Справа№ 953/5295/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участі секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження №0000142 від 11.01.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, осіб на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-20.04.2017 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 23.05.2017 року за відбуттям строку покарання;
запобіжний захід тримання під вартою,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
10.01.2020 року приблизно о 19 год. 15 хв. ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Дівоча 12, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом розбиття скла автомобіля «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 таємно викрав чуже майно, що належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме: Apple iPad, діагоналлю 10.2*, екран: 10.2» у кількості 1 шт., вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №14 від 18.01.2020 року складає 8573,00 грн.

Після чого, ОСОБА_7 разом із викраденим майном намагався покинути місце вчинення злочину, однак був виявлений потерпілою ОСОБА_8 , і незважаючи на це, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння майном продовжив реалізовувати свій злочинний умисел втікаючи з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном. Після чого, ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 8573,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у висунутому обвинуваченні не визнав, суду зазначив, що у зазначений в обвинувальному акті час та день був вдома за адресою м. Харків, пров. Овсяний, 14, оскільки його матір потребує сторонньої допомоги. Також наголосив на тому, що в цей день перебував зі своєю матір`ю у лікарні, яка розташована в районі Холодної гори у м. Харкові, де остання проходила лікування на денному стаціонарі. На питання суду відповів, що до початку слідства з потерпілою знайомий не був, у неприязних стосунках з нею не перебуває, чому вона вказала саме на нього, як на особу, яка вчинила відносно неї злочин, йому не відомо. Наголошував на тому, що до 20.03.2020 року він приходив до слідчого за викликом, приймав участь у слідчих діях, проте захисника йому призначено не було. Із письмовим клопотанням про призначенням йому захисника до слідчого він не звертався, скарг на дії слідчого не складав, самостійно пошуком адвоката не займався. Стверджував, що потерпіла ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 його оговорили, інкримінованого йому злочину він не вчиняв.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї провини у вчиненні інкримінованого йому злочину, на думку суду його винуватість повністю підтверджується наступними доказами, які суд безпосередньо дослідив під час судового слідства.

Так, допитана у судовому засідання потерпіла ОСОБА_8 суду засвідчила, що 10.01.2020 року приблизно о 19 годині вона приїхала за своєю дитиною в дитячий центр, який розташований на вул.. Дівоча, 12 у м. Харкові. Припаркував свій автомобіль та залишивши свою сумку у машині, вона, разом із подругою, з якою приїхала, пішла за дитиною у середину дитячого центру. Вказала, що коли вона вийшла із дитиною на вулицю, то одразу почула дивний звук зі сторони свого автомобіля, як виявилося це був звук розбитого скла. В цей же момент вона побачила чоловіка поряд з її машиною разом із її сумкою в руках. Вона закричала у голос слово «Стой», але він пробіг поряд з нею, не зупинившись. У цей момент вона схопила його за куртку, в яку він був одягнутий, але він не відреагував, вирвався від неї та побіг, вона побігла за ним, проте наздогнати його не змогла. Повернувшись до дитини та автомобіля, вона зателефонувала своєму чоловікові, який заблокував її банківські картки та у поліцію. Потім вона увімкнула у своєму телефоні функцію «пошук планшета» і побачила, що останній раз він був у включеному стані на перехресті з ОСОБА_11 та вул.. Громадянська. Зазначила, що коли приїхав її чоловік, то вони разом пішли шукати її сумку, оскільки сподівались, що злочинець її десь залишить разом із документами, проте не знайшли. В подальшому за допомогою людей та соціальної мережі Фєйсбук, вона повернула свій паспорт, ідентифікаційний код та сумку.

На питання сторін кримінального провадження відповіла, що обвинуваченого вона запам`ятала та в подальшому упізнала серед підозрюваних. Наголошувала на тому, що він знаходився на дуже малій відстані від неї та на нього світив вуличний ліхтар, тому вона добре його розгледіла і абсолютно впевнена, що це був ОСОБА_7 , якого вона впізнала за обличчям та статурою.

Також зазначила, що коли вийшла із приміщення дитячого центру, то чітко побачила як обвинувачений через розбите скло автомобіля забирає її сумку, він був розташований до неї боком, а коли дістав сумку, то повернувся до неї обличчям. Надала опис одягу обвинуваченого, а саме, що останній був одягнутий у чорну куртку, чорну шапку, капюшон, темні брюки.

Підтвердила, що впізнання нею обвинуваченого відбулось серед інших чоловіків у приміщенні відділу поліції.

