Номер провадження: 11-кп/813/328/20
Номер справи місцевого суду: 504/1137/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_10 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.07.2019 у кримінальному провадженні №0000364, внесеному до ЄРДР 21.03.2019, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Першотравневе, Комінтернівського р-ну, Одеської обл., українця, громадянина України, не одружений, офіційно не працевлаштований, учня 11 класу Першотравневого НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів ліцей», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 289 КК України та застосовано до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000364 від 21.03.2019, за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, справа №504/1137/19 (провадження №1-кп/504/538/19), закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлених судами обставин.
Зазначеною ухвалою суду встановлено, що 21 березня 2019 року приблизно о 21:00 годині, неповнолітній ОСОБА_7 перебуваючи на території Першотравневого НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів ліцей», розташованого за адресою: вул. Вчительська, с. Першотравневе, Лиманського району, Одеська область, де біля вхідних дверей навчального закладу, побачив мопед марю «Suzuki Lets», сірого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 після чого, у нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисл, ОСОБА_7 упевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутній власник транспортного засобу, умисно, шляхом вільного доступу, підійшов до об`єкту свого злочинного посягання, де за допомогою власної фізичної сили викотив мопед марки «Suzuki Lets», сірого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , за територію навчального закладу, та не завівши двигун, покотив у напрямку вулиці Стребкової, с. Першотравневе, Лиманського р-ну, Одеської обл., таким чином незаконно заволодів вище вказаним транспортним засобом який належить ОСОБА_9 .

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій неповнолітнього обвинуваченого, просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що, виходячи зі змісту мотивувальної частини ухвали суду, на час вчинення злочину ОСОБА_7 виповнилося 17 років і він досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості. Враховуючи наявність прямого умислу, а також вік з якого настає кримінальна відповідальність, судом в порушення вимог ч. 2 ст. 373 КПК України безпідставно застосовано вимоги ст. 501 КПК України, що призвело до незаконного звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.
Захисниця обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатка ОСОБА_11 в судовому засіданні апеляційного суду заявила клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, в зв`язку зі зміною обстановки.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області, заперечувала проти задоволення клопотання захисниці; виступ обвинуваченого, його законного представника, захисниці, потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, підтримали клопотання захисниці; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 2 КК України передбачено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років.

Частинами 1, 2 ст. 97 КК України передбачено, що неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу .

Примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 статті 286 КПК України передбачено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 1 статті 501 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння ; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Відповідно до практики застосування діючого кримінального процесуального законодавства при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Дослідженням ухвали районного суду встановлено, що клопотання захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_12 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності розглянуто та задоволено без дослідження всіх обставин кримінального провадження, які мають значення для вирішення справи, а саме не досліджувалось: чи дійсно діяння мало місце діяння, яке поставлено ОСОБА_7 за провину, правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність винуватості ОСОБА_7 . Судом зазначено лише умови та підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності (а. с. 38-39).

Також відповідно до мотивувальної частини ухвали, на час вчинення злочину, ОСОБА_7 виповнилось 17 років і він досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, і вчиняється, згідно зі ст. 24 КК України, з прямим умислом.

Враховуючи наявність прямого умислу, тяжкість злочину, вчинення якого інкримінується неповнолітньому ОСОБА_7 , а також вік, з якого настає кримінальна відповідальність, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає, що районним судом помилково постановлено рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Крім цього згідно з матеріалами кримінального провадження та журналу судового засідання від 12.07.2019 розглядалось питання щодо відмови потерпілого ОСОБА_9 від підтримання обвинувачення у формі приватного обвинувачення (а. с. 26, 38-39).

Жодних відомостей щодо подання захисником клопотання про звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, матеріали кримінального провадження не містять.

Також апеляційний суд звертає увагу, що районним судом звільнено неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності з посиланням на ст. 105 КК України.

Відповідно до ст. 105 КК України передбачено можливість звільнення судом неповнолітнього від покарання.

Згідно з практикою застосування вимог кримінального процесуального кодексу, звільнення від кримінальної відповідальності потрібно відмежовувати від звільнення засудженого від покарання та його відбування на підставі норм розділу ХІІ або статей 104, 105, 107 Загальної частини КК України.

Відповідно до оскарженої ухвали, суд першої інстанції звільнив неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, застосувавши вимоги ст. 105 КК України, які передбачають звільнення засудженого від покарання (а. с. 41-42).

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення, в зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі суду.

З урахуванням того, що судом першої інстанції докази у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 не досліджувались та клопотання про їх дослідження не заявлялись, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України, позбавлений можливості досліджувати докази у ході апеляційного розгляду та ухвалити рішення по суті, в тому числі щодо звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, згідно клопотання його захисниці адвокатки ОСОБА_11 .

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотним порушенням вимог КПК України, яке відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409, ст. ст. 412, 415 КПК України, тягне за собою скасування ухвали районного суду та призначення нового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000364, внесеному до ЄРДР 21.03.2019, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, в тому ж суді в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання, в зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисниці обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатки ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.07.2019 у кримінальному провадженні №0000364, внесеному до ЄРДР 21.03.2019, про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК України та застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000364, внесеному до ЄРДР 21.03.2019, відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК України, в тому ж суді в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4