ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/152/20 Справа № 695/1160/18 Категорія: ч.3 ст.187 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарях ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю прокурорівОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12

представника потерпілого ОСОБА_13

потерпілої ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , а також обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Ахалкалаки, Грузія, громадянина Грузії, вірмена, освіта

середня, не одруженого, не працюючого, інвалідом будь-якої групи,

учасником та ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом будь-

якого рівня не являється, фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 21.05.2010 Оболонським районним судом м. Київ за ч.1 ст.185 КК

України до 5 місяців 22 днів арешту. Звільнений 21.05.2010 за відбуттям

строку покарання;

2) 05.12.2011 Деснянським районним судом м. Київ за ст.70, ч.2 ст.185,

ч.2 ст.186, ч.3 ст.187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з

конфіскацією майна. 12.08.2016 ухвалою Сокирянського районного суду

Чернівецької області умовно - достроково звільнений з не відбутим

строком 1 рік 9 місяців 3 дні,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначено йому покарання 10 (десять) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_9 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2011 у виді 1 року 9 місяців 3 дні та остаточно призначено до відбуття 11 (одинадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 у виді тримання під вартою залишено без змін. Початок відбування покарання вирішено рахувати з 28.02.2018 року.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця с. Грудки, Камінь-Каширського району, Волинської області,

громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, на

утриманні має неповнолітніх дітей: ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

не працюючого, інвалідом будь-якої групи, учасником та ліквідатором

наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом будь-якого рівня не являється,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_2 , фактично проживаючого

за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

1) 21.05.2010 Оболонським районним судом м. Київ за ч.3 ст.186 КК

України до 4 років позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначено йому покарання 10 (десять) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 у виді тримання під вартою залишено без змін.

Початок відбування покарання вирішено рахувати з 06.03.2018 року.

Стягнуто із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 солідарно на користь держави, судові витрати пов`язані із залученням експертів в сумі 7 007 грн.

Цивільний позов ОСОБА_14 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_14 5000 грн. матеріальної шкоди та 30000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_20 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_21 на користь ОСОБА_20 87000 грн. матеріальної шкоди та 30000 гривень моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 разом та за попередньою змовою, спільно з невстановленою слідством особою 16.02.2018 року близько 17 год. 00 хв. з метою вчинення розбійного нападу, тобто відкритого заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, через незамкнені вхідні двері проникли до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , в якому перебували потерпілі ОСОБА_20 та ОСОБА_14 , де із застосуванням до останніх фізичної сили, що проявилося у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_20 , а саме: забійної рани, крововиливу верхньої та нижньої губи, лівої щоки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; набряку м`яких тканин, синців, саден обличчя, голови, синці, садна грудної клітки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (висновок експерта № 05-8-01/65 від 17.02.2018) та ОСОБА_14 синців грудної клітки, правого плеча, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (висновок експерта № 05-8-01/66 від 17.02.2018), а також погрожуючи останнім застосуванням фізичної розправи, демонструючи предмет зовні схожий на пістолет, що загрожувало їхньому життю та здоров`ю, яку останні сприймали реально, відкрито заволоділи майном потерпілих, а саме: грошовими коштами у сумі 2200 доларів США купюрами по 100 та 200 доларів, згідно довідки AT «Ощадбанк» курс долара США становив 26,65 грн., таким чином сума становить 58 630, 00 грн.; гладкоствольною рушницею «Maverick - М 88, к-р 12, № НОМЕР_1 », ринкова вартість якої згідно висновку експерта № 8/393 від 13.04.2018 могла становити 10533,33 грн.; набоями до вказаної рушниці калібру 12 мм. в кількості близько 100 шт., вартість якого згідно висновку експерта № 10/4 від 16.04.2018 могла становити 11,64 грн.; парою золотих сережок у формі «зірки», 585 проби, вагою 10 гр., яку потерпіла оцінює в 10 000 грн.; пістолетом марки ПМ з резиновими набоями ринкова вартість якого згідно висновку експерта № 8/394 від 13.04.2018 могла становити 11 500 грн.; мобільним телефоном марки «Нокіа» вартість якого згідно висновку експерта № 8/391 від 13.04.2018 могла становити 514 грн. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , потерпілим ОСОБА_20 та ОСОБА_14 було завдано майнової шкоди на загальну суму 92 341,33 грн..

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення і правильності кваліфікації їх дій, просив вирок щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність покарання призначеного судом, ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким визнати винним та призначити покарання ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Враховуючи те, що ОСОБА_9 раніше судимий вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2011 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.187 до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна та те, що ухвалою Сокирнянського районного суду Чернівецької області від 12.08.2016 достроково звільнений на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 3 дні, просив на підставі ч.1 ст.71 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2011 - 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Визнати винним ОСОБА_10 за ч.3 ст.187 КК України та призначити покарання 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Також просив дослідити матеріали кримінального провадження в яких містяться дані про особу обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_18 ..

Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у повному обсязі не виконав вимог ст. 370 КПК України, ст. ст. 50, 65 КК України, п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Зокрема, приймаючи рішення про обґрунтованість призначеного покарання за ч.3 ст.187 КК України, суд першої інстанції недостатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили умисне кримінальне правопорушення, яке, враховуючи вимоги ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких внаслідок підвищеного рівня суспільної небезпечності. При вчиненні вказаного злочину об`єктом посягання є не лише власність особи, а і її життя та здоров`я.

У даному випадку умисні дії обвинувачених, посягнули на життя і здоров`я потерпілих, наслідком якого є спричинення тілесних ушкоджень останнім. Також, обвинувачені погрожували потерпілим особам похилого віку застосуванням фізичної розправи, демонструючи предмет зовні схожий на пістолет, що загрожувало їхньому життю та здоров`ю, яку останні сприймали реально. При цьому, судом не достатньо враховано положення ст.ст. 3, 27 Конституції України та належно не враховано особу обвинувачених, їх поведінку та відношення до скоєного злочину.

Прокурор зазначає, що під час судового розгляду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не виявляли жодних ознак каяття, а ОСОБА_10 , незважаючи на наявність беззаперечних доказів про підтвердження його вини у вчиненні особливо тяжкого злочину намагався заперечити свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Також, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що злочин, який інкримінований ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відносяться до категорії злочинів проти власності, наслідком яких є спричинення шкоди потерпілим у розмірі майже 100 тис. грн., при цьому обвинувачені на даний час шкоду не відшкодували.

За наведених обставин прокурор вважає, що призначене обвинуваченим покарання у виді 10 років позбавлення волі є надмірно м`яким, а такий прояв гуманності та поблажливості до них є необґрунтованим, безпідставним, та не буде сприяти їх виправленню, а навпаки сприятиме уникненню справедливого покарання та вчиненню нових злочинів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_12 в апеляційній скарзі просив скасувати вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2019 року щодо ОСОБА_9 , а справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_9 є надто суворим, оскільки суд фактично призначив ОСОБА_9 майже максимальне покарання в межах санкції статті, що не відповідає вимогам чинного законодавства та особі обвинуваченого, та такий, що ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, у порушення вимог закону суд, незважаючи на неодноразові клопотання обвинуваченого та його захисника не залучив до справи перекладача; висновки суду зроблені на припущеннях, не відповідають дійсності та ґрунтуються на недопустимих доказах, а саме, вказує захисник, протоколи впізнання обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілими здобуті в порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст. 228 КПК України, тому не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку. Крім того, відсутність в проведенні огляду місця події спеціаліста у галузі криміналістичної дактилоскопії і трасології, на момент виявлення та вилучення слідової інформації надає підстави вважати, що отримані в ході його проведення дані є сумнівними з точки зору достатності і неспростовності.

Також, захисник звертає увагу, що у висновках судово-медичної експертизи №05-8-01/65 від 17.02.2018 щодо наявних у потерпілого ОСОБА_20 тілесних ушкоджень зазначено, що у нього виявлено тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани, крововиливу верхньої та нижньої губи, лівої щоки, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. В той же час, суд першої інстанції повністю задовольняє матеріальну шкоду за позовом ОСОБА_20 в сумі 87000 грн. та частково моральну шкоду в сумі 30000 грн. чомусь на користь дружини останнього - ОСОБА_14 , з мотивів та наданих цивільним позивачем безпідставних доказів, що стосуються перелому щелепи та витрат пов`язаних з його лікуванням. При цьому потерпілим не було надано суду доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між заподіяними йому тілесними ушкодженнями та лікуванням і протезуванням зубів.

Таке рішення суду, на думку захисника, є неприйнятним, оскільки спростовується матеріалами кримінального провадження та виходить за межі пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просила скасувати вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2019, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, не дослідивши повністю обставини справи, без наявності будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_10 визнав останнього винним у вчиненні вказаного злочину. При цьому не звернувши уваги, що потерпіла ОСОБА_14 не впізнала ОСОБА_10 , як особу яка здійснила відносно неї розбійний напад, ні під час пред`явлення особи для впізнання, ні під час судового розгляду. Крім того, вказує захисник, жоден з досліджених судом доказів взагалі не доводить вину ОСОБА_10 , а сам обвинувачений вказує, що не був на місці вчинення злочину і свою вину не визнає.

Захисник вважає, що місцевий суд безпідставно дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_10 доводиться висновком експерта №1/830 від 29.03.2018, оскільки такий доказ не вказує на те, що на місці події були сліди низу взуття саме ОСОБА_10 , адже взуття чоловіків є однотипним і розмір взуття чоловіків відноситься в основному до розмірів 41-44.

Крім того, збігів слідів пальців рук та долонної поверхні рук ОСОБА_10 не встановлено, а тому жодним доказом у суді не доведено факт перебування ОСОБА_10 на місці вчинення злочину і його вина у вчиненні розбою не доведена.

