Справа № 635/5494/20
Провадження № 1-в/635/780/2020
УХВАЛА

07 грудня 2020 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення призначеного покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України відносно засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новобураново Усть-Калманського району Алтайського краю, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-04 квітня 2003 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробування на іспитовий строк 2 роки;
-22 квітня 2004 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяця, звільнений 12.03.2007 умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяць 7 днів;
-14 листопада 2007 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, звільнений 16.09.2008 умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 4 дні;
-17 січня 2012 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування на іспитовий строк 2 роки;
-10 вересня 2015 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування на іспитовий строк 3 роки;
засудженого 15 червня 2017 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, ?

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 , в якому останній просить суд привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ, вирок Зміївського районного суду Харківської області від 15 червня 2017 року відносно ОСОБА_4 .
Прокурор, представник установи та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Представник установи та засуджений надали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд вказаної справи у їх відсутність. Прокурор про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали за клопотанням виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 прийшов до наступного висновку.
Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту ? Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Так, відповідно до частин першої, другої статті 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відтак, з 01 липня 2020 року кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 309 КК України, виходячи з санкції частини відповідної статті, перестало бути злочином та тепер відноситься до категорії кримінальних проступків, адже в новій редакції відповідна санкція викладена в наступній редакції: «караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Санкція ж частини першої статті 309 КК України в редакції чинній до 01 липня 2020 року передбачала покарання, зокрема, у виді позбавленням волі строк до трьох років. Отже, санкція частини першої статті 309 КК України в реакції Закону № 2617-VIII передбачає більш м`який вид покарання, ніж позбавлення волі.
За положеннями частини першої статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Як встановлено судом з клопотання, ОСОБА_4 був засуджений вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15 червня 2017 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, зокрема, за ч. 1 ст.309 КК України ? у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.71 КК України за сукупність вироків до покарання, призначеного ОСОБА_4 за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 10 вересня 2015 року, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Оскільки в редакції Закону № 2617-VIII санкція частини першої статті 309 КК України пом`якшує кримінальну відповідальність осіб, засуджених за вчинення відповідного кримінального правопорушення, вказаний закон має зворотну дію у часі в тій частині, в якій пом`якшує становище особи.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений вироком від 15.06.2017 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, за злочин передбачений до набрання чинності положень Закону № 2617-VIII, та який входить в сукупність, призначене покарання не відбув, на нього поширюються правила заміни невідбутої частини покарання більш м`яким ? у виді обмеження волі з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України.
Приймаючи до уваги, що санкція ч.1 ст.309 КК України в редакції Закону № 2617-VIII не передбачає покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним визначити засудженому ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15 червня 2017 року, за якими засудженому призначено покарання, ? за правилами частини першої статті 65 та частини першої статті 72 КК України у виді обмеженні волі на строк чотири роки.
Оскільки остаточне покарання ОСОБА_4 за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15 червня 2017 року призначено на підставі статей 70 та 71 КК України, виходячи з правил статті 72 та 74 КК України, остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 слід визначити таким, яке раніше призначене вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15 червня 2017 року, а саме, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, ?

постановив:

Клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення призначеного покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? задовольнити.
Визначити ОСОБА_4 за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15 червня 2017 року покарання за ч.1 ст.309 КК України ? у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.
Остаточне покарання ОСОБА_4 залишити раніше призначене вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15 червня 2017 року, а саме, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1