ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2874/20 Справа № 206/3383/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2020 року було задоволено подання адміністрації ІВЦ (№133) та умовно-достроково звільнено від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 на невідбутий термін 9 місяців 9 днів.
Як встановлено судом, ОСОБА_7 засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання обраного за даним вироком приєднано частково невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська віл 15.11.2016 року, остаточно визначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2019 року замінено невідбуту частину покарання 1 рік 9 місяців 12 днів позбавлення волі на обмеження волі ст. 82 КК України.
Початок строку за вироком: 26 квітня 2017 року. Початок строку: 17 вересня 2019 року. Кінець строку: 26 травня 2021 року. Відбута частина покарання 2/3 частини.
Як видно з наявних матеріалів, за час перебування в установі виконання покарань, ОСОБА_7 до праці з благоустрою ставиться сумлінно, у роботі проявляє ініціативу, допомагає іншим засудженим, вимог режиму утримання дотримується свідомо. Працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «Вуд Компані Україна». За період відбування покарання характеризується позитивно, стягнень не має. За зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці має 5 заохочень. Приймає участь у виховних заходах «Фізкультура та спорт». Проявляє соціальнокорисну активність. Підтримує стійкі соціальні зв`язку зі своєю родиною шляхом телефонних розмов і особистих побачень.
Має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, його матір ОСОБА_9 , як вбачається з медичної довідки загальної практики-сімейної медицини №8 лікарської амбулаторії «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» від 04 серпня 2020 року перебуває на обліку у сімейного лікаря з діагнозами «діффузний кардіосклероз та хронічний панкреатит».
Також, у матеріалах справи міститься клопотання ТОВ «Вуд компані Україна» про зобов`язання працевлаштувати ОСОБА_7 на постійне місце роботи по закінченню строку відбуття покарання.
За висновком адміністративної комісії установи та спостережної комісії, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання щодо застосування до ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України.
В обґрунтування своєї скарги прокурор посилається на те, що при розгляді подання ДУ «ІВЦ №133» відносно ОСОБА_7 суд не врахував той факт, що останнього за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року, за яким ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки і остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. Таким чином, засуджений ОСОБА_7 останній раз скоїв новий умисний злочин в період іспитового строку.
Разом з цим, ухвалою Жовтоводського суду Дніпропетровської області від 14 сепрня 2019 року ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання 1 рік 9 місяців 12 днів позбавлення волі на обмеження волі. З 17 вересня 2019 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у державній установі «Ігренський виправний центр (№ 133)». Так, строк відбутого засудженим ОСОБА_7 покарання у вигляді обмеження волі становить менше одного року.
Крім того, в ДУ «Ігренський виправний центр (№ 133)» утворено комісію із застосування до засуджених заохочувальних норм закону, яка 21 січня 2020 року відмовила у можливості застосування до засудженого ОСОБА_7 ст. 81 КК України, а саме умовно - дострокового звільнення.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Засуджений в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 відбув 2/3 частини покарання, призначеного за вироком суду і за час перебування в установі виконання покарань, ОСОБА_7 до праці з благоустрою ставиться сумлінно, у роботі проявляє ініціативу, допомагає іншим засудженим, вимог режиму утримання дотримується свідомо, працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «Вуд Компані Україна», яке, в свою чергу, подало клопотання про зобов`язання працевлаштувати ОСОБА_7 на постійне місце роботи по закінченню строку відбуття покарання, характеризується позитивно, стягнень не має, за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці має 5 заохочень, приймає участь у виховних заходах «Фізкультура та спорт», а також, проявляє соціальнокорисну активність. Окрім цього, засуджений підтримує стійкі соціальні зв`язку зі своєю родиною шляхом телефонних розмов і особистих побачень, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За висновком адміністративної комісії установи та спостережної комісії, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, все вище викладене у своїй сукупності, на думку колегії суддів, свідчить, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення, а тому може бути звільнений умовно-достроково від призначеного покарання. Щодо доводів прокурора про те, що кримінальне правопорушення, за яке відбуває засуджений покарання, було вчинено ним в період іспитового строку, то такі доводи прокурора не спростовують встановлених обставин справи щодо поведінки ОСОБА_7 у виправній установі та того, що своєю сумлінною поведінкою, ставленням до праці та підтримкою стійких соціальних зв`язків довів своє виправлення.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4