Справа № 495/7333/20
№ провадження 1-кс/495/2335/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2020 р. м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю представника заявника - адвоката ОСОБА_3 ,
прокурора Білгород Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 на постанову прокурора Білгород - Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 10.11.2020 року про відмову у визнанні потерпілим, -
В С Т А Н О В И В:
01.12.2020 року представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на постанову прокурора Білгород - Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 10.11.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою по кримінальному проваджені № 0000211, яке внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 282 КК України.
Мотивуючи скаргу наступним, що 21 липня 2020 року ОСОБА_5 до Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області подано заяву про вчинення стосовно неї дій, що містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 Кримінального Кодексу України.
28 липня 2020 року на вимогу стосовно надання ОСОБА_5 витягу з ЄРДР та пам`ятки потерпілої, їй було надано листа від 28.07.2020 року за № 42/К- 1172, що її заяву долучено до матеріалів кримінального провадження № 0002437, тобто інформація за заявою ОСОБА_5 від 21.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесена, досудове розслідування не розпочато, дана відповідь суперечить вимогам ст. 214 КПК України, на підставі чого ОСОБА_5 було подано до місцевого суду скаргу на бездіяльність Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області щодо не внесення відомостей про вчинення відносно ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвалою слідчого судді Білгород - Дністровського міськрайонного суду ОСОБА_6 від 07 серпня 2020 року по справі №495/4622/20 скарга ОСОБА_5 задоволена, зобов`язано уповноважену особу Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області негайно, але не пізніше 24-годин внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 21.07.2020 року про вчинення кримінального правопорушення.
10 серпня 2020 року, а згодом повторно 08 вересня 2020 року ОСОБА_5 через канцелярію Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області надано заяву з копією ухвали суду від 07.08.2020 року завірену належним чином, однак зазначена ухвала суду Білгород - Дністровським ВП ГУНП в Одеській області не була виконана.
17.09.2020 року ОСОБА_5 до Білгород - Дністровської місцевої прокуратури по пошті було відправлено заяву про вчинене відносно неї кримінального правопорушення, передбачене ст. 382 КК України. Згідно поштового повідомлення лист отриманий 22.09.2020 року.
29 вересня 2020 року ОСОБА_5 по пошті отримала відповідь з Білгород - Дністровської місцевої прокуратури, в якій чомусь була відповідь на ніби її звернення щодо можливого вчинення кримінального правопорушення уповноваженою особою Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області за фактом невиконання вимог ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.08.2020 року по справі № 495/4622/20.
Однак, до Білгород - Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_5 звернулась із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, яке в рамках ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
В зв`язку з незгодою із бездіяльність правоохоронних органів ОСОБА_5 було подано слідчому судді Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області скаргу на бездіяльність керівника Білгород - Дністровської місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.
Ухвалою слідчого судді Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.10.2020 року по справі №495/6044/20 було зобов`язано керівника Білгород - Дністровської місцевої прокуратури Одеської області або іншу уповноважену особу внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості за заявою ОСОБА_5 від 16.09.2020 року про скоєння відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, розпочати досудове розслідування та повідомити про його початок заявника.
21.10.2020 року ОСОБА_5 керівнику Білгород - Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_7 направлено заяву щодо негайного виконання вищезазначеної ухвали суду.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не було сповіщено про виконання вищезазначеної ухвали слідчого суді, 05.11.2020 року ОСОБА_5 на ім`я керівника Білгород Дністровської місцевої прокуратури було направлено заяву щодо надіслання їй витягу з ЄРДР та пам`ятки потерпілої.
Листом від 10.11.2020 року за вих. 16.49-52-12281вих-20 ОСОБА_5 сповіщено, що здійснення досудового розслідування доручено СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області та долучено витяг з ЄРДР.
Згодом, 25 листопада 2020 року ОСОБА_5 по пошті з Білгород - Дністровської місцевої прокуратури отримала наступний супровідний лист за № 16.49-52-12314вих-20 від 10.11.2020 року та постанову прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000211.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для відмови у визнанні ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000211 від 10.11.2020 року, потерпілою став висновок прокурора про те, що предметом злочину, передбаченого ст. 382 КК України є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений: а) судом будь-якої юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); б) судом будь-якої інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); в) судом із будь-якої категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних) і г) набрав законної сили та оскільки ОСОБА_5 , окрім поданої заяви про залучення до кримінального провадження у якості потерпілої не надано жодного підтверджуючого документа щодо спричинення їй моральної, фізичної або майнової шкоди.
На думку ОСОБА_5 вищезазначені обставини повністю спростовують доводи прокурора в постанові про відмову у визнанні потерпілим.
ОСОБА_5 зазначає, що постанова є незаконною і має бути скасована з наступних підстав:
1.Головним завданням держави у випадках вчинення злочинів є захист законних прав та інтересів громадян. Тому діяльність органів, які здійснюють кримінальне провадження, має бути спрямована на реальне забезпечення гарантій учасників провадження, і ефективне поновлення їхніх прав у разі порушення.
2.За змістом ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні є фізична особа, яка звернулася із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, що підлягає внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та служить передумовою для початку досудового розслідування. Аналіз зазначеної норми дозволяє зробити висновок, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Тобто така особа, набуває прав потерпілого незалежно від рішень слідчого чи прокурора.
Слід зазначити, що заява про вчинення злочину, інформація про що і була внесена до ЄРДР за № 0000211, подана саме особою, якій завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.
3. Прокурором не вчинено дій на проведення перевірки зазначених у заяві ОСОБА_5 про скоєння відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України від 16.09.2020 року, обставин.
4.На підставі наявних ухвал слідчих суддів від 09.10.2020 року та від07.08.2020 року, ОСОБА_5 відповідає критерію потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки у зв`язку з невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, порушуються її права на захист від кримінального правопорушення вчиненого відносно ОСОБА_5 .
5. При цьому, неможливість виконання вищезазначеного судового рішення призводить до обмеження та порушення гарантованого ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
6. Тривале невиконання рішення суду заподіює особі шкоду і така позиція закріплена у рішеннях Європейського суду з прав людини зокрема у справах «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року та «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року.
На підставі вищевикладеного, ОСОБА_5 звернулась до суду з відповідною скаргою на постанову прокурора про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному проваджені № 0000211, яке внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 282 КК України, в якій просить постанову прокурора від 10.11.2020 року скасувати та зобов`язати прокурора Білгород - Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 залучити ОСОБА_5 до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000211, як потерпілу та вручити їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.
Представник заявника адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала скаргу та просили вимоги скарги задовольнити посилаючись на обставини, які викладені в скарзі.

Прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечував вважаючи її безпідставною та необґрунтованою.

Ознайомившись із матеріалами скарги, заслухавши думку представника заявника, прокурора, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Згідно положень глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.

Слідчим суддею встановлено, що провадженні СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000211, яке внесено до ЄРДР 10.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

06.11.2020 року до Білгород - Дністровської місцевої прокуратури Одеської області від ОСОБА_5 надійшла заява про залучення її в якості потерпілої до кримінального провадження № 0000211, яке внесено до ЄРДР 10.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Постановою прокурора Білгород - Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 від 10.11.2020 року ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні заяви від 06.11.2020 року за №1453-20 вих. про залучення її в якості потерпілої у кримінальному провадженні №0000211, яке внесено до ЄРДР 10.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

З постанови прокурора Білгород - Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 встановлено, що підставою для відмови у визнанні ОСОБА_5 потерпілою є те, що заявником ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, окрім поданої заяви про залучення до кримінального провадження у якості потерпілої, не надано жодного підтверджуючого документу щодо спричинення їй моральної, фізичної або майнової шкоди.

Постанова слідчого повинна бути обґрунтованою, відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, яка передбачає, що постанова складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу та резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Постанова прокурора Білгород - Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 від 10.11.2020 року про відмову у задоволенні заяви відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки містить виклад обставин, які стали підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування, посилання на положення норм КПК України та інші відомості відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України.

Пунктом п`ятим частини першої ст.303 КПК України передбачено, що рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Скаржником ОСОБА_5 в поданій скарзі не наведено доказів щодо спростування обставин, викладених у постанові прокурора про відмову у визнанні потерпілою, крім того, судом не встановлено жодних порушень прокурором КПК України під час винесення постанови про відмову у визнанні потерпілою, постанова прокурора відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, на підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволені скарги представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 на постанову прокурора Білгород - Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 10.11.2020 року про відмову у визнанні потерпілим необхідно відмовити.

У відповідності до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, ст. 21, 24, 26, 36, 55, 100, 303 - 307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні скарги представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 на постанову прокурора Білгород - Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 10.11.2020 року про відмову у визнанні потерпілим відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складений 17 грудня 2020 року об 10.50 годині.
Слідчий суддя: