ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/1095/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року у відношенні ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 рокузадоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 строк тримання під вартою 23.01.2021 року, визначено заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 105 100 гривень.
Не погодившись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року у відношенні ОСОБА_9 скасувати. Постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити, обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Витребувати з суду диск аудіозапису судового засідання від 26.11.2020 року, протокол судового засідання та матеріали кримінального провадження. Захисник посилається на те, що судове засідання мало відбутися 26.11.2020 року об 11.30 годині, але внаслідок неприбуття захисника ОСОБА_10 судове засідання не відбулося, обвинуваченого було доставлено о 12.30 годині, таким чином на засіданні в 11.30 він не був присутнім. Обвинуваченому призначено іншого захисника, але ОСОБА_9 не був про це повідомлений, не заявляв суду клопотання про призначення йому іншого захисника. В ухвалі суду про відмову в задоволенні заяв про відвід адвокату ОСОБА_11 не відображені обгрунтування причин відводу. Судом порушено вимоги п. 3 ч. 3 ст. 42, 49, 52, ч. 3 ст. 324 КПК України, позбавлено обвинуваченого права вільного вибору захисника. Строк дії попередньої ухвали закінчувався 28.11.2020 року, а клопотання прокурором подано 26.11.2020 року з порушенням строків. 23.11.2020 року відбулося судове засідання, але питання про продовження строку тримання під вартою не ставилося. Ризики не доведені. Потерпіла та свідки не надали свідчень, які б підтверджували винуватість обвинуваченого, він дізнавшись, що його матері спричинені тілесні ушкодження, викликав медичну допомогу та чекав приїзду поліцейських, не переховувався, давав правдиві стабільні показання. Прокурором не вмотивовано необхідності продовження строку тримання під вартою. В судовому рішенні не зазначено про те, що обвинувачений і потерпіла заявляли клопотання про відкладення судового розгляду внаслідок відсутності захисника.

Вислухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілої, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим. Судом об`єктивно з урахуванням обставин кримінального правопорушення встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати. Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який є тяжким злочином. Даних про наявність у обвинуваченого місця роботи, міцних соціальних зв`язків суду не надано. Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що зі слів ОСОБА_9 останній у лютому 2020 року повернувся з заробітків з Польської Республіки. Як зазначає прокурор у клопотанні потерпіла та свідки є родичами обвинуваченого. Доводи захисника про те, що вказані учасники кримінального провадження допитані та не повідомили обставин, які б підтверджували вину ОСОБА_9 не виключають можливості настання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого не вирішується судом наперед та показанням потерпілої і свідків суд надаватиме оцінку після завершення судового розгляду.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Враховуючи, зміст обвинувального акту, те, що внаслідок кримінального правопорушення настала смерть ОСОБА_12 , тяжкість можливого покарання, що може загрожувати ОСОБА_9 у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Посилання захисника на те, що обвинувачений не має наміру переховуватися, викликав допомогу та чекав на приїзд поліцейських на місці злочину, давав правдиві, сталі показання не спростовують висновків суду щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на наведені вище обставини. З наданих суду матеріалів встановлено, що в судове засідання, призначене на 26.11.2020 року, не прибув захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 . Відповідно до довідки обвинуваченого ОСОБА_9 не було вчасно доставлено конвоєм в судове засідання, призначене на 26.11.2020 року об 11.30 годині, про що також відмічено в журналі судового засідання від 26.11.2020 року. У зв`язку із зазначеним судом за участі прокурора постановлено ухвалу про залучення захисника для окремої процесуальної дії, а саме вирішення питання щодо запобіжного заходу обвинуваченого. Потерпілою у кримінальному провадженні було заявлено відвід призначеному захиснику адвокату ОСОБА_13 , який підтримав і обвинувачений. ОСОБА_9 також просив перенести судове засідання через відсутність його захисника адвоката ОСОБА_10 . Ухвалою суду від 26.11.2020 року відмовлено в задоволенні заяв обвинуваченого та потерпілої про відвід адвоката ОСОБА_13 . З наведеного колегією суддів не встановлено порушення права обвинуваченого ОСОБА_9 на захист при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу. Враховуючи, що строк тримання під вартою спливав 28.11.2020 року, а завчасно повідомлений захисник обвинуваченого не прибув в судове засідання, судом обгрунтовано на підставі ст. 53 КПК України прийнято рішення про залучення іншого захисника на окрему процесуальну дію. Обвинувачений в судовому засіданні був повідомлений про призначення йому захисника, скористався свої правом на відвід. Зауваження сторони захисту щодо змісту ухвали про відмову в задоволенні заяв про відвід є безпідставними, оскільки предметом даного апеляційного розгляду є ухвала суду від 26.11.2020 року про продовження строку тримання під вартою. Звернення сторони обвинувачення із клопотанням про продовження тримання під вартою з недотриманням визначених КПК України строків не є суттєвим порушенням, яке б тягло за собою скасування судового рішення. Підстави для продовження запобіжного заходу судом вмотивовані, наявність ризиків об`єктивно вбачається з обставин злочину та даних про особу обвинуваченого. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, про який просить захисник, в даному випадку не буде достатньою гарантією для їх запобігання. Забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та розгляд кримінального провадження можливо шляхом продовження строку тримання його під вартою. Крім того, судом першої інстанції застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
З огляду на зазначені для даного провадження обставини, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді