ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/1305/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2801/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , без участі інших учасників по справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 06 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куп`янськ Вузловий Харківської області, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, з середньою освітою, не одруженого, працюючого вантажником ТОВ «Енліль», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 25 04 2016 року Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки,-

визнано винним та призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до положень ст.70 КК України призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю призначених йому покарань, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Згідно ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_7 цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного йому вироком Харківського районного суду Харківської області від 25 04 2016 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки, і остаточно призначено ОСОБА_7 за сукупністю вироків до відбуття покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в розмірі 296 грн. 87 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

До набрання вироком законної сили обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання його під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Визначено, що строк відбування ОСОБА_7 призначеного покарання слід рахувати з дня його взяття під варту для поміщення в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з метою подальшого направлення до місця відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 01 2017 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у кафе «Байрам», що розташоване за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 275/2, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів і з метою наживи, будучи упевнений, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення суспільних відносин у сфері власності та бажаючи їх настання, під час спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, скориставшись тим, що останній, розраховуючи на його порядність, залишив свій мобільний телефон марки «Samsung GT-S7562» на столі та відійшов до барної стійки замовити алкоголь, таємно викрав цей мобільний телефон, вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1750 від 17 02 2017 року, - 650 грн., після чого з місця вчинення злочину зник і в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 28 08 2017 року приблизно о 06 год. 30 хв. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою та в групі з особою, у відношенні якої кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю, та ще двома особами, яких під час досудового розслідування встановити не вдалося, повторно, з прямим умислом та з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, прийшли до зовнішньої стіни ПАТ «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 275, де шляхом вільного доступу, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, зняли металеві листи, а саме: металевий лист прямокутної форми з чорного металу, розміром 1500х1950 мм., товщиною 4 мм., вагою 91,845 кг., вартістю 367 грн. 38 коп.; металевий лист прямокутної форми з чорного металу, розміром 1500х1850 мм., товщиною 4 мм., вагою 87,135 кг., вартістю 348 грн. 54 коп.; металевий лист круглої форми з чорного металу, діаметром 1190 мм., товщиною 4 мм., вагою 34,90545 кг., вартістю 139 грн. 62 коп., що належать ПАТ «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе», і намагалися їх таємно викрасти, але реалізувати свій умисел до кінця не змогли через причини, які не залежали від їх волі, оскільки були помічені працівниками служби охорони заводу. Загальна вартість майна, яке вони намагалися викрасти, згідно із висновком судово-товарознавчої експертизи № 4240 від 20 09 2017 року, становить 855 грн. 54 коп.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб (т.3 а.с.58-60).

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вищевказаним вироком, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просив зменшити призначене покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Обґрунтовуючи такі вимоги вказав, що при перегляді вироку слід звернути увагу на таке: наявність обставин, які пом`якшують покарання, серед яких щиросердне каяття у скоєнні злочинних дій; скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння як обставину, яка обтяжує покарання; довідки про те, що він перебуває на обліку в протитуберкульозному диспансері та у лікаря-фтизіатра; характеристику з реабілітаційного центру (т.3 а.с.69-71).

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник просили задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Прокурор вважала оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просила залишити вимоги апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення.

Потерпілі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, від них не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З положень ст.370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень, ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 є вірною та в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється.

Беручи до уваги, що в апеляційній скарзі порушується питання лише про розмір призначеного покарання, не оспорюється правильність кваліфікації та доведеність вини обвинуваченого, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доводи на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні поставлених йому у вину злочинів та їх кваліфікації.

Надаючи оцінку апеляційним вимогам обвинуваченого щодо необхідності призначення більш м`якого покарання, то колегія суддів вважає їх непереконливими та такими, що не є підставою для зміни вироку.

В ході детального аналізу оскаржуваного вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, колегією суддів встановлено, що воно в повній мірі відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував: характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, конкретні обставини їх вчинення та відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочини в період іспитового строку за попереднім вироком суду, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав його щире каяття у вчиненні злочинів.

Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнав рецидив злочину та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи усі вищезазначені обставини, суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах наближених до мінімальних, визначених санкцією інкримінованих йому статей.

Судова колегія погоджується з тим, що саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нового злочину.

Проаналізувавши обставини, на які посилається обвинувачений як на підставу для призначення більш м`якого покарання, серед яких, зокрема, щиросердне каяття у скоєнні злочинних дій як обставина, яка пом`якшує покарання, а також скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння як обставин, яка обтяжує покарання, колегія суддів дійшла висновку про їх неспроможність, оскільки вони вже були належним чином враховані судом першої інстанції під час призначення покарання за скоєні злочини.

Щодо довідок, які свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуває на обліку в протитуберкульозному диспансері та у лікаря-фтизіатра, то хоча в мотивувальній частині оскаржуваного рішення не вказується окремо про дану обставину, однак це, на думку колегії суддів, не вплинуло на правильність висновків суду щодо виду та розміру призначеного покарання.

Характеристика з реабілітаційного центру, на яку посилається обвинувачений у апеляційній скарзі, приймається колегією суддів до уваги, однак не є тим фактором, який істотно знижує ступінь тяжкості скоєних злочинів та не є достатньою підставою для призначення більш м`якого покарання.

Інших доводів та обставин, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та свідчили б про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого, неспівмірність покарання із тяжкістю скоєних злочинів, обвинуваченим в апеляційній скарзі не вказано, в суді апеляційної інстанції під час розгляду справи не встановлено.

Отже, проаналізувавши апеляційну скаргу обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені ним доводи безпосередньо не впливають на ступінь суспільної небезпечності ні вчинених ним протиправних дій, ні особи винного, та не можуть свідчити про призначення йому явно несправедливого покарання.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги сукупність зазначених обставин, колегія суддів не має сумнівів у тому, що призначене ОСОБА_7 покарання, є співмірним скоєним ним злочинам, а також є справедливим і виваженим заходом примусу, що забезпечить виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на те, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку не виявлено, то відповідно підстав для зміни вироку суду щодо останнього не вбачається.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 06 2020 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ,- залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3