Справа № 579/41/21
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
"27" січня 2021 р. м.Кролевець
Кролевецький районний суд Сумської області
у складі судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши подання начальника Кролевецького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Сумській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець Сумської області, громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в порядку ст. 89 КК України, 15.01.2020 р. засудженого Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку на 1 рік,
в с т а н о в и в:
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. У відповідності до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Ухвалою Кролевецького районного суду Сумської області від 20.01.2021 приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року. ОСОБА_3 визнано засудженим за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання за вироком суду, встановивши іспитовий строк терміном на один рік.
Начальник Кролевецького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Сумській області ОСОБА_4 06.01.2021 звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного судом покарання у зв`язку з невиконанням ним покладених на нього обов`язків.
У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надходило, що не перешкоджає розгляду клопотання без їхньої участі за змістом ч. 5 ст. 539 КПК України. ОСОБА_3 подав до суду заяву, у якій просив у задоволенні подання відмовити. При цьому він пояснив, що допустив порушення з поважних причин, розкаявся і на даний час суворо виконує покладені на нього зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
ОСОБА_3 з 27.02.2020 р. по 27.07.2020 року перебував на обліку Києво-Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м.Києві та Київській області. Протягом перебування на обліку Києво-Святошинського РВ ФДУ «Центр пробації» у м.Києві та Київській області двічі не з`явився на реєстрацію до відділу пробації, попередження останньому не виносилось, у справі наявний рапорт працівників відділу про те, що засуджений в телефонному режимі повідомив про зміну місця проживання з проханням надіслати особову справу для виконання за територіальністю до Кролевецького PC ФДУ «Центр пробації» в Сумській області.
27.07.2020 року після підтвердження факту проживання засудженого ОСОБА_5 поставлений на облік Кролевецького районного сектору. 06.08.2020 року ОСОБА_3 був повторно ознайомлений з порядком та умовами поведінки осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, про що підписав відповідну підписку. Постановою про призначення днів явки на реєстрацію ОСОБА_3 була призначена реєстрація два рази на місяць - перший, третій понеділок кожного місяця.
26.08.2020 р. до Кролевецького районного сектору з Кролевецького ВПГУНП надійшла інформація про вчинення вказаним засудженим адміністративних правопорушень. Так, 14.03.2020 р. ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1 КУпАП Козятинським ВП Калинівського ВПГУНП у Вінницькій області (попередження), 14.03 2020 - притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.178 КУпАП Козятинським ВП Калинівського ВПГУНП у Вінницькій області ( штраф 51 грн.), 19.06 2020 - притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП Кролевецьким ВПГУНП у Сумській області ( штраф 170 грн.) та 19.06 2020 - притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.178 КУпАП Кролевецьким ВПГУНП у Сумській області (штраф 51 грн.).
07.09.2020 р. ОСОБА_3 отримав офіційне застереження у виді письмового попередження за допущені порушення адміністративного законодавства.
21.12.2020 р. ОСОБА_3 не з`явився на реєстрацію до Кролевецького районного сектору та 04.01.2021 р. отримав офіційне застереження у виді письмового попередження, пояснивши свою неявку тимчасовими заробітками, які трапились у м. Києві, та неможливістю виїхати через те, що не тримав обіцяних коштів за роботу.
Для підтвердження більш повних даних щодо вчинення адміністративних правопорушень до Козятинського ВП Калинівського ВПГУНП у Вінницькій області був надісланий запит 15.09.2020 року, потім повторно - 01.10.2020 року. 14.12.2020 року отримана запитувана інформація стосовно вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_3 з Козятинського ВП Калинівського ВПГУНП у Вінницькій області , до якої долучені копії відповідних постанов. 21.12.2020 року отримана інформація з Кролевецького ВПГУНП в Сумській області про вчинення ОСОБА_3 адміністративних правопорушень 19.06.2020 року, до якої долучені копії постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.