Повідомила суду, що вкрадений у неї Ipad вона придбала собі на день народження в магазині «Сотта», коробки від нього та гарантії не залишилось, проте його існування підтверджується тим, що до нього є прив`язка у її Apple ID, скріншот з якого вона надавала слідчому.

Цивільний позов не заявляла, просила суд покарати обвинуваченого відповідно до закону.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 зазначила, що є подругою потерпілої, до цих подій з обвинуваченим знайома не була, підстав для його оговору у неї немає. У вечірній час доби 10.01.2020 року, а саме приблизно о 19 годині вечора вона разом з ОСОБА_8 під`їхали до дитячого закладу, який розташований на вул.. Дівочій, 12 у м. Харкові, де знаходились їх діти. Зазначила, що вони разом зайшли у приміщення, забрали дітей та пішли на вихід. Вказала, що коли вони виходили з приміщення, то почули звук розбитого скла та одразу загорівся ліхтар, який висів на вулиці і вони побачили біля автомобіля, який належить потерпілій, чоловіка, який виймав сумку ОСОБА_8 з її машини. Зазначила, що ОСОБА_8 почала йому викрикувати «Стой» та побігла в його бік, хватала його за куртку, проте він побіг у бік вулиці м. Бажанова, зупинити його їм не вдалось. Потім ОСОБА_8 почала дзвонити, блокувати банківські картки, занесла у свій телефон пошук Ipad і пішла до того місця, де було визначено його місцезнаходження. На запитання уточнила, що обвинуваченого вона добре запам`ятала, оскільки він повернувся до них обличчям. Вказала, що чоловік був одягнутий у темні брюки, темного кольору зимню куртку з капюшоном на голові та в шапці. Зазначила, що під час впізнання за фотознімками вона упізнала саме обвинуваченого ОСОБА_7 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суд показав, що він працює приватним підприємцем з 2002 року та має робоче місце у магазині «Дитячий світ», що розташований на майдані Конституції у м. Харкові, займається купівлею-продажем мобільних телефонів та іншої техніки. Зазначив, що у середині січня 2020 року, точної дати він не пам`ятає, до нього підійшов чоловік з десятидюймовим Ipad-ом, в якому був встановлений i-cloud та мав намір його продати. Вказав, що він оглянув ОСОБА_12 та встановив, що він був заблокований, у зв`язку з чим, він запропонував чоловікові гроші як за запчастини, оскільки взломати Ipad неможливо. Чоловік погодився та був складений закупівельний акт, який продавець ОСОБА_12 -а підписав. В подальшому він добровільно видав працівникам поліції зазначений акт. На запитання свідок відповів, що впізнає обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, які продала йому Ipad у час та за обставин, про які він зазначив. Також зазначив, що складання акту було обов`язковим, оскільки жодних документів на Ipad ОСОБА_7 при собі не мав, ОСОБА_12 був не новий, тому він заніс усі дані у книгу зі складанням акту. При цьому ОСОБА_7 пообіцяв йому прийти із коробкою від Ipad та принести код до i-cloud. Дані, які він вносив до акту він узяв з ксерокопії паспорту обвинуваченого, який останній йому надав. Зазначив, що придбав у обвинуваченого ОСОБА_12 за 2000 грн. і в подальшому реалізував його на запчастини. Підтвердив, що вперше упізнав обвинуваченого під час проведення упізнання у відділі поліції.

Аналізуючи свідчення потерпілої, свідків, які були допитані під час судового розгляду, суд приймає до уваги та розцінює їх свідчення як правдиві, оскільки вони були стабільні протягом усього слідства, останні були попереджені про кримінальну відповідальність. Крім того, їх свідчення та пояснення узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, а саме заявою потерпілої ОСОБА_8 від 10.01.2020 року, копією Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.01.2020 року, протоколом огляду місця події від 10.01.2020 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2020 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання від 13.03.2020 року, висновком експерта за результати товарознавчої експертизи №14 від 18.01.2020 року, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Так, з дослідженої у судовому засіданні заяви потерпілої ОСОБА_8 , з якою остання звернулась до Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області 10.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_8 просила органи поліції прийняти міри до невідомого, який розбив скло в її машині «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , на якій вона приїхала за адресою м. Харків, вул.. Дівоча, 12 для того, щоб забрати свою дитину з дитячого центру, який знаходиться у цій будівлі та скоїв крадіжку її сумки чорного кольору, в якій знаходився зелений шкіряний гаманець, в якому знаходились грошові кошти в розмірі 600 грн. та банківські картки та права на управління автомобілем, а також її паспорт громадянина України та ідентифікаційний код, Ipad. Отже, судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_8 повідомила про обставини вчинення відносно неї злочину, які є аналогічними її показам, наданими нею у судовому засіданні, що безумовно доводить їх стабільність, а також те, що потерпіла ОСОБА_8 не має наміру оговорювати обвинуваченого, оскільки остання до дня подій не була з ним знайома, у неприязних відносинах з останнім не перебувала.

