ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5242/20
Провадження № 1-кс/362/1256/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000384 від 26.09.2020 року,
в с т а н о в и в:
09.10.2020 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000384 від 26.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, обґрунтовуючи його тим, щовін з 24.07.2020 року є власником та директором суб`єкта господарської діяльності - ТОВ «ЕНІМЕЙТ» , основним видом господарської діяльності якого є виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах.

29.09.2020 року, ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області № 362/5058/20, 1-кс/362/1220/20 за клопотанням інспектора сектору дізнання Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_5 про зупинення видаткових операцій по банківському рахунку - АТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 380805 та накладення арешту на банківський рахунок ТОВ «ЕНІМЕЙТ» № НОМЕР_1 накладено арешт на банківський рахунок ТОВ «Енімейт». При розгляді вказаного клопотання заявник присутнім не був, а про результати розгляду дізнався від інспектора сектору дізнання при допиті під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до договору поставки № 22/09-1 від 22.09.2020 року ТОВ «ПРОМТРЕЙДСЕРВІС» перераховано на рахунок ТОВ «ЕНІМЕЙТ» грошові кошти в сумі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень.

Про вчинення вказаного правочину заявнику відомо не було та жодної участі в його вчиненні він не приймав.

07.10.2020 року при його допиті було пред`явлено договір поставки №22/09-1 від 22.09.2020 року між покупцем ТОВ «ПРОМТРЕЙДСЕРВІС» та постачальником ТОВ «ЕНІМЕЙТ», а також додаток до договору - «Специфікація №1», на що зауважив, що вказаний договір він не укладав та жодних документів не підписував для поставки продукції ТОВ «ПРОМТРЕЙДСЕРВІС», крім того, на даний час ТОВ «ЕНІМЕЙТ» не здійснює фінансово-господарської діяльності, а тому вважає, що грошові кошти на рахунок ТОВ «ЕНІМЕЙТ» зараховано випадково.

Після того, як він дізнався про здійснення вказаних фінансово- розрахункових операцій, то звернувся до банку з метою повернення грошових коштів, проте зробити цього не зміг, оскільки, рахунок заблокований внаслідок накладення арешту на вказаний рахунок, а тому без скасування накладеного арешту повернути перераховані кошти не матиме можливості і далі.

Заявник вказав, що арештоване належне йому, як третій особі, майно підлягає поверненню, оскільки зобов`язується повернути грошові кошти, які були переведені ТОВ «ПРОМТРЕЙДСЕРВІС»» на рахунок ТОВ «ЕНІМЙЕТ» у зв`язку із помилкою яка виникла між ним, як директора, та вищевказаним підприємством.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити із викладених в ньому підстав.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді.

Слідчий в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, кримінальне провадження за № 0000384 від 26.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Судовим розглядом встановлено, що в секторі дізнання Васильківського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження №0000384 від 26.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2020 року було задоволено клопотання інспектора сектору дізнання Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накладено арешт на кошти ТОВ «ЕНІМЕЙТ» (), що містяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль (МФО 380805). Заборонено розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ЕНІМЕЙТ» () в банківській установі ПАТ «Райффайзен Банк Aваль» (МФО 380805), за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету та зупинено видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на адресу ТОВ «ЕНІМЕЙТ» () в банківську установу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805) на банківський рахунок № НОМЕР_1 та зупинити видаткові операції з коштами, які надійшли на адресу ТОВ «ЕНІМЕЙТ» () та вже знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , за виключенням видаткових операцій з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів та виплати заробітної плати. Зобов`язано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805) надати інспектору сектору дізнання довідку про залишок коштів на рахунку № НОМЕР_1 , при накладенні арешту на кошти ТОВ «ЕНІМЕЙТ» () та в подальшому надавати дану інформацію про залишок коштів на рахунку за запитом інспектора (а.с.10-13).

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали наявність підстав для арешту майна слідчий суддя зазначив, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є предметом кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК Українипідозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Незважаючи на те, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні триває, жодній особі про підозру у вчиненні злочину не оголошено, версія органу досудового розслідування про те, що арештоване майно є предметом вчинення злочину, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами.

Таким чином, враховуючи зобов`язання ОСОБА_3 поверненню вказаних грошових коштів, які були переведені ТОВ «ПРОМТРЕЙДСЕРВІС»» на рахунок ТОВ «ЕНІМЙЕТ» у зв`язку із помилкою яка виникла між ним, як директора, та вищевказаним підприємством, пояснення потерпілого ОСОБА_4 , який не заперечував проти скасування арешту, а отже ризики, що стали підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна відпали, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, перелічене у клопотанні, відпала потреба, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Васильківського місьрайонного суду Київської області від 29.09.2020 року у справі № 362/5058/20 (провадження №1-кс362/1220/20) , підлягає скасуванню, а клопотання ОСОБА_3 - задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 98, 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000384 від 26.09.2020 року - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2020 року в частині накладення арешту на кошти ТОВ «ЕНІМЕЙТ» (), що містяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль (МФО 380805).

Скасувати заборону розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ЕНІМЕЙТ» () в банківській установі ПАТ «Райффайзен Банк Aваль» (МФО 380805).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено «13» жовтня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_7