Справа № 464/1816/20
пр.№ 1-кп/464/356/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2020 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження №0000553 від 27.03.2020 з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білопілля Сумської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_3 26.03.2020 в період часу з 13.30 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами (матеріали відносно яких віділені в окреме провадження), шляхом обману, під приводом того, що син потерпілої ОСОБА_6 , потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, з метою спасіння життя останнього, заволоділи грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 23 828 грн.

Так, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_3 та іншою невстановленою особою, 26.03.2020 близько 13.00 год. зателефонувала до потерпілої ОСОБА_6 на її стаціонарний номер телефону НОМЕР_1 , під приводом того, що її син ОСОБА_7 потрапив в дорожньо-транспортну пригоду з метою спасіння життя останнього, шляхом обману, переконав потерпілу передати грошові кошти та 2 золотих перстені ОСОБА_3 .

Перебуваючи біля квартири потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та невстановлена слідством особа, отримали від потерпілої грошові кошти в сумі 4000 гривень, 600 євро, згідно довідки НБУ станом на 26.03.2020 становило 17 828 грн. та 2 золотих перстені, загальною вартістю 2000 гривень, які належали потерпілій ОСОБА_6 , чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілій на суму 23 828 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому визнав, в показах підтвердив обставини скоєння ним злочину за обставин, пояснив, що він шукав якісь підробітки, дзвонив на різні телефони з метою працевлаштуватися. Йому подзвонили якісь люди і запропонували роботу, тому він погодивсяі приїхав у Львів. Йому на мобільний телефон, який він вказав при розмові, було скинуто смс повідомлення з зазначенням адреси куди потрібно поїхати і забрати гроші; приїхав за вказаною адресою і жінка похилого віку, яка є потерпілою передала йому гроші і 2 золотих перстні. Взявши кошти, він по домовленості віддав їх людині, яка надала йому таку роботу, а частину коштів залишив собі. Просить суворо не карати.

Потерпіла за викликом суду не прибула, клопотанням від 17.06.2020 просить проводити розгляд справи у її відстутності, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, судом досліджені докази:

- протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.03.2020, з якого вбачається, що ОСОБА_6 просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка шляхом входження в довіру заволоділа її грошовими коштами;
- протоколами тимчасового доступу до речей та документів від 18.05.2020, 29.05.2020;
- протоколами проведення слідчих експериментів від 25.05.2020 з відео записами;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.04.2020.
При оформленні цих доказів не було допущено істотного порушення прав та свобод обвинуваченого та інших осіб, а інформація, яка в них міститься, не дає суду правових підстав сумніватися у їх правдивості.
Таким чином, суд дійшов до переконання, що у кримінальному провадженні зібрана достатня кількість належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Дослідивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, суд вважає, що вони відповідно до вимог ст.ст. 85-86 КПК України є належними та допустимими, оскільки дані докази кожний окремо, а також у своїй сукупності, за своїм змістом та послідовністю підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України й відповідно підтверджують вину ОСОБА_3 в пред`явленому обвинуваченні.
Отже, аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вірно кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.190 КК України, оскільки він заволодів чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання суд керується наступним.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не перебуває на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання не встановлено.

Згідно досудової доповіді, наданої старшим інспектором Галицького районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області ОСОБА_8 результати оцінки обвинуваченого ОСОБА_3 показали високий ризик вчинення повторного правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб. Виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства шляхом застосування до нього покарання в межах санкції ч.2 ст.190 КК України.

Верховний Суд у правових позиціях (постанова від 07.06.2018 (справа № 203/921/16-к) наголосив на тому, що призначаючи покарання, суди також повинні враховувати і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України.

На думку суду, ступінь небезпечності ОСОБА_3 для суспільства, перевищує положення принципу поваги до його особистої свободи, та не вбачає підстав для застосування при призначенні покарання останньому вимог ст.ст. 69, 75 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Тому покарання у виді обмеження волі суд вважає, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.370, 373,374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання - 1 (один) рік обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 06.04.2020 (ухвала слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 06.04.2020 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою).

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1