Також, висновок місцевого суду про те, що вина ОСОБА_10 доводиться протоколом обшуку від 05.03.2018 в ході якого було виявлено та вилучено гладкоствольну рушницю «Maverick - М 88, к-р 12, № НОМЕР_1 », набої калібру 12 мм. в кількості близько 127 шт., взуття та одяг є безпідставним, оскільки ОСОБА_10 давав з приводу цього пояснення і стверджував, що рушницю він придбав. А працівникам поліції рушницю він здав добровільно. При цьому, він надав повну інформацію про особу, яка продала йому рушницю, але яку слідство не стало навіть встановлювати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_16 в апеляційній скарзі просив скасувати вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2019 щодо ОСОБА_9 , а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вважає, що вирок суду ухвалено з істотним порушенням вимого кримінального процесуального закону у зв`язку з незалученням перекладача обвинуваченому ОСОБА_9 у суді першої інстанції, що позбавило обвинуваченого можливості надавати покази в суді рідною мовою або іншою мовою, якою він володіє, виступати в судових дебатах та з останнім словом, належно ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, що являється порушенням його права на захист.

Обвинувачений ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просив на підставі неповноти судового розгляду та істотних порушень кримінально-процесуального законодавства скасувати вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2019, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Змінити відносно нього запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Вказує, що судом першої інстанції при ухваленні вироку не було враховано всіх обставин справи. Крім того, суд обмежив сторону захисту та самого обвинуваченого у часі на підготовку до останнього слова і провівши судові дебати не переніс судовий розгляд, одразу перейшов до останнього слова і проголосив вирок.

Також, обвинувачений ОСОБА_10 просив вирішити питання доцільності збереження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, надавши йому можливість внесення застави. Вважає, що у судовому засіданні прокурором не доведено на час розгляду провадження, що у справі мають місце ризики, які виправдовують його тримання під вартою. При цьому, також просив врахувати відомості, які, на його думку, не були враховані під час застосування запобіжного заходу та його продовження, а саме: наявність у обвинуваченого ОСОБА_10 неповнолітніх дітей та перебування у шлюбі із дружиною, наявність постійного місця проживання та реєстрації, а також через тримання під вартою погіршення його стану здоров`я.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_15 подав заперечення на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , захисників обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 та адвоката ОСОБА_16 , а також захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 просив їх апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2019 року переглянути лише в межах апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , натомість заперечувала щодо задоволення решти апеляційних скарг, думки обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які просили задовольнити їхні апеляції, проте заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, думки потерпілої ОСОБА_14 та її представника адвоката ОСОБА_13 , які заперечували щодо задоволення апеляційних скарг в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , та обвинуваченого ОСОБА_10 , та в його інтересах захисника ОСОБА_11 , вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляцій, провівши часткове судове слідство лише в частині дослідження характеризуючи даних на обох обвинувачених, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , а також обвинуваченого ОСОБА_10 до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи яка зазнала нападу, а також з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненим за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникненням у житло та кваліфікація їхніх дій за ч.3 ст.187 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винуватість обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах досліджених і належним чином оцінених судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.3 ст.187 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Так, винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 , незважаючи на те, що він свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав у повному обсязі та від дачі показів відмовився та обвинуваченого ОСОБА_10 , який свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення теж не визнав у повному обсязі та надав суду пояснення, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення не вчиняв, потерпілі не могли його бачить, оскільки його там не було, де знаходився в цей день не пам`ятає, вина останніх у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення повністю доведена зібраними у справі доказами, а саме:

