Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003120 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 24.09.2020 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липно Любарського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вирок суду просить скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину. Зазначає, що вирок суду є незаконним, необгрунтованим та винесеним з порушенням норм КПК України.Вказує, що вина ОСОБА_7 у вироку суду грунтується на недопустимих доказах, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні від 24.07.2019 № 0003121; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.07.2019; протоколу проведення слідчого експерименту від 06.08.2019 за участю потерпілого ОСОБА_9 ; протоколу проведення слідчого експерименту від 07.08.2019 за участю свідка ОСОБА_10 ; висновку судово-медичної експертизи № 2550 від 14.08.2019. Посилається на те, що висновок судово-медичної експертизи № 2550 від 14.08.2019 був проведений на підставі акту судово-медичного обстеження №2135 від 05.07.2019 року, який був проведений поза межами кримінального провадження 05.07.2019 року, тобто до внесення в ЄРДР заяви потерпілого про вчинення кримінального правопорушення. Зазначає, що у протоколі проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_11 від 06.08.2019 року відсутні підписи усіх участників слідчої дії, а у заключній частині протоколу не вказано прізвище понятого та наявний підпис невідомої особи. Крім того вказує, що протокол проведення слідчого експерименту від 07.08.2019 за участю свідка ОСОБА_10 не відповідає вимогам чинного законодавства щодо порядку його складення, а саме : відсутній підпис понятої ОСОБА_12 , він містить зафарбування коректором частини тексту. Посилається на те, що показання потерпілого в судовому засіданні є суперечливими щодо кількості та локалізації ударів нанесених йому ударів обвинуваченим, крім цього показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13 є суперечливі та відрізняються від показань потерпілого.Звертає свою увагу на те, що по даному кримінальному провадженню не встановлено мотив вчинення злочину.
На подану апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_14 подав заперечення, в яких вирок Богунського районного суду м.Житомира від 24.09.2020 року просив залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 24.09.2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Як визнав суд, 04.07.2019 близько 20 год. ОСОБА_7 перебував у маршрутному таксі № 25, яке рухалося по Київському мосту в напрямку автобусної станції м. Житомира, де помітив раніше знайомого ОСОБА_9 .

В цей час, на ґрунті особистих неприязних відносин, у нього виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час та місці, а саме маршрутному таксі № 25, яке проїжджало біля будинку № 95 по вул. Київській м. Житомира, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та без будь-яких пояснень почав крутити голову останнього, чим завдав фізичного болю.

Не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_7 почав наносити удари кулаками правої та лівої руки по голові ОСОБА_9 та останній захищаючись почав закривати свою голову руками, а ОСОБА_7 продовжував наносити удари кулаками своїх рук по його руках.

Таким чином, внаслідок вказаних злочинних дій, ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді поверхневих забійних ран на обох передпліччях, на тилі правої кисті, навкруги яких обширні підшкірні гематоми, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити подану захисником апеляційну скаргу, прокурора про законність та обгрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин наведених у вироку грунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених у судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованими.

Доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи а також на те, що висновки суду, які викладені у вироку не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду, є безпідставними.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження досудове розслідування та судовий розгляд у ній проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства спрямованих на всебічне повне та об?єктивне дослідження обставин справи.

Викладені у вироку висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного злочину відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні і детально викладеними у вироку доказами.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що 04.07.2019 року в маршрутному таксі № 25 до нього підійшов раніше знайомий йому ОСОБА_7 та почав сильно крутити голову, шию та бив його руками по голові.

Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_9 розповів та показав за яких обставин обвинувачений заподіяв йому тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_10 в суді дав показання про те, що 04.07.2019 року він їхав у маршрутному таксі № 25 і бачив, як до потерпілого підійшов обвинувачений, та поклавши руки на плече почав тиснути на шию, потерпілий всіляко ухилявся, але обвинувачений не реагував та бив останнього по затилку та руках.

При проведенні слідчого експеременту свідок ОСОБА_10 розповів про відомі йому обставини та показав на статистові, яким чином ОСОБА_7 застосовував до потерпілого силу, а в послідуючому наносив йому удари.

