Справа №487/5990/17
Провадження №1-в/487/134/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2020 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Миколаївській області ОСОБА_3 про приведення у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617VIII від 22 листопада 2018 року вироку відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Миколаєва, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.01.2019 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, -
ВСТАНОВИВ:
Начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Миколаївській області ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням, в якому просила привести вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2019 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII.
В обґрунтування клопотання зазначила, що 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII. Вказаним законом внесено зміни до ч.1 ст.309 КК України та встановлено більш м`який вид покарання. Таким чином, на підставі ч.3 ст.74 КК України призначене засудженому покарання підлягає приведенню у відповідність із вказаним законом.
Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.
Засуджений в судове засідання не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник ДУ «Центр пробації» до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву відповідно до якої подання підтримала, розгляд справи просила провести за її відсутності.
Відповідно до положень ч. 5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.01.2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на два роки.
З 04.04.2019 ОСОБА_4 перебуває на обліку Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Миколаївській області.
01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617 VIII від 22.11.2018 року, яким до санкції ч. 1 ст. 309 КК України внесено зміни та встановлено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або її аналогів без мети збуту карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі до п`яти років.
Таким чином, з 01.07.2020 року санкція ч.1 ст.309 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі.
Частиною першою статті 5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Беручи до уваги, що відповідно до ст. 78 КК України іспитовий строк, встановлений засудженому ОСОБА_4 вироком суду від 16.01.2019 року, не закінчився, засуджений не звільнений судом від призначеного покарання та відповідно до ч.1 ст.88 КК України та п.1 ст.89 КК України визнається таким, що має судимість, засуджений ОСОБА_4 належить до осіб, на яких поширюється дія ст.5 КК України.
Пунктом 13 ч.1 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України визначено, що під час виконання вироків місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2,3 ст. 74 КК України.
Частиною 3 ст.74 КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 КК України.
З аналізу статті 5 КК України вбачається, що пом`якшення кримінальної відповідальності здійснюється шляхом зміни у бік пом`якшення санкції тієї чи іншої норми Особливої частини КК України, або іншим чином, зокрема при пом`якшенні санкції норми Особливої частини кримінального кодексу новий закон може скасовувати найбільш тяжке серед альтернативних основних покарань.
Приймаючи до уваги, що Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 року встановлено більш м`який вид покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, суд дійшов висновку про необхідність зниження міри покарання призначеного ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону, а саме до обмеження волі на строк - два роки.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Подання - задовольнити.
Привести вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.01.2019 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ та вважати ОСОБА_4 засудженим за цим вироком за ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції Закону від 22.11.18).
Призначену вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.01.2019 року засудженому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України міру покарання у виді позбавлення волі на строк два роки знизити до максимальної межі покарання, встановленої санкцією Закону № 2617-VІІІ від 22.11.2018 року, а саме до обмеження волі на строк - два роки.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суду м. Миколаєва протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1