- даними показань, допитаного в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_20 , який показав, що він разом з дружиною ОСОБА_14 проживають на дачі за адресою: АДРЕСА_4 . Так, 16.02.2018 близько о 17 годині 00 хвилин, він повернувся додому, в цей час у нього закінчили працювати люди і вже роз`їжджалися. Він з ними привітався за руку і пішов у будинок, одразу ж за ним заскочила дружина та сказала, що робітники хочуть з ним поспілкуватися. Коли він вийшов на вулицю до калітки, то там побачив трьох чоловіків. Двоє із них це були ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , а третій йому невідомий чоловік ромської національності. Чоловіки почали казати «Мовляв, батя, виручай бо треба бензинчику». Після того як він їм повідомив, що не має лишнього палива, то вони почали прохати його відвезти на заправку обіцяючи і його заправити. Проте він відмовився. Під час цієї розмови, ОСОБА_10 весь час намагався прикрити обличчя. Він навіть його запитав, чи не планує він вчинити якийсь злочин. Потім вони почали просити дати кружку води. На питання де ж вони залишили свій автомобіль, чоловіки повідомили що метрів за сто біля трансформаторної будки. Це його насторожило, оскільки на снігу були сліди, які йшли від озера, яке знаходиться зовсім в іншій стороні. Вони намагалися, таким чином, виманити його із-за калітки. Тільки-но, як він вийшов за калітку, то одразу ОСОБА_10 вдарив його кулаком в область затилку і в той час, як він почав падати, то ОСОБА_22 підхопив його. Після чого ОСОБА_22 разом з ОСОБА_23 , взявши його під руки потягли у двір, в літню кухню, де почали його бити. Третій чоловік ромської національності залишився за воротами і навіть у двір не заходив. ОСОБА_22 і ОСОБА_23 почали наносити йому численні удари ногами і руками, які тривали до півгодини. Від нанесених ударів, йому пошкодили щелепу, яка лопнула на чотири частини, сильно пошкодили хребет, який спустився на п`ять хребців, численні гематоми, крововиливи. Свідомість він не втрачав, та чув, як один-одному скомандував зв`язати його, після чого один із них вийшов, хто саме не знає, пішов і зв`язав його дружину. Після побиття його затягли в спальну кімнату де на дивані вже лежала зв`язана дружина. Потім його посадили на диван, ОСОБА_23 взяв самого великого ножа і почав погрожувати, що якщо він не скаже де ключі від сейфа, в якому були гроші і зброя, то він кожні п`ять хвилин будуть відрізати дружині по одному пальцю. Дружина почала кричати, щоб він сказав де ключі від сейфу. Він показав ОСОБА_22 і ОСОБА_23 де лежать ключі, після чого вони відкрили сейф і дістали звідти зброю та гроші, а саме долари США. Гроші ОСОБА_23 почав перераховувати. Після чого ОСОБА_23 і ОСОБА_22 пішли на другий поверх і почали все перекидати, шукаючи цінні речі. У нього лежав пістолет на чорний день, бойовий ПМ, і він в той час як ОСОБА_22 та ОСОБА_23 відійшли від нього спробував дістати його, проте не зміг, оскільки останні повернулися і відібрали у нього зброю і почали добивати його. Після чого, перекинувши весь дім ОСОБА_23 і ОСОБА_22 покинули будинок. Внаслідок нанесених тілесних ушкоджень він отримав: забійні рани, крововиливи верхньої та нижньої губи, лівої щоки, численні набряки м`яких тканин, синців, саден обличчя, голови, синці, садна грудної клітки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, перелам щелепи. Внаслідок розбою останні заволоділи майном, а саме: грошовими коштами у сумі 2200 доларів США, гаманцем дружини в якому знаходилися грошові кошти в сумі 2200 гривень, парою золотих сережок, пістолетом марки ПМ з резиновими набоями. Спричинені тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я. Під час лікування ним було витрачено значні кошти на вставку щелепи, рентгени, візити до лікаря для вставлення дисків спини. Окрім, матеріальної шкоди йому було завдано і моральну шкоду, вона полягає, в негативних емоціях нестерпних душевних стражданнях, від фізичного болю, тілесних ушкоджень, порушено нормальний спосіб життя оскільки був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров`я, також був змушений витрачати свій час та зусилля, відвідування слідчого, який проводив досудове розслідування. Завдану моральну шкоду він оцінив у 200 000 гривень;

- даними показань допитаної в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_14 , яка показала, що 16.02.2018 близько 17.00 години в той час, як вони з чоловіком перебували в хаті, у вхідні двері подзвонили в дзвінок. Вона сказала чоловіку, щоб він вийшов, бо до нього прийшли, оскільки до нього часто зверталися з різними проханнями, бо він будівник. Чоловік вийшов, вона була на кухні, оскільки саме готувала вечерю. Вона почула якусь «возню» і їй здалося, що відбувається бійка, тому вона вийшла глянути, що відбувається. В той час, як вона відчинила двері, щоб подивитись, що відбувається, то в цей час ОСОБА_10 схопив її швирнув на ліжко. Потім він зірвав занавіску, якою зв`язав їй ноги та накрив з головою ватним одіялом. Також він зняв з неї сережки, а обличчя закрив, щоб вона нічого не могла бачити. Почав вимагати ключі від сейфу, на що вона сказала, що не знає де вони можуть бути. Що відбувалося в подальшому вона не бачила. Через деякий час до неї в кімнату завели чоловіка та який був зв`язаний, і посадили його навпроти неї. Чоловік був весь у крові. Вони вимагали ключі, чоловік не розказував де вони. В подальшому ОСОБА_23 сильно вдарив її, та вимагав від чоловіка, щоб він сказав де ключі, проте чоловік мовчав. В подальшому ОСОБА_23 взяв ножа і схопив її за праву руку і приклавши ножа до руки сказав чоловіку, що якщо він не скаже де ключі від сейфа, то він буде відрізати їй по одному пальцю. Після цього вона сама закричала, щоб чоловік віддав ключі від сейфа, що він і зробив. Відвівши нападників показав на гвіздку де лежать ключі. Після чого вони забравши кошти і зброю пішли;

- даними протоколу огляду місця події та фототаблиця до нього, відповідно до якого в ході ОМП за адресою АДРЕСА_4 виявлено та вилучено три сліди низу взуття, зафіксовані на гіпсових зліпках, один слід низу взуття, зафіксований за допомогою темної дактилоскопічної плівки, 10 слідів капілярних узорів пальців рук, два змиви речовини бурого кольору, відрізок кабелю та мобільний телефон „Нокіа ;

- даними висновку експерта № 1/447 від 28.02.2018, відповідно до якого вирішити питання про придатність для ідентифікації сліду низу взуття вилучені під час ОМП 16.02.2018 можливо під час проведення порівняльного дослідження із взуттям яким залишено даний слід;