Свідок ОСОБА_13 показав суду, що 04.07.2019 року він здійснював перевезення по маршруту Саєнко-Гідропарк, в салоні марштуного таксі між потерпілим та обвинуваченим стався конфлікт, який переріс у бійку.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2550 від 14.08.2019 у ОСОБА_9 виявлено поверхневі забійні рани на обох передпліччях, на тильній поверхні правої кисті, навкруги яких обширні гематоми, які утворилися від дії тупих твердих предметів, не виключено в термін та за обставин, вказаних в ухвалі суду про призначення судово-медичної експертизи, протоколі слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_9 та відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасних розладом здоров`я.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного злочину також підтверджується і іншими зібраними по кримінальному провадженні доказами, які наведені у вироку суду.

Таким чином посилання обвинуваченого в суді апеляційної інстанції про те, що він не вчиняв злочину за який його засуджено, колегія суддів вважає безпідставними.

Суд дав належну оцінку зібраним по кримінальному провадженні доказам і обгрунтовано не прийняв до уваги показання ОСОБА_7 про те, що він не заподіював тілесних ушкоджень потерпілому, розцінивши їх, як його спосіб захисту, також суд обгрунтовано взяв до уваги, як докази у кримінальному провадженні показання потерпілого та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , про обставини заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень обвинуваченим, оскільки показання потерпілого та показання вказаних свідків є логічними, послідовними, не містять істотних суперностей та узгоджуються з іншими зібраними по кримінальному провадженні доказами, які викривають ОСОБА_7 у вчиненні злочину за який його засуджено, а вказане спростовує доводи апеляційної скарги захисника про суперечливість в судовому засіданні показань потерпілого та свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_10 .

З матеріалів кримінального провадження видно, що докази на які послався суд у вироку як на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за який його засуджено, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні від 24.07.2019 року № 0003121; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.07.2019; протокол проведення слідчого експерименту від 06.08.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_9 ; протокол проведення слідчого експерименту від 07.08.2019 року за участю свідка ОСОБА_10 ; висновок судово-медичної експертизи № 2550 від 14.08.2019 року є належними і допустимими доказами у кримінальному провадженні.

Доводи захисника про те, що висновок судово-медичної експертизи № 2550 від 14.08.2019 року, є недопустимим доказом з огляду на те, що вказана експертиза була проведена на підставі акту судово-медичного обстеження № 2135 від 05.07.2019 року, який був проведений до внесення в ЄРДР заяви потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Відповідно до положень ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

З огляду на вказані положення закону колегія суддів не вбачає підстав для визнання недопустимим доказом у кримінальному провадженні висновок судово-медичної експертизи № 2550 від 14.08.2019 року, оскільки вказаний доказ не був отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини та вважає, що суд першої інстанції цілком обгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника про визнання недопустимим вказаного доказу.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 06.08.2019 року та протокол проведення слідчого експерименту від 07.08.2019 за участю свідка ОСОБА_10 в основному відповідають вимогам ст.ст. 104, 223, 240 КПК України.Вказані слідчі дії були проведені з дотриманням вимог ст. 240 КПК України, місце їх проведення слідчим було вибрано приміщення службового кабінету, що не суперечить діючому законодавству про, що зазначає в апеляційній скарзі захисник.
Відсутність підпису одного учасника слідчої дії та не зазначення прізвища понятого у заключній частині протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 та відсутність підпису понятої ОСОБА_12 і наявність зафарбування коректором частини тексту протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 , з огляду на положення ст. 87 КПК України не є підставою для визнання неналежними доказами по кримінальному провадженні протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 06.08.2019 року та протоколу проведення слідчого експерименту від 07.08.2019 за участю свідка ОСОБА_10 про, що вказує в апеляційній скарзі захисник.
Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника про невстановлення судом мотиву вчинення ОСОБА_7 злочину за який його засуджено.

Так, з матеріалів провадження видно, що обвинувачений заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження на підставі особистих неприязних відносин, які склалися між ними про це свідчать зібрані по кримінальному провадженню докази в тому числі показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України судом кваліфіковані правильно, а призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Вирок суду є законний і обгрунтований, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України,колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 24.09.2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і на неїможе бути подана касаційнаскаргабезпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягомтрьохмісяців з дня її проголошення.

Судді: