Справа № 532/2682/19
Провадження 1-кп/524/175/20
УХВАЛА

28.08.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі колегії суддів : головуючого судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора : ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000644 від 27.08.2019 року відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч.4 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

21.11.2019 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000644 від 27.08.2019 року відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч.4 КК України.
30.06.2020 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відраховується до 28.08.2020 року включно.
У зв`язку з тим , що судовий розгляд справи відкладається на 22.10.2020 року , так як по справі не досліджені всі письмові докази сторони обвинувачення та сторони захисту, не допитані свідки сторони обвинувачення та сторони захисту, а у обвинуваченого ОСОБА_7 28.08.2020 року сплине строк тримання під вартою, тому суд вважає у даному судовому засіданні розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою .
Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, прокурора ОСОБА_5 , який вважає , що треба обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити строк тримання під вартою, оскільки ризики , передбачені ст.. 177 КПК України існують до теперішнього часу, а саме обвинувачений знаходячись на волі може продовжувати злочинну діяльність та перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, так як він офіційно не працює, немає постійного джерела існування, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні злочину відносно малолітньої дитини , також знаходячись на волі ОСОБА_7 може незаконно впливати на недопитаних свідків, захисника ОСОБА_6 , який заперечує проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 2 місяці, оскільки прокурором не доведені ризики , передбачені ст. 177 КПК України, просить суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 на цілодобовий домашній арешт , обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст.331 ч.3 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Так, двомісячний строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, продовжений ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 30.06.2020 року спливає 28.08.2020 року.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.
Зокрема, ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло малолітньої потерпілої ОСОБА_8 з використанням геніталій , вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.
При продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
У рішенні «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Крім того суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
За даним кримінальним провадженням, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує обсяг пред`явленого обвинувачення, всі ризики, встановленні під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які не змінилися до теперішнього часу, а також превалювання суспільного інтересу над індивідуальним інтересом у даному провадженні.
У зв`язку з викладеним, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_7 під вартою, оскільки заявлені ризики, передбачені п. 1,3, 4 ,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшилися та до обвинуваченого не можуть бути застосовані більш м`які альтернативні запобіжні заходи.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що останньому висунуте обвинувачення у вчинені особливо тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, у разі доведення його вини йому може бути призначено покарання від 10 до 15 років позбавлення волі, також знаходячись на волі обвинувачений може продовжувати злочинну діяльність та перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, незаконно впливати на недопитаних свідків , він офіційно не працює, немає постійного джерела існування, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні злочину відносно малолітньої дитини .
Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт суд враховує, що ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а альтернативні запобіжні заходи, як вище зазначив суд вважає не забезпечать достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Таким чином, суд, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на шістдесят днів, а саме з 28.08.2020 року до 26.10.2020 року включно .
Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 р. по справі №3-208/2018, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Керуючись ст.ст. 331 ч.3, 369 , 372, 392 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ :

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме з 28.08.2020 року по 26.10.2020 року включно .
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити .
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду , через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

Судді :
ОСОБА_2

ОСОБА_3