ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
за участі сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника
потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001062 від 07.08.2019 р. за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Путила Путильського району Чернівецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, приватного підприємця, одруженого, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 листопада 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
ЄУНСС:725/5548/19
НП:11-кп/822/36/21 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ч.1 ст.125 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .
Вирішено питання про долю речових доказів.
На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він просить скасувати вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 листопада 2020 року щодо ОСОБА_6 , а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України. Одночасно просить визнати недопустимими всі докази по справі, які не відкривались обвинуваченому в порядку ст. 290 КПК України по даному кримінальному провадженню.
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що матеріли кримінального провадження не були відкриті обвинуваченому в порядку ст.290 КПК України, при цьому копію обвинувального акту він не отримував.
Зазначає, що свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції показав, що був залучений в якості понятого для засвідчення факту відмови підозрюваного підписати протокол процесуальної дії, при цьому, вказав на адвоката ОСОБА_7 , а не на обвинуваченого ОСОБА_6 , як на особу, яка відмовилась від підпису.
Також вказує на те, що згідно з журналом обліку відвідувачів, запрошених та доставлених до Чернівецького відділу поліції ГУ НП в Чернівецькій області за 30 вересня 2020 року, ОСОБА_11 зайшов у відділ поліції о 18 год.20 хв., а вийшов о 18 год.25 хв., а ОСОБА_6 о 18 год. 50 хв., а вийшов о 19 год.10 хв., при цьому відомості про перебування у відділі поліції того ж дня свідка ОСОБА_12 відсутні.
Вважає, що покази свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також обвинуваченого ОСОБА_6 невірно викладено судом першої інстанції.
У зв`язку з усім вищезазначеним, на думку апелянта, всі докази по справі, які не були відкриті ОСОБА_6 в порядку ст.290 КПК України, повинні бути визнані недопустимими доказами, а кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з неможливістю встановити достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпанням можливості їх отримати.
Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.
Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6 06.08.2019 р. близько 17 год. 10 хв. неподалік від входу на територію ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня», що по вул. Буковинській в м. Чернівці, на ґрунті тривалих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю наніс ОСОБА_8 , один удар правою ногою в пахову область. Згідно висновку експерта № 769 втор, від 12.08.2019 р. ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: синець в ділянці промежини в проекції серединної лінії між статевим членом та заднім проходом, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав у ній зазначених, міркування прокурора, потерпілого та його представника адвоката ОСОБА_9 , які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити вирок районного суду, як законний та обґрунтований, без змін, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, при наведених у вироку обставинах, підтверджуються зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї вини, покладені в основу вироку докази повністю викривають обвинуваченого в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження потерпілому, при цьому районний суд навів належне мотивування своїх висновків щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, за який його засуджено, з яким погоджується колегія суддів.

Так, потерпілий ОСОБА_8 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, у суді першої та апеляційної інстанції пояснив, що 06.08.2019 року близько 17 години йшов по вул. Буковинській в м. Чернівці, де біля Чернівецької обласної клінічної лікарні ОСОБА_6 завдав йому удар ногою ззаду, пояснивши удар тим, що це за заяву в поліцію, яку він написав за результатами конфлікту 01.06.2019 р. Після цього він зателефонував свідку ОСОБА_14 , адвокату та викликав поліцію.

Пояснення потерпілого повністю узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_15 , який будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384,385 КК України, у суді першої інстанції показав, що він працює на прохідній в Чернівецькій обласній клінічній лікарні і в той день за місцем своєї роботи на вулиці стояв та розмовляв зі своїм сином ОСОБА_8 . Згодом його син пішов в сторону вул. Головної і він побачив, що якийсь хлопець вдарив правою ногою його сина ззаду. Після цього він одразу підійшов до сина, який повідомив, що це був ОСОБА_6 . Згодом приїхав свідок ОСОБА_14 та працівники патрульної поліції, а обвинувачений ОСОБА_6 повернувся у лікарню.

