Справа № 487/2639/20
Провадження № 1-кп/487/596/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.12.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження №0001350, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Миколаєві Миколаївської області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.05.2012 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі терміном на 3 роки 3 місяці, звільнений 17.07.2014 з ОСОБА_4 згідно ст. 2 ЗУ «Про амністію»;

- 15.01.2016 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі терміном на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 3 роки;

- 08.11.2016 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст.186 КК України до позбавлення волі терміном на 4 роки, на підставі ст. 70 ч.4 КК України з урахуванням вироку апеляційного суду Миколаївської області від 01.06.2016 до позбавлення волі терміном на 4 роки 6 місяців;

- 28.12.2017 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 71 КК України до позбавлення волі терміном на 4 роки 6 місяців;

- 03.09.2018 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст.185 КК України до позбавлення волі терміном на 3 роки 3 місяці, на підставі ст. 70 ч.4 КК України з урахуванням вироків від 08.11.2016 року та 28.12.2017 року остаточно до позбавлення волі терміном на 5 років. Звільнився 03.01.2020 року умовно-достроково, невідбутий строк 2 місяця 17 днів

обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України
сторони кримінального провадження:
прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_3
захисник - адвокат ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

14.04.2020 року близько 16.45 год., ОСОБА_3 , діючи умисно, переслідуючи корисливі мотиви та з метою власного незаконного збагачення, знаходячись на зупинці громадського транспорту по вул. Крилова, 13 в м. Миколаєві, повторно, відкрито, шляхом ривку з рук потерпілого ОСОБА_7 викрав грошові кошти в сумі 400 гривень.

Після чого, ОСОБА_3 утримуючи викрадене майно при собі, направився по вул. Крилова в бік вул. Бутоми.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 400 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 встановлені обставини кримінального провадження не оспорював, вважав за недоцільне дослідження доказів на їх підтвердження та беззастережно визнав свою винуватість, у скоєні вказаного кримінального правопорушення (злочину).
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засіданя не з`явився. Просив у письмовій заяві розглядати справу без його участі, враховуючи його похилий вік та погане самопочуття.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що 14.04.2020 року приблизно о 16.45 год., він знаходився в стані алкогольного сп`яніння на зупинці громадського транспорту по вул. Крилова, 13 в м. Миколаєві, де побачив потерпілого ОСОБА_7 , який в руках тримав грошові кошти. В нього виник намір заволодіти грошовими коштами потерпілого, тому він підбіг до нього та вирвав їх з його рук. Всього було 400 гривень. Потім він втік, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд. У скоєному щиро розкаявся. Звернув увагу суду на те, що добровільно відшкодував завдану потерпілому шкоду, а тому просив не призначати йому покарання пов`язане з позбавленням волі.

Відео подій від 14.04.2020 року, зафіксованих, на дослідженому в судовому засіданні лазерному диску, який згідно ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2020 року про надання тимчасового доступу до речей і документів та протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 27.04.2020 року було вилучено старшим слідчим СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 з камер відеоспостереження, розташованих в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за адресою: АДРЕСА_2 , які повністю відтворюють обставини, за яких обвинувачений заволодів грошовими коштами потерпілого.

Викладенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження встановлених обставин кримінального провадження, оскільки вони отримані судом при його безпосередньому допиті, є чіткими та послідовними щодо часу, місця та способу вчинення інкримінованого йому злочину, а також узгоджуються с іншими доказами, дослідженими судом, що свідчить про повне розуміння ОСОБА_3 пред`явленого та визнаного судом доведеним обвинувачення.
При цьому суд враховує практику ЄСПЛ, зокрема Рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», за яким, суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». При якому доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та взаємоузгоджених.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 за положеннями ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому злочині, відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

За положеннями ст.9 Конституції України, ч.2 ст.8 КПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладену у справі «Еззе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Так ОСОБА_3 з урахуванням приписів ст.12 КК України, вчинено тяжкий злочин.

Обвинувачений на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні не перебуває. В Миколаївському обласному наркологічному диспансері перебуває на обліку з 2010 року з діагнозом: РПП внаслідок вживаня опіоїдів, алкоголю. Синдром залежності." Згідно повідомлення Заводського ВП ГУНП в Миколаївскій області неодноразово притягувався до адміністративної відповдальності, станом на 12.05.2020 року перебуває на обліку як сімейний кривдник.

Відповідно до положень ст.65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкцій ч.2 ст.186 КК України.

Витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 роківпозбавлення волі.

Речові докази по справі: лазерний диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, по набранню вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Заводського районного
суду м. Миколаєва ОСОБА_1