Згідно протоколу огляду місця події від 10.01.2020 року вбачається, що місцем огляду є ділянка місцевості, яка розташована навпроти будинку №49 по вул.. Алчевських і за вказаним місцем на чотирьох колесах стоїть автомобіль марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору. Під час огляду вказаного автомобіля встановлено, що праве переднє скло дверцят пошкоджене (розбите), частина уламків скла знаходиться в салоні вказаного автомобіля, який був добровільно наданий потерпілою ОСОБА_8 для огляду працівниками поліції згідно власноруч написаної нею заяви (а.с.54-59). До вказаного протоколу огляду була складена фото таблиця з шести ілюстраціями зовнішнього та внутрішнього виду автомобіля «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 . На переконання суду, досліджений доказ підтверджує факт розбиття скла в автомобілі потерпілої та узгоджується із її свідченнями та показами свідка ОСОБА_10 про обставини вчинення злочину щодо майна ОСОБА_13 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2020 року, який був проведений за участі свідка ОСОБА_10 у присутності понятих, свідку були пред`явлені фотознімки із зображенням чотирьох осіб для впізнання особи, яка здійснила крадіжку сумки у гр. ОСОБА_8 з автомобіля 10.01.2020 року за адресою м. Харків, вул.. Дівоча, 12. На запитання чи впізнає вона особу зображену на фотознімках, ОСОБА_10 заявила, що впізнає особу, яка зображена на фото №4 за загальними рисами обличчя. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками на фото №4 зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 (а.с.61-63). Суд вважає, що цей доказ є належним, відомості, які містяться у дослідженому судом протоколі, узгоджуються з показами свідка ОСОБА_10 , отриманими безпосередньо судом.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13.03.2020 року, який був проведений за участі потерпілої ОСОБА_8 у присутності понятих, потерпілій були пред`явленні для впізнання особи у кількості чотирьох чоловіків, і останній необхідно було упізнати особу, яка 10.01.2020 року за адресою м. Харків, вул.. Дівоча, 12 відкрито заволоділа її сумкою та потім від неї втікав. На запитання чи впізнає вона особу потерпіла ОСОБА_8 заявила, що впізнає особу, яка знаходиться під номером 2 (зліва направо) за загальними ознаками, зростом, статурою, загальними рисами обличчя. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13.03.2020 року під номером 2 (зліва направо) пред`явлений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.78-82). Суд вважає, що цей доказ є належним, відомості, які містяться у дослідженому судом протоколі, узгоджуються з показами потерпілої, отриманими безпосередньо судом.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13.03.2020 року, який був проведений за участі свідка ОСОБА_9 у присутності понятих, свідку були пред`явленні для впізнання особи у кількості чотирьох чоловіків, і останньому необхідно було упізнати особу, яка продала йому Ipad , який нібито було викрадено за адресою: м. Харків, вул.. Дівоча, 12. На запитання чи впізнає він особу свідок заявив, що впізнає особу, яка знаходиться під номером 2 (зліва направо) за загальними ознаками, статурою, рисами обличчя. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13.03.2020 року під номером 2 (зліва направо) пред`явлений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.83-87). Суд вважає, що цей доказ є належним, відомості, які містяться у дослідженому судом протоколі, узгоджуються з показами свідка ОСОБА_9 , отриманими безпосередньо судом.

Згідно висновку експерта за результатами товарознавчої експертизи №14 від 18.01.2020 року вартість викраденого майна Apple iPad, діагоналлю 10.2*, екран: 10.2» на момент скоєння злочину складає 8573,00 грн. (а.с.64-65).

Таким чином, судом у повній мірі виконано законну вимогу та особисто досліджено в судовому засіданні всі зібрані у кримінальному провадженні докази.

Суд вважає, що вказані докази поза розумнів сумнівом доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні відкритого викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно та кваліфікація його дії за ч.2 ст. 186 КК України є правильною.

Що стосується закупочного акту від 11.01.2020 року, який засвідчував придбання у особи під іменем ОСОБА_7 , паспорт серія НОМЕР_2 Ipad GCGVQSB1HLFC на запчастини за 2000 грн., то суд за клопотанням сторони захисту протокольною ухвалою суду визнав цей доказ недопустимим з підстав очевидності його недопустимості у зв`язку з тим, що він був здобутий стороною обвинувачення в порушення норм КПК України.