- даними висновку експерта № 1/830 від 29.03.2018, відповідно до якого слід низу взуття розмірами 280х116 міг бути залишений як низом підошви кросівка на ліву ногу пари взуття, яка вилучена під час обшуку у ОСОБА_10 , слід низу взуття розмірами 130х100 мм міг бути залишений як низом підошви кросівка як на ліву так і на праву ногу пари взуття яка вилучена під час обшуку у Решетовського;

- даними висновку експерта № 1/448 від 21.02.2018, відповідно до якого сліди долонних поверхонь, сліди пальців рук придатні для ідентифікації по ним осіб що їх залишили. Сліди долонних поверхонь рук та сліди пальців рук розмірами 12х26, 19х24, 17х27 залишені не ОСОБА_20 , не ОСОБА_14 ;

- даними висновку експерта № 1/537 від 23.02.2018, відповідно до якого сліди долонних поверхонь, сліди пальців рук придатні для ідентифікації по ним осіб, що їх залишили. Сліди долонних поверхонь рук та сліди пальців рук розмірами 12х26, 19х24, 17х27 залишені не ОСОБА_20 , не ОСОБА_14 , а іншою особою.;

- даними листа про результати перевірки за центральним дактилоскопічним обліком, відповідно до якого при перевірці за центральним автоматизованим дактилоскопічним обліком Експертної служби МВС України слідів рук вилучені під час ОМП за адресою АДРЕСА_4 встановлено збіги слідів пальців рук з відбитками в дактилокарті заповненій на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- даними висновку експерта № 1/615 від 07.03.2018 сліди пальців рук розмірами 12х26, 17х27 залишені відповідно середнім та вказівними пальцями лівої руки особи дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- даними висновку експерта № 05-8-01/65 у ОСОБА_20 наявні такі тілесні ушкодження: забійна рана, крововиливу верхньої та нижньої губи, лівої щоки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; набряку м`яких тканин, синців, саден обличчя, голови, синці, садна грудної клітки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- даними висновку експерта № 05-8-01/66 у ОСОБА_14 наявні такі тілесні ушкодження: синці грудної клітки, правого плеча, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого ОСОБА_20 впізнав особу яка здійснила розбійний напад на фотознімку під № 2 на якому знаходиться ОСОБА_9 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого ОСОБА_14 впізнала особу, яка здійснила розбійний напад на фотознімку під № 3 на якому знаходиться ОСОБА_9 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого ОСОБА_20 впізнав особу яка здійснила розбійний напад на фотознімку під № 2 на якому знаходиться ОСОБА_10 ;

- даними протоколу обшуку від 05.03.2018 в ході якого було виявлено та вилучено гладкоствольну рушницю «Maverick M 88, к-р 12, № НОМЕР_1 », набої калібру 12 мм. в кількості близько 127 шт., взуття та одяг.;

- даними висновку експерта № 8/393 від 13.04.2018 гладкоствольної рушниці «Maverick M 88, к-р 12, № НОМЕР_1 » 10533,33;

- даними висновку експерта № 8/394 від 16.04.2018 ринкова вартість пістолету ПМР калібру 9 мм становить 11500 грн.;

- даними висновку експерта № 8/391 від 11.04.2018 ринкова вартість телефону нокіа становить 514 грн.;

- даними висновку експерта № 10/4 від 16.04.2018 ринкова вартість одного патрону „Тахо до гладкоствольної рушниці «Maverick M 88» становить 11,64 грн..

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачення доведене та, що вони обґрунтовано засуджені за ч.3 ст.187 КК України.

На думку колегії суддів апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 діяння, інкримінованого їм стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілих.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що письмові докази у кримінальному провадженні разом з показами потерпілих свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їм діяння повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про необхідність скасування вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2019 щодо ОСОБА_9 , а справу необхідно направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, оскільки вирок суду відносно ОСОБА_9 є надто суворим, оскільки суд фактично призначив ОСОБА_9 майже максимальне покарання в межах санкції статті, що не відповідає вимогам чинного законодавства та особі обвинуваченого, то такі доводи не підлягають до задоволення, оскільки місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 належним чином враховано характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, особа обвинуваченого, який за місцем проживання характеризуються позитивно, проте неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, беручи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують його відповідальність та наявність обтяжуючих обставин, а саме: вчинення злочину щодо осіб похилого віку, рецидив злочинів, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, визнавши його винним, призначив йому розмірне і достатнє покарання, скоєному ним.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним вказати, що оскільки санкція ч.3 ст.187 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років із конфіскацією майна, то, на думку колегії суддів апеляційного суду, місцевий суд, призначивши обвинуваченому ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна призначив ОСОБА_9 покарання, яке за своїм розміром не відноситься ближче до максимального покарання, а є приблизно середнім по відношенню до мінімальної та максимальної величини санкції статті кримінального кодексу.

Крім того, остаточне покарання було призначене на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2011 у виді 1 року 9 місяців 3 дні та остаточно призначено до відбуття 11 (одинадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, тобто навіть за ст.71 КК України суд першої інстанції призначив не максимальне покарання, а тому у зв`язку з викладеним вимоги апеляційної скарги щодо надмірної суворості та майже максимального покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 , до задоволення не підлягають.

