Справа № 461/5347/20
Провадження № 1-кс/461/4476/20
УХВАЛА

24.07.2020 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання дізнавача Галицького ВП Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_2 про арешт майна,

встановив:

згідно клопотання, слідчим відділом Галицького ВП Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 01.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Дізнавач Галицького ВП Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_2 , за погодженням прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене 01.07.2020 року у ОСОБА_3 посвідчення.

Ухвалою слідчого судді від 08 липня 2020 року клопотання дізнавача про арешт майна у даному кримінальному провадженні повернуто прокурору для усунення недоліків, та встановлено строк сімдесят дві години, з моменту отримання копії ухвали.
Станом на день винесення даної ухвали недоліки вказані в ухвалі слідчого судді від 08.07.2020 року прокурором та слідчим не усунуто.
Згідно ч.3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Таким чином, в порушення ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про поновлення пропущеного строку для подачі до суду клопотання про арешт майна слідчому судді не подано.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що порушення та недоліки вказані в ухвалі слідчого судді усунуті не були, клопотання про арешт майна підлягає поверненню слідчому.
Керуючись ст. 172 КПК України, -

постановив:

Клопотання дізнавача Галицького ВП Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000001 від 01.07.2020 року - повернути слідчому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1