Проте, аналізуючи показання самого обвинуваченого щодо обставин подій, які мали місце 10.01.2020 року, а саме його непричетність у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежі), суд ставить їх під сумнів, оскільки вони не підтверджені будь-якою доказовою базою та крім того вони суперечать іншим доказам по справі, досліджених у судовому засіданні та вказаних вище.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Будь-яких доказів у підтвердження невинуватості ОСОБА_7 самим обвинуваченим так і його захисником суду надані не було. З метою перевірки версії обвинуваченого щодо того, що він у день та час вчинення інкримінованого йому злочину перебував вдома разом зі своєю матір`ю ОСОБА_14 за адресою АДРЕСА_2 , суд задовольнив клопотання сторони захисту щодо допиту свідка ОСОБА_14 , яка під час досудового розслідування не допитувалась щодо обставин подій, які їй особисто були відомі. Разом з тим, сторона захисту в подальшому відмовилась від допиту цього свідка захисту з підстав незадовільного стану здоров`я останньої, при цьому сторона захисту не скористалась правом роз`ясненим судом у судовому засіданні відносно проведення відео конференції поза межами зали суду для здійснення допиту свідка ОСОБА_14 . Посилання сторони захисту на необхідність взяти до уваги письмові пояснення свідка не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засіданні або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України.

З огляду на встановлені судом обставини, суд прийшов до переконання, що сторона обвинувачення довела перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого йому пред`явлено обвинувачення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, особу винного, який раніше судимий за аналогічний злочин, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Відповідно до наданої суду досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні вбачається наступне. Так представником органом пробації були проаналізовані умови життя та розвитку обвинуваченого, у ході особистої бесіди із обвинуваченим виявлено, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_14 , 1961 р.н. Відповідно до наданої дільничним офіцером поліції Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області інформації за місцем свого проживання обвинувачений характеризується з негативного боку, як особа, що веде антигромадський спосіб життя. До відділу поліції від мешканців та сусідів ОСОБА_7 надходили скарги на його протиправну поведінку, з останнім систематично проводилися профілактичні бесіди про неприпустимість порушення публічного порядку, однак він на них не реагує. Встановлено, що ОСОБА_7 має повну загальну середню освіту, однак вищої , у тому числі будь якої професійної, не отримав. Наразі працював на торгівельний площадці ринку «ЛОСК» у м. Харкові комірником. Факторами, які підвищують ризик вчинення кримінального правопорушення вважали відсутність професійної (вищої) освіти, постійної роботи або інших стабільних джерел доходів, наявність кримінальних зв`язків з особами антисоціальної поведінки. Вчинення злочину повторно на думку органу пробації свідчить, що обвинувачений не готовий до зміни способу життя. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення вважали високим, ризик небезпеки для суспільства середній. У своєму висновку зазначили, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також достатню високу ймовірність вчинення повторного правопорушення орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за мови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень (а.с.103-107).

Обставин, які згідно з положеннями статті 66, 67 КК України, пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правпорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, так як відсутні передбачені ст. 69 КК України умові і підстави призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачене законом і відсутні обставини, які б давали суду підстави прийти до висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбуття покарання.

Разом з тим, зважаючи на те, що потерпіла не наполягала на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання, а також враховуючи, що обвинувачений має мати похилого віку, яка страждає на певні захворювання, що підтверджується медичною документацію, долученої до справи, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе і без призначення йому максимального строку покарання, передбаченого в санкції статі, за якою він обвинувачується, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого у більш короткий строк його ізоляції від суспільства з огляду на його молодий вік.

За положенням п.9 ч.2 ст. 133 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є в тому числі запобіжні заходи.

Обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Прокурор просив залишити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

З метою забезпечення кримінального провадження для запобіганню ризиків - приховування обвинуваченого від суду, вчинення нового злочину, враховуючи призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за необхідне продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, однак не більш ніж на 60 днів, оскільки положенням ст. 197 КПК України, передбачений строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише на 60 днів. Підстав для застосування норм КПК України (п.1 ч.4 ст.374 КПК), які стосуються виправдувального вироку, суд не вбачає.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Обчислювати строк відбуття покарання з моменту застосування відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», тобто з 20.03.2020 року.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, однак не більше ніж на 60 днів, тобто до 27.09.2020 року.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.
Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілій право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.

Суддя ОСОБА_1