Справа № 206/3040/20
Провадження № 1-в/206/265/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2020року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника ДУ "ІВЦ (№133)": ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання начальника державної установи Ігренського ВЦ (№133) стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого: - 27.04.2004 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; - 12.09.2006 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки; - 08.04.2008 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі; - 17.06.2008 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ст. 304, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі. Звільненого 19.05.2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 26 днів; - 27.09.2011 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільненого 24.10.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 29 днів; - 15.11.2013 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; - 23.12.2014 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільненого 10.08.2018 року умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 16 днів; засудженого 03.06.2019 року Тернівським міським судом Дніпропетровської областіза ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

08.07.2020 року начальник державної установи Ігренського ВЦ (№133) звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з поданнямпро умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , мотивоване тим, що останній довів своє виправлення.
Представник ДУ "ІВЦ (№133)" в судовому засіданні просив задовольнити подання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримав та просив задовольнити посилаючись на те, що він виправився, вказував, що раніше звільнявся декілька разів умовно-достроково, проте натепер вирішив покінчити із злочинами.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання.
Розглянувши матеріали подання, заслухавши думку прокурора, представника виправної установи та засудженого, суд вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 відбув 1/2 призначеного строку покарання. Відповідно до наданої адміністрацією установи інформації ОСОБА_5 за час відбуття покарання у ДУ "ІВЦ (№ 133)" з 05.08.2019 року характеризується позитивно, має одне заохочення, стягнень не має, працевлаштований по благоустрою установи за власним бажанням на добровільній основі, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу "Фізкультура та спорт", підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень, отримує від них передачі.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні подання суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, так як умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд дійшов висновку, що подання відносно засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальне. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень та наявність одного заохочення, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_5 зазнає позитивних змін, так як він неодноразово звільнявся умовно-достроково від відбуття покарання, однак все одно маючи не зняті та не погашені судимості продовжував скоювати злочини. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, об`єктивно згідно даних адміністрації установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений ОСОБА_5 , які досліджені в судовому засіданні, він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а сама по собі наявність одного заохочення у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.

Суд, вивчивши відомості про особу засудженого, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, доходить висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним. Доводи засудженого про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є непереконливими.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_5 на даний час не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України ст. 537, 539, ч. 2 ст. 376 Кримінально процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні подання начальника державної установи Ігренського ВЦ (№133) стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя: ОСОБА_1