Справа № 168/419/20
Провадження № 1-кп/168/58/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Нижня Тура Свердловської області, Російської Федерації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, інваліда ІІ групи, несудимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 29.10.2019 р., близько 16.45 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Peugeot», моделі «Partner», типу спеціалізований вантажний-спеціалізований фургон малотоннажний - В, білого кольору, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по правій частині дороги в с. Кримне біля будинку № 105 б по вул. Центральна, Старовижівського району, Волинської області, при виїзді із населеного пункту, порушуючи пункти 2.3 б, д), 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306, діючи з необережності у формі злочинної недбалості, не передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинен і міг їх передбачити, проявив неуважність до дорожньої обстановки, та її змін, а саме на наявність на проїзній частині велосипедиста - неповнолітньої ОСОБА_7 , яка рухалась спортивним велосипедом моделі «Rocky» червоно-чорного кольору попереду автомобіля в попутному напрямку, яку він об`єктивно був спроможний і мав можливість бачити, наближаючись до неї, не дотримав безпечної дистанції та безпечного інтервалу, створив своїми діями небезпеку для дорожнього руху та наїхав правою передньою частиною автомобіля на ліву бічну частину велосипеда.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 впала на дорожнє покриття та отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, зламу потиличної кістки, та кісток основи черепа, забою головного мозку, розриву барабанної перетинки, множинних забійних ран обличчя, волосяної частини голови, зламу крижової кістки зі зміщенням, які за ступенем тяжкості, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3 від 15.01.2020 р., відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
У даній дорожній ситуації водій ОСОБА_4 допустив ряд порушень Правил безпеки дорожнього руху, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, а саме:
п. 2.3 п.п. «б», «д», де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
п. 12.1, де вказано, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозяться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
п. 12.3, де вказано, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
п. 13.1, де вказано, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;
п. 13.3, де вказано, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.
Під час досудового розслідування прокурор і обвинувачений за участю захисника 17.06.2020 р. уклали угоду про визнання обвинуваченим винуватості.
За умовами угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість в зазначеному кримінальному правопорушенні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. При укладені угоди прокурор враховує ступінь та характер сприяння ОСОБА_4 досудовому розслідуванню, характер та ступінь вчиненого правопорушення та суспільний інтерес в забезпечення швидкого судового розгляду. Крім того, сторони узгодили, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі, а також додаткове покарання позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.
Угода підписана сторонами та разом із обвинувальним актом, надійшла до суду.
Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд приходить до такого висновку.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
При цьому судом встановлено, що обвинувачений розуміє права визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та у разі невиконання умов угоди, які у підготовчому судовому засіданні йому додатково роз`яснені, визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання. Наявність складу кримінального правопорушення в його діях доводиться наданими суду доказами.
В даному кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_7 в присутності її законного представника надала письмову згоду на укладення такої угоди, що підтверджено письмовою заявою, а також свою позицію законний представник неповнолітньої потерпілої підтвердила в судовому засіданні.
Прокурор вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим як таку, що відповідає вимогам закону та призначити йому обумовлене в угоді покарання, одночасно просить стягнути з останнього витрати на проведення експертизи, вирішити долю речових доказів, транспортний засіб повернути власнику, скасувавши заходи забезпечення кримінального провадження.
Захисник та обвинувачений просять затвердити угоду, оскільки вона відповідає вимогам закону.
Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.2 ст.286 КК України і ст. 65 КК України, також укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, витрати, пов`язані з проведенням експертизи слід покласти на обвинуваченого.
Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості, укладену 17.06.2020 р. між начальником Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури радником юстиції ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази уламки пластмаси (фари) автомобіля, та частини лакофарбового покриття білого кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів ГУНП у Волинській області знищити; велосипед марки «Rocky» червоно-чорного кольору, що зберігється в гаражному приміщенні № 7 на території Старовижівського ВП повернути ОСОБА_7 .
Скасувати арешт майна, накладений на автомобіль марки «PEUGEOT», моделі «PARTNER», типу спеціалізований вантажний-спеціалізований фургон малотоннажний В, номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору 2004 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_2 відповідно до ухвали слідчого судді Старовижівського районного суду Волинської області від 20.11.2019 р. у справі № 168/800/19.
Автомобіль марки «PEUGEOT», моделі «PARTNER», номерний знак НОМЕР_1 повернути ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи, а саме:
витрати на проведення трасологічної експертизи (висновок експерта № 436 від 04.12.2019 р.) - в розмірі 3768 (три тисячі сімсот шістдесят вісім) 24 грн.,
витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № 506 від 20.01.2020 р.) - в розмірі 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) грн. 16 коп.,
витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № 507 від 21.01.2020 р.) - в розмірі 942 (дев`ятсот сорок дві гривні) грн. 06 коп.,
витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № 508 від 30.01.2020 р.) - в розмірі 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) грн. 16 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1