Справа № 761/1310/21
Провадження № 1-кс/761/1760/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року місто Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0001086 від 25.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло вказане клопотання, в якому прокурор просить накласти арешт на земельну ділянку розміром 0,1606 га з кадастровим номером №:04:001:0043, яка згідно інформаційної довідки №239804385 від 05.01.2021 належить на праві власності ОСОБА_5 , із забороною користування та розпорядження (продажу, оренди та передачі у користування).

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001086 від 25.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України..

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадяни ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою із іншими невстановленими особами, на території Київської області, шляхом обману заволоділи правом на майно, а саме правом на володіння земельною ділянкою розміром 0,2 га, яка належить громадянці ОСОБА_8 , чим завдали потерпілій шкоди в особливо великих розмірах.

До того ж достатньо підстав вважати, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_9 нотаріус Житомирського нотаріального округу (інформація про дату народження та індетифікаційний номер відсутня), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході допиту в якості потерпілої, ОСОБА_8 повідомила наступне:

В 1999 року, перебуваючи в подружжі з чоловіком, останній придбав на своє ім`я земельну ділянку розміром 3 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

23.07.2004 чоловік ОСОБА_10 придбав у ОСОБА_11 сусідню, прилеглу земельну ділянку розміром 0.1606 га. з кадастровим номером № :04:001:0043, що підтверджується договором купівлі-продажу ВВК № 102243 від 23.07.2004, що зареєстровано в реєстрі за № 2146 нотаріуса ОСОБА_12 . Вказана земельна ділянка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

22.12.2014 зазначена земельна ділянка, а саме: земельна ділянку розміром 0.1606 га. з кадастровим номером № :04:001:0043 на підставі договору «Про розподіл спільного майна подружжя» НАК 673528, що зареєстровано в реєстрі за № 1528 нотаріуса ОСОБА_13 перейшла у мою власність, а саме ОСОБА_8 .

На початку листопаду 2020 в телефонній розмові з робітником, який обслуговує придомову територію, а саме ОСОБА_14 , дізналась про наступну ситуацію. Один із осіб обслуговуючого персоналу помітив невідомого чоловіка, який представився ОСОБА_6 та повідомив, що ОСОБА_6 , являється власником частини території на якому розташоване вказане домоволодіння, вказавши на конкретну земельну ділянку, зазначивши. До того ж, ОСОБА_6 наголосив про пришвидшене вирішення цього питання, та надав час до наступного дня. В подальшому на наступний день на телефон ОСОБА_14 розпочали надходити телефонні дзвінки з мобільних номерів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , а саме від гр. ОСОБА_6 , з погрозами та застереженнями вирішення питання про знесення паркану, що знаходиться начебто на його власній земельній ділянці, а інакше останній спеціальною технікою примусово його демонтує. Після того, як ОСОБА_15 тривалий час, неодноразово, в телефонній розмові словесно погрожував робітнику. Також останній маніпулюючи впливом на статус чоловіка потерпілої через засоби масової інформації, а також розголошення особистої інформації, розпочав вимагати, щоб останні придбали зазначену земельну ділянку за грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США, наголошуючи на тому що нам не потрібне привселюдне розголошення ситуації. Після чого потерпілою було встановлено наступне:.

-23.02.2017 року, ніби-то потерпіла надала довіреність на ім`я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 15.04.2014 року Корольовським РВ у м. Житомирі УДМС України в Житомирській області, проживаюча за адресою АДРЕСА_4 , яка посвідчена нотаріусом ОСОБА_9 Житомирського районного нотаріального округу, Житомирської області, за реєстром № 206.

-01.03.2017 на підставі цієї довіреності, діючи від імені потерпілої, ОСОБА_7 продала земельну ділянку розміром 0.1606 га. з кадастровим номером № :04:001:0043 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий 22.03.1996 р.н. Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , за грошові кошти у розмірі 14994 гривень., про що свідчить договір купівля-продажу НМА 229026 від 01.03.2017 посвідчений нотаріусом ОСОБА_9 Житомирського районного нотаріального округу, Житомирської області

-04.03.2017 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 будучи не добросовісним набувачем продає земельну ділянку розміром 0.1606 га. з кадастровим номером № :04:001:0043, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 м. Литва, паспорт гр. України НОМЕР_7 , виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючому в АДРЕСА_5 РНОКПП НОМЕР_8 , за грошові кошти у розмірі 14994 грн., на підставі договору купівлі продажу від 04.03.2017, НВО 638254 посвідчений нотаріусом ОСОБА_17 , за номером запису на право 19317824.

У свою чергу потерпіла зазначає, що ОСОБА_7 не знає, жодних довіреностей на її ім`я не видавала, в цей день 23.02.2017 року ранковим рейсом, а саме близько 08:00-09:00 год. вилетіла до м. Мінська, Республіки Білорусь, про що є відмітка у старому закордонному паспорті громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_9 , виданий органом 3201, 24.09.2015. і тільки 26.02.2017 повернулась до м. Києва, що свідчить про неможливість надання довіреності від мого імені на ОСОБА_18 , фізичної можливості її надання та про нікчемність вказаної довіреності.

У зв`язку з тим, що земельна ділянка розміром 0.1606 га. з кадастровим номером № :04:001:0043, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 являється предметом злочину та предметом посягання на право володіння, користування та розпорядження нею, з корисливою метою, виникла необхідність у накладенні арешту на вказану земельну ділянку, для унеможливлення, запобігання користування, розпорядження неюоскільки існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту призведе до передачі (продажу) вказаної земельної ділянки, що являтиметься фактом приховання шахрайських дій, та перешкоджатиме у здійсненні досудового розслідування.

Згідно відповіді № 02-26/789 від 02.12.2020 Бузівської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, земельна ділянка розміром 0.1606 га. з кадастровим номером № :04:001:0043, належить на праві власності ОСОБА_5 .

Враховуючи, що земельна ділянка є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів начальник відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 просить накласти на неї арешт.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Володілець майна в судове засідання не викликався відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, зважаючи на те, що майно тимчасово не вилучалося.

Вислухавши доводи прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла такого висновку.

Начальник відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні 0001086 від 25.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, з метою збереження речових доказів.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий судя відмічає, що наданими прокурором матеріалами, достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_19 від 30.11.2020 про визнання предметів речовими доказами, вказана у клопотанні земельна ділянка визнана речовими доказами.

При цьому, слідчий суддя, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна виправдовує втручання у права та інтереси власників майна.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для задоволення даного клопотання та застосування ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна, необхідність в застосуванні якого доведена.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку розміром 0,1606 га з кадастровим номером №:04:001:0043, яка згідно інформаційної довідки №239804385 від 05.01.2021 належить на праві власності ОСОБА_5 , із забороною користування та розпорядження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя : ОСОБА_1