Справа № 191/1225/19
Провадження № 1-в/191/524/20
У Х В А Л А
іменем України

03 серпня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Синельниківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області (далі за текстом орган пробації) про зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю з/с ( зернового совхозу ім. Фурманова Жанадаліського району Тургайської області Казахстан, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
в с т а н о в и в:
За вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.05.2019 р. у справі №191/1225/19 ОСОБА_4 був засуджений за ч. ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком три роки.
Орган пробації звернувся до суду з поданням про вирішення питання про приведення вказаного вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання.
Представник органу пробації до початку судового засідання подала заяву та підтримала подання та просила проводити розгляд справи за його відсутності.
Прокурор проти задоволення подання заперечував, зазначивши, що покарання за ч. 1 ст. 309 КК України самостійно виконуватись не буде, а у разі приведення покарання до максимальної межі «нової» санкції ч. 1 ст. 309 КК України як зазначено в ч. 3 ст. 74 КК України, становище засудженого буде погіршено.
Засуджений ОСОБА_4 подав заяву про розгляд подання за його відсутності.
Суд, дослідивши подання, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов наступного висновку.
Як встановлено судом ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309КК України (в редакції, яка діяла до 01.07.2020 р.), застосовано правила ч. 1 ст. 70 КК України та призначено остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII (далі Закон №2617-VIII) з 01.07.2020 р. до абзацу другого частини першої ст. 309 КК України внесено зміни згідно яких, слова «або позбавленням волі на строк до трьох років» замінено словами «або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Отже, згідно Закону №2617-VIII за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з 01.07.2020 р. фактично встановлений більш м`який вид покарання ніж був застосований до засудженого ОСОБА_4 в цій частині, а саме: обмеження волі.
Як слідує з подання органу пробації його подано до суду на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, за якою під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України. У поданні орган пробації просить вирішити питання щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому. При цьому орган пробації не навів конкретних вимог щодо виду та міри покарання на яке він просить замінити засудженому ОСОБА_4 призначене останньому покарання. Відтак подання не містить і мотивів з яких виходив орган пробації, звертаючись до суду з вказаним поданням.
В свою чергу за правилами ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
З наведеної норми можна зробити висновок, що необхідно застосовувати найбільш сприятливий для винуватого закон із усіх, що були чинними у цей період.
За положеннями ч. 3 ст. 74 КК України суд замінює призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в санкції більш м`якого виду покарання. Якщо тлумачити наведені норми буквально, то призначене ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України має бути замінено на 5 років обмеження волі, яке хоч і буде поглинуто покаранням призначеним за ч. 1 ст. 263 КК України але жодним чином не буде свідчити про поліпшення становища засудженого.
Крім того, навіть за умови скасування іспитового строку, ОСОБА_4 покарання призначене за ч. 1 ст. 309 КК України відбувати не буде, оскільки останнє відповідно до правил ч. 1 ст. 70 КК України було поглинуте більш суворим покаранням, призначеним за ч. 1 ст. 263 КК України.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для застосування норм Закону №2617-VIII та ч. 3 ст. 74 КК України до ОСОБА_4 оскільки останні жодним чином до покращення його становища не призвели, а тому подання Органу пробації задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 537-539 КПК України, суд , -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні подання Синельниківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.05.2019 р. у справі №191/1225/19, ухваленого відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.1 ст. 309, ч.1 ст.263 КК України у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом7 (семи) днів з дня її проголошення, до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1