Щодо доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2019 щодо ОСОБА_9 ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема того, що місцевий суд не залучив до справи перекладача, то в цій частині, колегія суддів апеляційного суду бере до уваги наявність Постанови колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 липня 2020 року (справа №331/706/19 провадження № 51-1993 км 20), проте вважає, що місцевим судом 12 липня 2019 року було обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо призначення йому перекладача з вірменської мови на українську, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 з 2008 року проживає в Україні, про що він сам зазначив та про, що вказують посвідки на постійне місце проживання, наявні в матеріалах кримінального провадження, розписки обвинуваченого ОСОБА_9 про отримання ним обвинувального акту, пам`яток про права та обов`язки, копій інших процесуальних документів, які ОСОБА_9 підписував без будь-яких застережень щодо нерозуміння їх змісту.

Крім того, зі звукозаписів судових засідань вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 повністю розумів заявлені клопотання та заяви інших учасників судового розгляду, запитання суду задані українською мовою, відповіді на які давав без перекладу та надавав пояснення.

На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, зазначене вказує на достатній рівень знання української мови обвинуваченим ОСОБА_9 в мірі, необхідній для здійснення захисту своїх інтересів у кримінальному процесі, в тому числі з урахуванням того, що він не вперше притягується до кримінальної відповідальності за корисливі злочини та, що захист його інтересів здійснювали професійні захисники.

Крім того, у матеріалах кримінального провадження /т.№3 а.с.3/ є висновок судово-психіатричного експерта №137, який письмово зафіксував, що підекспертний / ОСОБА_9 / «… Демонструє кращі знання російської мови, при спілкуванні українською має деякі труднощі (незначні)».

При цьому, колегія суддів також враховує, що відповідно до довідки-характеристики № 767 /т.2 а.с.224/ ОСОБА_9 проживає в м. Золотоноша, населення якої, в переважній більшості, є україномовним.

Також, у матеріалах кримінального провадження /т.2 а.с. 243-244/ є ухвала Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04.08.2016 щодо звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Деснянського районного суду м.Києва від 05.12.2011 року, умовно-достроково на невідбутий строк - 1 рік 09 місяців 03 дні, при винесенні якої перекладач участі в судовому засіданні не брав і з матеріалів провадження не вбачається того, щоб обвинуваченим ОСОБА_9 або захисником в його інтересах ставилось питання про те, що йому не зрозуміла ухвала про його умовно-дострокове звільнення.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні питання про залучення перекладача визначальним є впевненість суду, що обвинувачений дійсно не володіє або недостатньо володіє державною мовою. Хоча закон не встановлює критеріїв, за якими суд має визначитись у цьому питанні. Такі роз`яснення містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (підпункт «е» п.3 ст.6 Конвенції) та практики ЄСПЛ перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі у розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна вести свій захист та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно-комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника.

Для констатації факту порушення права особи на захист через незабезпечення обвинуваченого послугами захисника установлення зазначених обставин має бути «поза розумним сумнівом».

При цьому чинниками для з`ясування розуміння особою зазначених обставин Конвенція та практика ЄСПЛ визначають: 1) тривалість проживання у державі ведення судочинства; 2) рівень освіти, час та місце здобуття; мова навчання; 3) рід занять, спосіб життя та обсяг комунікації.

Тобто, на думку суду апеляційної інстанції, вказані вимоги ЄСПЛ не є абсолютними, а є оціночними щодо кожної окремої особи в процесі судового розгляду.

Підсумовуючи все вищезазначене, із врахуванням всіх обставин, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувачений ОСОБА_9 володіє в достатньому для розуміння перебігу судового процесу рівнем державної мови та для захисту своїх інтересів, а тому з цих підстав відмовляє в задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та з цих же підстав відмовила у задоволенні клопотання про забезпечення обвинуваченого ОСОБА_9 перекладачем у суді апеляційної інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 в частині того, що висновки суду зроблені на припущеннях, не відповідають дійсності та ґрунтуються на недопустимих доказах, а саме, вказує захисник, протоколи впізнання обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілими здобуті в порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст. 228 КПК України, тому не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку. Крім того, відсутність в проведенні огляду місця події спеціаліста у галузі криміналістичної дактилоскопії і трасології, на момент виявлення та вилучення слідової інформації надає підстави вважати, що отримані в ході його проведення дані є сумнівними з точки зору достатності і неспростовності, то колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що такі доводи не підлягають до задоволення, оскільки протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками /т.2 а.с. 212-219/ потерпілими ОСОБА_20 та потерпілою ОСОБА_14 , на думку суду апеляційної інстанції є належними та допустимими доказами. Так, перед тим, як пред`явити особу для впізнання на запитання слідчого обоє потерпілих вказали за якими ознаками вони можуть впізнати особу, яка здійснила розбійний напад /форма обличчя, форма носа, розріз очей/. Потерпілий ОСОБА_20 впізнав особу, яка була зображена на фото під № 2, а потерпіла ОСОБА_14 впізнала особу, яка була зображена на фото під № 3. При цьому, відповідно до довідок про дані на осіб, що зображені на фотознімках, пред`явлених для впізнання на фото №2, при впізнанні потерпілим ОСОБА_20 , зображений ОСОБА_9 , 1983 р.н. /т.2 а.с.215/, а при впізнанні потерпілою ОСОБА_14 на фото №3, зображений ОСОБА_9 , 1983 р.н. /т.2 а.с.219/.

