Справа №381/2075/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3629/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 09 » листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2020 року, якою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 155, ч.ч. 1,2 ст. 156, ч. 5 ст. 301 КК України - продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме по 16 листопада 2020 року включно, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000552 від 26.09.2018р. за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 152 ч.4, 153 ч.3, 155 ч.1, 156 ч.1, 156 ч.2, 149 ч.3, 301 ч.4, 301 ч.5, 263 ч.1 КК України, ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 152 ч.4, 153 ч.3, 155 ч.1, 156 ч.1, 156 ч.2, 301 ч.5 КК України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2020р. ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 16 листопада 2020 року включно.
Ухвала суду обґрунтована тим, що відносно ОСОБА_8 було раніше застосовано запобіжний захід у виді застави із покладенням обов`язків, які ним порушені у зв`язку з чим відносно нього змінений запобіжний захід із застави на тримання під вартою і на даний час продовжує існувати ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив вказану ухвалу скасувати, обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків: прибувати до суду, не відлучатись з населеного пункту де проживає, повідомляти суд про зміну місця проживання, утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими.
Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт вважає, що судом першої інстанції допущені суттєві порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки до розгляду справи допущено, який не надав суду належних повноважень, т.я. постанова керівника регіональної прокуратури про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні не містить дати її винесення; зазначив, що в порушення вимог кримінального процесуального законодавства стороною обвинувачення не було подано відповідне письмове клопотання; в обґрунтування продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 прокурором не надано жодного письмового підтвердження щодо наявності ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки на його думку абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_11 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
На думку апеляційного суду, суд дотримався вказаних вимог закону.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2020р. ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 16 листопада 2020 року включно, при цьому, судом враховано те, що він обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, у т.ч. особливо тяжкого злочину, до обвинуваченого раніше було застосовано запобіжний захід у виді застави із покладенням обов`язків, які ним порушені у зв`язку з чим відносно нього змінений запобіжний захід із застави на тримання під вартою, і на даний час продовжує існувати ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому відсутні достатні стримуючі фактори, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З такими висновками суду І інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи захисника обвинуваченого про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З огляду на це, доводи захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що оскаржувана ухвала є такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки на даний час обраний його підзахисному запобіжний захід не відповідає меті його застосування, загальним засадам кримінального судочинства, вимогам Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та сучасним підходам, закріпленим нині діючим кримінальним процесуальним законом, не можуть бути визнані обґрунтованими та давати підстави для скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2020р., оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для визнання її незаконною або необґрунтованою.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про те, що стороною обвинувачення не було подано клопотання про продовження строків тримання під вартою в порушення ст.ст. 184, 199 КПК України є безпідставними, оскільки кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 перебуває на стадії судового розгляду та відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності дати винесення на постанові керівника прокуратури про зміну групи прокурорів не вплинули на правильність прийнятого судом рішення.
Доводи апелянта про те, що в ухвалі відсутні нові мотиви доцільності продовження запобіжного заходу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України при розгляді питання про продовження строку запобіжного заходу суд повинен встановити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Вказані обставини були перевірені судом першої інстанції та свої висновки стосовно цього суд зазначив в ухвалі.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що існування абстрактної можливості перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки в судовому рішенні судом, крім обґрунтованості підозри, встановлено наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України та встановлено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
За сукупності таких обставин, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 199,404, 407,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2020 року, якою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 155, ч.ч. 1,2 ст. 156, ч. 5 ст. 301 КК України - продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме по 16 листопада 2020 року включно - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді __________________ _____________________ ___________________