Таким чином, ОСОБА_3 допустив порушення адміністративного законодавства протягом іспитового строку, а також після винесеного попередження не з`явився на реєстрацію до Кролевецького PC. За час перебування на обліку в Кролевецькому PC ОСОБА_3 за місцем проживання зарекомендував себе з кращого боку, скарг від сусідів не надходило. Всі адміністративні правопорушення вчинені до постановки на облік Кролевецького районного сектору.
Таким чином, засуджений ОСОБА_3 ухиляється від контролю за його поведінкою та способом життя. Це може призвести до вчинення ним нових злочинів, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши особову справу №11/2020 на засудженого ОСОБА_3 , приходить до висновку, що подання про скасування звільнення від покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.
Згідно ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до вимогст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другоюстатті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Згідно до вимог ч. 1ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно ч.2 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно ч.5 ст.166 КВК України поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.
Як роз`яснено в п. 10Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 N 7, згідно з ч. 2 ст.78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Пунктами 2, 3 розділу 3 Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженогоНаказом Мінюста від 29.01.2019 №272/5, який набрав чинності 29.01.2019,передбачено, що невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених). Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.
Поняття верховенства права та зміст розкрито у Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004. Так, як вказав Конституційний Суд України, верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема, у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу і рівність особи. Справедливість одна із основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (абзаци другий, третій, четвертий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини).
Судом встановлено, що вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.01.2020 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. У відповідності до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_3 з 27.02.2020 р. по 27.07.2020 року перебував на обліку Києво-Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м.Києві та Київській області. 27.07.2020 року після підтвердження факту проживання засудженого ОСОБА_5 поставлений на облік Кролевецького районного сектору. 06.08.2020 року засуджений з`явився до сектору з питань пробації та був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, що підтверджується відповідною розпискою.
З матеріалів подання та особової справи вбачається, що дійсно, в період відбування покарання з випробуванням засуджений ОСОБА_3 притягався до адміністративної відповідальності. Так, 14.03.2020 р. ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1 КУпАП (попередження), та до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.178 КУпАП (штраф 51 грн.) Козятинським ВП Калинівського ВПГУНП у Вінницькій області; 19.06 2020 - притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (штраф 170 грн.) та 19.06 2020 - за ч.2 ст.178 КУпАП (штраф 51 грн.) Кролевецьким ВПГУНП у Сумській області. Крім того, 21.12.2020 р. ОСОБА_3 не з`явився на реєстрацію до Кролевецького районного сектору пробації та 04.01.2021 р. отримав офіційне застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання. Судом встановлено, що причини неявки засудженого на реєстрацію були поважними, оскільки 21.12.2020 він не з`явився, у зв`язку з перебуванням у м. Києві, куди приїхав на роботу, але через брак коштів не мав змоги своєчасно прибути до м. Кролевець, про що надав відповідні пояснення органу пробації та в суді.
Проте, з матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_3 протягом переважного часу іспитового строку дотримувався накладених на нього обмежень. Згідно з оцінкою ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, визначено рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, як низький. Засуджений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно.
Суд зазначає, що наведений у клопотанні органу пробації факт притягнення засудженого ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та неявки на реєстрацію, з урахуванням наданих пояснень, не можуть свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.
Приймаючи до уваги вищезазначене, враховуючи те, що в клопотанні не міститься достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_3 умисно не виконує покладені на нього обов`язки та дійсно не бажає стати на шлях виправлення, зважаючи на відсутність доказів, які б свідчили про необхідність скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення останнього для відбування покарання, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного подання відносно засудженого ОСОБА_3 за обставин, які визначені в поданні.
На підставі викладеного та керуючись п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 N 7, ст.78 КК України, ст.ст.8,534,537,539 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Відмовити в задоволенні подання начальника Кролевецького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Сумській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, засудженого 15.01.2020 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, ухвалою Кролевецького районного суду Сумської області від 20.01.2020 визнано засудженим за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років обмеження волі та таким, що звільнений від відбування призначеного покарання за вироком суду, встановивши іспитовий строк терміном на один рік.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленогоКПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1