Справа № 137/944/20
Провадження №11-кп/801/1426/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000148 від 13.07.2020,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2020 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
-15.03.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі,
-18.11.2019 року на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області звільнений умовно-достроково з невідбутим покаранням строком на 9 місяців 24 дні,

-визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
- 23.01.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки,
-визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Літинського районного суду Вінницької області від 27.10.2020 ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 71,72 КК України ОСОБА_7 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду від 15.03.2017 року та призначено остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.71,72 КК України ОСОБА_8 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду від 23.01.2018 року та призначено остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту затримання, а саме 20.07.2020 року.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з моменту затримання, а саме 20.07.2020 року.
Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишено до вступу вироку в законну силу.
Речові докази - дві картонні коробки з-під ноутбуків марки «DELL» та марки «Aser» із відповідним маркуванням вирішено знищити.

Судовим рішенням суду першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 в період не знятої та не погашеної судимості спільно з обвинуваченим ОСОБА_8 , на шлях виправлення не стали та вчинили новий умисний злочин за наступних обставин.
Так, ОСОБА_7 попередньо вступивши в невстановлений слідством час та місці в злочинний зговір на вчинення таємного викрадення чужого майна з ОСОБА_8 та 10.07.2020 прибули в смт. Літин з м. Вінниці.
В подальшому, близько 10:40 год. 10.07.2020 ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, та обернення його на власну користь, розробивши план злочинних дій, розподіливши між собою функціональні ролі з метою вчинення крадіжки зайшли до приміщення магазину побутової техніки «Техно-люкс», що належить ФОП ОСОБА_9 , та розташований за адресою АДРЕСА_2 .
У подальшому, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, оглянули торгівельну залу, при цьому, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, непомітно для оточуючих, з торгових стелажів, таємно здійснили крадіжку ноутбуків «DELL» моделі «Inspiron 3584» вартістю 10680 гривень та марки «Aser» моделі «Aspire 3» вартістю 5950 гривень, відповідно до товарного чеку №б/н від 12.07.2020 наданого ФОП « ОСОБА_9 ».
Після цього обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , помістивши вищевказані ноутбуки в середину заздалегідь заготовленої сумки, з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, реалізувавши викрадені ноутбуки ОСОБА_10 за 7000 гривень.
Своїми діями, обвинувачені ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 завдали потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 16 630 гривень.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність своєї вини у вчиненні злочину та правильність кваліфікації його дій, просить вирок Літинського районного суду Вінницької області від 27.10.2020 щодо нього змінити, пом`якшивши йому строк призначеного покарання.
В доводах апеляційної скарги посилається на те, що він повністю визнав свою вину у вчиненні злочину та розкаюється, а потерпіла ОСОБА_9 немає до нього матеріальних і моральних претензій.
Інші учасники кримінального провадження вирок суду в апеляційному порядку не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою апеляційну скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, посилаючись на її необґрунтованістю та безпідставність, а вирок місцевого суду залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_11 повідомлялися судом про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте не виявили свого бажання приймати в апеляційному розгляді та судове рішення не оскаржували. За таких підстав обвинувачений та прокурор не заперечували проти апеляційного розгляду у їх відсутність, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України судовий розгляд відбувся у їх відсутність.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши ретельно доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 ,колегія суддів апеляційного суду не знаходить їх переконливими, оскільки встановлено, що призначене ОСОБА_7 покарання за своєю суворістю відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, виходячи з наступних підстав.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються, а тому перевірці не підлягають.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що, на його думку призначене йому покарання за своїм видом є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину і його особі.
Так, відповідно до вимог статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно керувався вимогами ст. ст. 65-67 КК України та взяв до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Зокрема, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 , судом в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особу обвинуваченого, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також те, що він усвідомив свою вину, щиро розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину, які суд відносить до обставин, що пом`якшують його покарання.
При цьому, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ст. 185 ч.2 КК України, судом першої інстанції враховано те, що він вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
Окрім того, визначаючи міру покарання обвинуваченому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду переконана, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно керувався вимогами ст. ст.50, 65 КК України, та дійшов цілком правильного та обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства, оскільки він вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, а тому йому необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України - у межах санкції вказаної статті у виді відбування позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Окрім цього, апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , звертає увагу також і на те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин в період незнятої та непогашеної судимості, так як будучи звільнений 18.11.2019 року умовно-достроково з невідбутим покаранням строком на 9 місяців 24 дні, а тому на підставі ст. 71 КК України суд першої інстанції правильно визначив йому міру та строк покарання, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 15.03.2017 року Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України, яким його було засуджено до 3 років позбавлення волі.
У зв`язку з цим колегія суддів апеляційного суду переконана, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому на думку колегії суддів, у даному випадку саме такий вид та розмір покарання щодо ОСОБА_7 буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, тому не вбачає достатніх підстав для його зміни, як того просить у своїй скарзі обвинувачений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Літинського районного суду Вінницької області від 27.10.2020 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який утримується під вартою протягом цього ж часу з моменту отримання ним копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4