Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

18 грудня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 5 листопада 2020 року щодо ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001499,

у с т а н о в и в :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05.11.2020 ОСОБА_3 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України і йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 130 годин.

04.12.2020 захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому більш м`яке покарання.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю, що вона подана без додержання вимог ст.396 КПК України.
Так, згідно з ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, які мають бути чітко сформульовані, відповідати положенням ст.407 КПК України, якою передбачено, яке рішення має право ухвалити суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду, і повинні узгоджуватися з іншими положеннями кримінального процесуального закону.
Згідно з ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Жодного з цих випадків захисник не наводить, і вимоги апеляційної скарги зводяться до пом`якшення покарання, що згідно з ст.408 КПК України може бути здійснено лише шляхом зміни вироку. Санкція ч.1 ст.125 КК України є альтернативною, а тому апеляційна скарга має містити дані про те, який саме вид покарання та в якому розмірі або на який строк, на переконання захисника, буде необхідним для досягнення його мети, передбаченої ст.50 КК України.

Враховуючи те, що стороною захисту не оспорюється доведеність винуватості ОСОБА_3 і висловлюється незгода виключно з призначеним покаранням, нічим не обґрунтованою є і вимога про визнання ОСОБА_3 винуватим за ч.1 ст.125 КК України.
Вказані обставини свідчать про неконкретність правової позиції та унеможливлюють апеляційний розгляд, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
А тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без руху, встановити строк для усунення зазначених раніше недоліків та роз`яснити, що якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк не буде усунуто, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 5 листопада 2020 року щодо ОСОБА_3 залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги 5 /п`ять/ днів з дня отримання копії ухвали особою, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду ОСОБА_1