Справа №694/169/21
провадження № 1-кс/694/97/21
У Х В А Л А

03.02.2021 року м. Звенигородка
Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання дізнавача сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000062 від 31.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

Дізнавач сектору дізнання Звенигородського РВП ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на автомобіль «AUDI A-6», д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору та технічний паспорт НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , які були вилучені 31.01.2021 під час проведення огляду місця події за адресою: Шевченка 72, смт. Стеблів, Звенигородського району, Черкаської області у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном, використовувати його та вчиняти будь-яких дії по відчуженню і зміні власників цього майна.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 30.01.2021 року о 23:32 год. до чергової частини Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення начальника СРПП №1 Звенигородського РВП ОСОБА_6 про те, що по вул. Шевченка, 72, смт. Стеблівської ОТГ, Звенигородського району, Черкаської області під час перевірки автомобіля «AUDI A-6» д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено ознаки підробки реєстраційного документу «ААС 943977» на даний автомобіль.

Правова кваліфікація кримінального проступку: ч.1 ст.358 КК України підробка документів.

Відомості по даному факту внесено до ЄРДР під № 0000062 від 31.01.2021.

Так, в ході досудового розслідування було проведено огляди місця події, за адресою: АДРЕСА_1 під час якого було вилучено автомобіль «AUDI A-6», д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору та технічний паспорт НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 на вказаний автомобіль.

Приймаючи до уваги, що автомобіль «AUDI A-6», д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору та технічний паспорт НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 на вказаний автомобіль, являються речовими доказами та можуть зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, які в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення,вказане майно підлягає арешту.

Дізнавач сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

ОСОБА_7 в судове засідання не з`явися, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, вказавши, що у випадку накладення арешту на автомобіль просив передати його на відповідальне зберігання.

За наведених обставин, слідчий суддя вирішив за можливе розглядати дане клопотання без участі слідчого та власника майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не надходило, відтак фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України підставою для тимчасового вилучення майна стало те, що усі перераховані вище речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та постановою слідчого визнані речовим доказом та приєднані до кримінального провадження.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим суддею встановлено, що 01 лютого 2021 року постановою дізнавача сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000062 від 31.01.2021 року, автомобіль «AUDI A-6», д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору та технічний паспорт НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 на вказаний автомобіль визнано речовим доказом.

Дізнавачем доведено, що вказане майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого знищення або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

При цьому, слідчий суддя враховує, що вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, може містити на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, є об`єктами дослідження під час проведення відповідних експертиз.

З огляду на наведене, з метою забезпечення проведення відповідних експертиз, збереження речового доказу в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, а також з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно необхідно накласти арешт на автомобіль «AUDI A-6», д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору та технічний паспорт НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 . Разом з тим з метою уникнення безпідставного позбавлення особи права користування своїм майном слідчий суддя накладає арешт на даний автомобіль лише на час проведення експертиз у даному кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000062 від 31.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, задоволити.

Накласти арешт на транспортний засіб «AUDI A-6», д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, який перебував у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , вилучені під час огляду місця події 31.01.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів та проведенню по них відповідних експертиз та накласти заборону відчуження без позбавлення права користування вказаного майна.

Вказане майно залишити на зберіганні користувача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язавши останнього забезпечити збереження майна, на який накладено арешт та надати вказаний автомобіль для проведення відповідних експертиз за першою вимогою слідчого або прокурора у разі такої потреби.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1