Свідок ОСОБА_14 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384,385 КК України, в районному суді показав, що 06.08.2019 р. приблизно після обіду в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 йому стало відомо про те, що ОСОБА_6 біля Чернівецької обласної клінічної лікарні завдав тілесні ушкодження потерпілому і потрібно приїхати та допомогти викликати поліцію. Після приїзду на місце конфлікту він бачив обвинуваченого, який на автомобілі марки «Toyota Land Cruiser» вже від`їжджав з місця.

Також суд першої інстанції вірно обґрунтував свої висновки показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які надали суду показання щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що підлягали доказуванню у ньому.

У колегії суддів немає підстав недовіряти показанням потерпілого та вказаних свідків, оскільки усі вони були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, крім того, їх свідчення повністю узгоджуються з письмовими матеріалами кримінального провадження, які детально викладені у вироку та оцінені районним судом у відповідності до ст. 94 КПК України.

Що стосується показань свідка ОСОБА_13 , то суд першої інстанції вірно розцінив його показання критично та не взяв їх до уваги, оскільки він є другом обвинуваченого та його показання мали суттєві розбіжності, крім того, дуже відрізнялись від показань інших свідків, а також із письмовими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

Твердження захисника про те, що обвинуваченому не було відкрито в порядку ст. 290 КПК України усіх матеріалів кримінального провадження, то такі були предметом дослідження обох судів, та визнані безпідставними з огляду на таке.

Порядок відкриття матеріалів іншій стороні регулюється ст.290 КПК України. За змістом вказаної статті, саме прокурор або слідчий за дорученням прокурора повідомляють про надання підозрюваному та захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування.

У своїй постанові від 06.12.2018 р. (справа № 521/2542/14-к) Верховний Суд констатував, що відповідно за самим змістом ч. 2 ст. 290 КПК України презюмується, що відкриття має бути здійснено до початку судового розгляду, оскільки сторони мають право на час бути готовими до проведення змагального процесу - мати заперечення на доводи сторони обвинувачення та навпаки.

Разом з тим, сторона як захисту, так і обвинувачення не може використовувати вказане положення процесуального закону як формальну й безумовну підставу, щоб вимагати від судів скасувань судових рішень.

Крім того, положення ч. 12 статті 290 КПК України про наслідки недопущення судом відомостей, що містяться в них як докази, може мати місце лише у випадку саме невідкриття матеріалів провадження. Але щодо відкриття матеріалів тільки до початку проведення підготовчого судового засідання законодавцем нічого не зазначено.

Тому не виключається, що таке відкриття вже може бути здійснено й тоді, коли судовий розгляд розпочався, наприклад, в разі залучення нового захисника або в інших випадках.

Як було встановлено в суді першої та перевірено в суді апеляційної інстанції копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування були вручені обвинуваченому в суді під час підготовчого судового засідання.

Таким чином, вимоги ст. 290 КПК України були повністю виконані та дотримані.

Одночасно протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування (а.к.а.142,т.1) підтверджується те, що підозрюваний ОСОБА_6 здійснив фотографування матеріалів кримінального правопорушення на власний телефон, однак від підпису відмовився, що засвідчено підписами понятих: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Обставини, викладені у вищевказаному протоколі, підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Колегія суддів погоджується із твердженнями районного суду про те, що до початку розгляду справи по суті обвинувачений залучив захисника ОСОБА_7 , який мав можливість ознайомитися з як матеріалами судового провадження, так і з матеріалами досудового розслідування.

Більш того, будь-яких клопотань про надання часу для підготовки до проведення змагального процесу сторона захисту не подавала.

Отже твердження захисника про невідкриття матеріалів кримінального провадження обвинуваченому в порядку ст. 290 КПК України не ґрунтуються на матеріалах справи.

Проаналізувавши все вищезазначене в своїй сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що досліджені судом першої інстанції докази є належними та допустимими, які в своїй сукупності та взаємозв`язку доводять існування обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено даних стосовно того, що під час збирання (формування) письмових доказів, які покладенні в основу ухваленого вироку, було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які б давали апеляційному суду підстави для визнання їх недопустимими.

З приводу призначеного ОСОБА_6 покарання, то, на думку колегії суддів, воно призначено обвинуваченому відповідно до вимог закону, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів, і відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вирок районного суду є законним і обґрунтованим, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 листопада 2020 щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3