При цьому, на вказаних протоколах впізнання, обом потерпілим, відповідно до ч.6, ч.7 ст.228 КПК України пред`явлені фотознімки з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, зазначені вище вимоги до протоколу впізнання обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілими повністю дотримані, а тому колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевий суд протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками /т.2 а.с. 212-219/ потерпілими ОСОБА_20 та потерпілою ОСОБА_14 , обґрунтовано визнав належними та допустимими доказами і з таким рішенням повністю погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того, при складенні цих протоколів брали участь двоє понятих, які підписали ці протоколи без зауважень та без будь-яких застережень.

Щодо того, що відсутність у проведенні протоколу огляду місця події спеціаліста у галузі криміналістичної дактилоскопії і трасології, на момент виявлення та вилучення слідової інформації надає, на думку захисника, підстави вважати, що отримані в ході його проведення дані є сумнівними з точки зору достатності і неспростовності, то колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, оскільки слідова інформація належним чином була зафіксована у протоколі огляду місця події з фототаблицями до нього від 16.02.2018 в с. Коробівка Золотоніського району /т.2 а.с.123-152/. А в подальшому, за висновками судово трасологічних експертиз при проведенні порівняльних досліджень було встановлено належність, зазначених у протоколі огляду місця події, слідів.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 в частині того, що у висновках судово-медичної експертизи №05-8-01/65 від 17.02.2018 щодо наявних у потерпілого ОСОБА_20 тілесних ушкоджень зазначено, що у нього виявлено тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани, крововиливу верхньої та нижньої губи, лівої щоки, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. В той же час, суд першої інстанції повністю задовольняє матеріальну шкоду за позовом ОСОБА_20 в сумі 87000 грн. та частково моральну шкоду в сумі 30000 грн. чомусь на користь дружини останнього - ОСОБА_14 , з мотивів та наданих цивільним позивачем безпідставних доказів, що стосуються перелому щелепи та витрат пов`язаних з його лікуванням. При цьому потерпілим не було надано суду доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між заподіяними йому тілесними ушкодженнями та лікуванням і протезуванням зубів, то колегія суддів суд апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, а саме: з висновку експерта №05-8-01/65 /т.2 а.с.210/ при проведенні судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_20 було встановлено численні тілесні ушкодження, в тому числі в графі скарги потерпілого зазначено про: головний біль, наявність ушкоджень, вибили зуби, біль в правому оці.

Крім того, в позовній заяві потерпілого ОСОБА_20 йдеться про те, що спричинені йому тілесні ушкодження в результаті нападу на нього та його дружину, потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я. Зокрема, під час лікування ним було витрачено близько 5000 гривень (вставка щелепи, рентгени, поїздка до лікаря, встановлення дисків спини).

Колегія суддів вважає, що оскільки у висновку експерта №05-8-01/65 /т.2 а.с.210/ при проведенні судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_20 було встановлено наявність численних тілесних ушкоджень, зокрема верхньої та нижньої губи, лівої щоки та дані ушкодження були нанесені в районі щелепи, то у зв`язку з цим у потерпілого могли виникнути травми щелепи, в тому числі перелом, особливо з урахуванням того, що згідно його показів його били по обличчю, а після того, як він упав, то його били не тільки руками, а і ногами в область голови та обличчя, а тому колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що є причинно-наслідковий зв`язок між заподіяними потерпілому ОСОБА_20 тілесними ушкодженнями та лікуванням і протезуванням зубів.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 про те, що суд першої інстанції, не дослідивши повністю обставини справи, без наявності будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_10 визнав останнього винним у вчиненні вказаного злочину. При цьому не звернувши уваги, що потерпіла ОСОБА_14 не впізнала ОСОБА_10 , як особу яка здійснила відносно неї розбійний напад, ні під час пред`явлення особи для впізнання, ні під час судового розгляду. Крім того, вказує захисник, жоден з досліджених судом доказів взагалі не доводить вину ОСОБА_10 , а сам обвинувачений вказує, що не був на місці вчинення злочину і свою вину не визнає; що місцевий суд безпідставно дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_10 доводиться висновком експерта №1/830 від 29.03.2018, оскільки такий доказ не вказує на те, що на місці події були сліди низу взуття саме ОСОБА_10 , адже взуття чоловіків є однотипним і розмір взуття чоловіків відноситься в основному до розмірів 41-44; що збігів слідів пальців рук та долонної поверхні рук ОСОБА_10 не встановлено, а тому жодним доказом у суді не доведено факт перебування ОСОБА_10 на місці вчинення злочину і його вина у вчиненні розбою не доведена; що висновок місцевого суду про те, що вина ОСОБА_10 доводиться протоколом обшуку від 05.03.2018 в ході якого було виявлено та вилучено гладкоствольну рушницю «Maverick - М 88, к-р 12, № НОМЕР_1 », набої калібру 12 мм. в кількості близько 127 шт., взуття та одяг є безпідставним, оскільки ОСОБА_10 давав з приводу цього пояснення і стверджував, що рушницю він придбав. А працівникам поліції рушницю він здав добровільно. При цьому, він надав повну інформацію про особу, яка продала йому рушницю, але яку слідство не стало навіть встановлювати, то колегія суддів апеляційного суду вважає такі доводи безпідставними та не бере їх до уваги, оскільки вина обвинуваченого ОСОБА_10 доведена сукупністю доказів у даному кримінальному провадженні, які у своєму органічному поєднанні дають підстави для прийняття рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 ..

