Справа № 462/3097/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/265/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2020 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.,

за участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000064 від 06.09.2017 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, повернуто прокурору.

Таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України. А саме, що в порушення вимог КПК, в обвинувальному акті зазначено потерпілою особо юридичну особу ТзОВ «Міра і К» та безпідставно зазначено представником малолітньої особи ОСОБА_10 представника відділу «Служби у справах дітей».

Не погоджуючись із даною ухвалою прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та скерувати обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні до суду першої інстанції для організації нового розгляду із стадії підготовчого судового засідання в тому ж складі суду.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що оскаржувана ухвала, є незаконною та необґрунтованою, винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що обвинувальний акт може бути повернуто у підготовчому судовому засіданні лише з підстав його невідповідності вимогам КПК України. Вважає, що суд безпідставно повернув прокурору обвинувальний акт, оскільки такий містить виклад усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. У формулюванні обвинувачення викладено всі ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а саме: вказано, яке саме суспільно небезпечне діяння вчинено обвинуваченим (заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження), до яких саме суспільно небезпечних наслідків діяння призвело, наголошено на причиновому зв`язку між вчиненим діянням та його наслідками, зазначено спосіб, місце, час, обстановка, засоби і знаряддя вчинення злочину. При цьому, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення є наявність суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень особі, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами, зокрема за результатами проведеної документальної судово-медичної експертизи, з`ясовано що у малолітньої ОСОБА_10 діагностовано перелом правої ключиці, який підтверджений рентгенологічно.

Окрім цього, суд першої інстанції, виносячи 11.02.2020 ухвалу про повернення обвинувального акту прокурору, лише зазначив про відсутність відомостей про реального представника потерпілого, однак не зазначив можливий спосіб усунення виявлених недоліків, не визначив строк для усунення таких тощо, в оскаржуваній ухвалі не зазначено про проведення жодної процесуальної дії, яку слід провести у провадженні після повернення обвинувального акта.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржену ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у поданій до суду заяві просять ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що в даному обвинувальному акті прокурор зазначає потерпілими: малолітню ОСОБА_10 та ТзОВ «Міра і К». Законним представником малолітньої потерпілої зазначено спеціаліста першої категорії відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_13 . Однак, ні малолітня ОСОБА_10 , ні її законні представники ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не подавали заяву про вчинення щодо малолітньої ОСОБА_10 кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілої, а слідчий, прокурор письмової згоди від законних представників про залучення їх дочки ОСОБА_10 у кримінальному провадження як потерпілої не отримали, а відтак статусу потерпілої малолітній ОСОБА_10 не надано.

Окрім цього, юридична особа ТзОВ «Міра і К», згідно диспозиції ч.1 ст. 286 КК України сама по собі не може бути потерпілим у даному кримінальному провадженні, оскільки кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 286 КК України настає у разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Звідси випливає, що потерпілим у цьому кримінальному правопорушенні може бути виключно фізична особа, а юридична особа може бути лише цивільним позивачем.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив таку задоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора (не) підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно частини 4 статті 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України.

За результатами проведеного підготовчого судового засідання суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокуророві в зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, а саме в такому неправомірно визнано потерпілими ТзОВ «Міра і К» та неповнолітню особу ОСОБА_10 , Законним представником малолітньої потерпілої зазначено спеціаліста першої категорії відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_13 .

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ні малолітня ОСОБА_10 , ні її законні представники, батьки: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не подавали заяву про вчинення щодо малолітньої ОСОБА_10 кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілої, а слідчий, прокурор письмової згоди від законних представників про залучення їх дочки ОСОБА_10 у кримінальному провадження як потерпілої не отримали. Відтак слідством не встановлено особи, потерпілої від злочину.

Окрім цього, юридична особа ТзОВ «Міра і К», згідно диспозиції ч.1 ст. 286 КК України не може бути потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Таким чином в обвинувальному акті за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України щодо ОСОБА_7 , зазначено потерпілих від злочину ТзОВ «Міра і К» та малолітню ОСОБА_10 , що не відповідає фактичним обставинам справи.

Даний факт, на думку колегії суддів, не дає можливості суду першої інстанції призначити обвинувальний акт до розгляду та спростовує доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що в обвинувальному акті викладено всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також те, що обвинувальний акт відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою та такою, що не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, допущено не було.

Ухвала суду першої інстанції є законною й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 ч.1 ст. 286 КК України без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.
С у д д і
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4