25.09.2020
Справа № 642/4883/20
Провадження № 1-кс/642/1927/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні №0001742 від 22.09.2020 клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця мешкання на території м. Харкова та Харківської області не має, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Слідчим відділом Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 22.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001742, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення майна грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Яу зазначено у клопотанні слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що 22 вересня 2020 року, приблизно о 13 годин 30 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , знаходячись по вул. Терехівський в м. Харкові, вступили між собою у злочинну змову, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна з метою швидкого особистого збагачення, з корисливих спонукань. Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, підійшли до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на той час проходив біля б.1 по вул. Терехівській в м. Харкові, стали утримувати його за руки, таким чином, застосовуючи до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, після чого відкрито заволоділи його особистим майном, а саме: грошовими коштами у сумі 6 300 грн., сумкою, в якій знаходився мобільний телефон «Nokia 1680», гаманець з грошима в кількості 65 грн., посвідчення ветерана труда на ім`я ОСОБА_8 та ніші особисті речі потерпілого.

Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину втекли та розпорядились ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму вище 6 300 грн.

22.09.2020 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

22.09.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_6 відмовився від надання показань відповідно до ст. 63 Конституції України.

На обгрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні слідчим вказано на зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: :показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що 22.09.2020, близько 13.30 .30, двоє невстановлених чоловіка по вул. Терехівській в м. Харкові відкрито викрали його особисте майно: 6 300 грн., які він попередньо зняв зі своєї банківської картки через банкомат, сумку з особистими речами та документами, мобільним телефоном «Нокіа 1680»; оглядом місця події, проведеного 22.09.2020 за участю ОСОБА_7 , біля б. 50 по вул. П. Болбочана в м. Харкові, під час якого вилучено сумку з особистими речами, у тому числі мобільним телефоном «Нокиа 1680» та документами потерпілого ОСОБА_8 ; оглядом місця події, проведеного 22.09.2020 за участю ОСОБА_7 , біля б. 4 по вул. Підлісній в м. Харкові, під час якого ОСОБА_7 видав грошові кошти в сумі 6 300 грн.; речовими доказами грошовими коштами в сумі 6 300 грн., вилученими у ОСОБА_7 біля б. 4 по вул. Підлісній в м. Харкові, особистими речами та документами потерпілого ОСОБА_8 вилученими біля б. 50 по вул. П. Болбочана в м. Харкові під час огляду місця події, проведеного за участю ОСОБА_7 ; пред`явленням осіб для впізнання, під час яких потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_7 , ОСОБА_6 як осіб, які вчинили відносно нього грабіж 22.09.2020.

В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор послалися на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаходячись на волі, може незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, тому що він підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, вчиненого групою осіб відносно потерпілого похилого віку, окрім того, ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має; постійного місця мешкання на території Харківської області та м. Харкова не має, раніше судимий за умисні тяжкі злочини, що свідчить, що він на шлях виправлення не став, схильний до ведення злочинного образу життя, уявляє підвищену соціальну небезпеку.

Прокурор та слідчий клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, вказуючи на відсутність доказів вчинення інкримінованого злочину, та просили обрати більш мякий запобіжний захід.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 , обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Одночасно, слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, не обружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований у Луганській області, але за місцем реєстрації не проживає, : постійного місця мешкання на території м. Харкова та Харківської області не має, раніше судимий 17.07.1998 р. Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 81, ч.3 ст. 141, 44, 208, 42 ( 1960 р.) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 31.10.2002 Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 296, 70, 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі; 24.10.2008 Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 22.08.2016 Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна ( термін розрахований з 22.08.2016, відповідно до ст. 72 ч.5 КК України у термін покарання зараховано термін попереднього триманні під вартою з 15.09.2015 по 22.08.2016).

Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність зазначених вище обставин, ті обставини, що у ОСОБА_6 не має офіційних джерел отримання прибутку, характер та обставини вчинення інкримінованого злочину, відсутні міцні соціальні зв`язки, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 20.11.2020 року.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

При цьому, відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, слідчий суддя визначає заставу, в розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 84080 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Вказаний розмір застави не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 20 листопада 2020 року.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 , тобто з 19-10 год. 22 вересня 2020 р.

Строк дії ухвали до 20 листопада 2020 року .
Визначити суму застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 84080 ( вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, до спливу терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1