15
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1