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_16 щодо того, що вирок місцевого суду ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з незалученням перекладача обвинуваченому ОСОБА_9 у суді першої інстанції, що позбавило обвинуваченого можливості надавати покази в суді рідною мовою або іншою мовою, якою він володіє, виступати в судових дебатах та з останнім словом, належно ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, що являється порушенням його права на захист, то колегія суддів суду апеляційної інстанції бере до уваги ці доводи, проте вважає, що лише з цих підстав не може бути скасоване правильне за своєю суттю рішення місцевого суду. При цьому, колегія суддів вважає, що даний факт - незалучення перекладача обвинуваченому ОСОБА_9 у суді першої інстанції, не є таким істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке лише саме по собі тягне скасування судового рішення.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , який просив на підставі неповноти судового розгляду та істотних порушень кримінально-процесуального законодавства скасувати вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2019, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції та змінити щодо нього запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, оскільки вважає, що у судовому засіданні прокурором не доведено на час розгляду провадження, що у справі мають місце ризики, які виправдовують його тримання під вартою. При цьому, також просив врахувати відомості, які, на його думку, не були враховані під час застосування запобіжного заходу та його продовження, а саме: наявність у обвинуваченого ОСОБА_10 неповнолітніх дітей та перебування у шлюбі із дружиною, наявність постійного місця проживання та реєстрації, а також через тримання під вартою погіршення його стану здоров`я, то колегія суддів вважає такі доводи щодо неповноти судового розгляду та істотних порушень кримінально-процесуального законодавства безпідставними, оскільки висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що при розгляді даного кримінального провадження, таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які лише самі по собі тягнуть скасування судового рішення, не допущено.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 щодо зміни щодо нього запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, то колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, оскільки обвинуваченому ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід по вказаному вироку уже в порядку виконання вироку після призначення обвинуваченому реальної міри покарання.

Крім того, що стосується того, що суд обмежив сторону захисту та самого обвинуваченого у часі на підготовку до останнього слова і провівши судові дебати не переніс судовий розгляд, одразу перейшов до останнього слова і проголосив вирок, то колегія суддів апеляційного суду вважає, що ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки колегія суддів апеляційного суду вважає такі доводи безпідставними, так як тривалий час досудового слідства та тривалий час розгляду даного кримінального провадження щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у суді першої інстанції /як мінімум з 02.11.2018 до 17.09.2019/ були достатніми для підготовки виступу з останнім словом.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , щодо необхідності скасування вироку щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність покарання призначеного судом, ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та у зв`язку з цим ухвалити новий вирок, яким визнати винним та призначити покарання ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а на підставі ч.1 ст.71 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2011 - 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Визнати винним ОСОБА_10 за ч.3 ст.187 КК України та призначити покарання 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, оскільки, приймаючи рішення про обґрунтованість призначеного покарання за ч.3 ст.187 КК України, суд першої інстанції недостатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, то колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що ці доводи не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , місцевий суд врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ними кримінального правопорушення, особи обвинувачених, які за місцем проживання характеризуються позитивно, проте останні до кримінальної відповідальності притягуються не вперше, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, беручи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують їх відповідальність, та наявність обтяжуючих обставин щодо обох обвинувачених, а саме: вчинення злочину щодо осіб похилого віку, рецидив злочинів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що їх виправлення та перевиховання можливе лише при призначенні покарання у вигляді реального позбавлення волі.

При цьому, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення в період умовно дострокового звільнення від покарання призначеного вироком Деснянського районного суду м Києва від 05.12.2011, то місцевий суд вірно та обґрунтовано призначив остаточне покарання у відповідності до ст.71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м Києва від 05.12.2011 та остаточно призначивши до відбуття 11 /одинадцять/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 задоволенню не підлягає, оскільки прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_15 не наведено настільки переконливих даних, які б давали підстави для застосування обом обвинуваченим більш тяжчого покарання ніж призначеного судом першої інстанції.

На думку суду апеляційної інстанції, при обранні виду та міри покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , місцевий суд вірно визначив, що вид покарання за це кримінальне правопорушення має бути позбавлення волі, не знайшовши підстав для застосування ст. 75 КК України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що з огляду на фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України у місцевого суду не було.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 судом першої інстанції належним чином були виконані вимоги ст.65 КК України, оскільки призначене їм покарання є розмірним і достатнім скоєному ними.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, воно не має на меті завдати фізичних страждань або приниження людської гідності засудженого.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевим судом не допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без зміни.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженими які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :