КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2020 року продовжено ОСОБА_5 , ОСОБА_8 строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.02.2021 року включно.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що ОСОБА_8 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, який призвів до загибелі людини, що свідчить про актуальність ризику переховування від суду з метою уникнення покарання. ОСОБА_8 має не зняту та не погашену судимість, а відносно ОСОБА_5 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187, ч.4 ст. 296, ч.ч.1, 2 ст. 263 КК України, що доводить наявність ризику вчинення іншого злочину.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що може істотно вплинути на права обвинуваченого. Також вказує на зміни в процесуальній поведінці ОСОБА_5 . Зокрема вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_5 у даному провадженні відсутні, а клопотання сторони обвинувачення не містить даних, які б доводили їх наявність. При цьому, поза увагою суду залишились дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме що останній раніше не судимий, має хронічні захворювання, має на утриманні матір похилого віку.
Обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою обрати більш запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема вказує на те, що судовий розгляд відбувся за участю захисника ОСОБА_6 , якого було призначено за два дні до розгляду, чим порушено його право на захист, та прокурора, якого призначено у день судового розгляду, що свідчить про необізнаність останнього щодо обставин провадження та наявність у ньому ризиків.

Захисник ОСОБА_7 подала в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на домашній арешт у певний період доби.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема вказує, що прокурором не було заявлено письмове клопотання, що не відповідає вимогам Рішення Конституційного Суду від 23.11.2017 у справі №1-28/2017. Також вказує, що прокурор не довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того звертає увагу на необґрунтованість підозри та обвинувального акту щодо її підзахисного.
Відповідно до положень ст. 422-1 КПК Українирозгляд апеляційних скарг здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Розглядаючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також судом першої інстанції враховано тяжкість пред`явленого обвинувачення у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни або скасування немає.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 ,захисників ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2020 року, якою продовжено ОСОБА_5 , ОСОБА_8 строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.02.2021 року включно, без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3