ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 661/3670/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/1123/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7

Адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Херсон в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000987 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 14.09.2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12 листопада 2020 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає зазначену ухвалу винесеною з порушенням норм КПК України. Також, суд не звернув уваги на те, що прокурором не наведено будь-яких обставин, які б вказували на наявність ризиків, що обумовлюють необхідність продовження такого запобіжного заходу, а також на ті обставини, що зменшують ці ризики. Крім того, обвинувачений вказує, що на даний час стороною обвинувачення не надано жодного експертного висновку по справі, тому всі звинувачення відносно ОСОБА_7 відпали. Просить ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нову, обравши йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає зазначену ухвалу такою, що не відповідає вимогам КПК України та нормам європейського права. Також, суд не звернув уваги на те, що прокурором не наведено будь-яких обставин, які б вказували на наявність ризиків, що обумовлюють необхідність продовження такого запобіжного заходу, а також на ті обставини, що зменшують ці ризики. Крім того, суд не прийняв до уваги, що для закінчення судового слідства залишено тільки вивчити висновки комісійної судово-медичної експертизи, для завершення якої потрібен тривалий час, інші необхідні процесуальні дії виконані, також, обвинувачений має реєстрацію та постійне місце проживання, щодо скоєння нових злочинів, то це тільки припущення, які нічим не підтверджені, щодо медичних довідок про стан здоров`я ОСОБА_7 , то вказаний діагноз лікується тільки хірургічним шляхом, тому такої можливості в умовах СІЗО не має. Просить ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нову, якою обрати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до спливу строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 завершити судове провадження в суді першої інстанції не представляється можливим, крім того, ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу та його продовження, продовжують існувати і на теперішній час, а саме, обвинувачений, з урахуванням його характеризуючих даних, тяжкості інкримінованого йому злочину, наявністю інших кримінальних справ у судах, може вчинити нові кримінальні правопорушення, ухилятися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, даних же на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою не надано, а стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, оскільки надана адвокатом копія медичної довідки про стан здоров`я ОСОБА_7 підтверджує можливість утримувати останнього в умовах СІЗО, а тому, на думку колегії суддів, дані ризики виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються необґрунтованими.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З огляду на вищевикладене, твердження адвоката та обвинуваченого про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та відмову в задоволенні клопотання, є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Посилання в апеляційних скаргах адвоката та обвинуваченого про те, що суд не прийняв до уваги, що для закінчення судового слідства залишено тільки вивчити висновки комісійної судово-медичної експертизи, для завершення якої потрібен тривалий час, інші необхідні процесуальні дії виконані, також, те, що обвинувачений має реєстрацію та постійне місце проживання, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які давали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційних скарг адвоката та обвинуваченого про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційних скарг адвоката та обвинуваченого про відмову в задоволенні клопотання, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 вересня 2020 року відносно продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4