ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1552/20 Справа № 208/7430/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою виконавчого директора ТДВ Автопромінь ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року про накладення арешту на майно,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
представника третьої особи адвоката ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року накладено арешт на транспортний засіб «Volkswagen» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , позбавлено права на відчуження, розпоряджання та користування транспортним засобом «Volkswagen» - ОСОБА_9 .
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя зазначив, що надані органом досудового розслідування витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000262 за ст. 290 КК України, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, постанова про визнання речовим доказом, утворюють достатню сукупність для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешту майна, вказаного в клопотанні.
Слідчий суддя, враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання, позиції дізнавача та з метою збереження речового доказу, унеможливлення його пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, прийшов до висновку про те, що арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження, в тому числі проведення експертизи, що передбачає тимчасове позбавлення власника майна права на його користування, розпорядження та відчуження.
В апеляційній скарзі директор ТДВ Автопромінь ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді.
В обґрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі, директор ТДВ Автопромінь ОСОБА_5 посилається на безпідставність постановленої ухвали, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду в частині визначення власника майна. Звертається увага в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_10 є власником арештованого автомобіля, який був переданий в оренду ТДВ Автопромінь. Зазначається й те, що водій ОСОБА_9 працює на орендаря транспортного засобу - ТДВ Автопромінь. Отже, за твердженням апелянта, заборона відчуження, розпорядження, користування майном, що була встановлена ОСОБА_9 підлягає скасуванню. Крім того, в апеляційній скарзі указується на те, що суд першої інстанції при розгляді клопотання порушив строк його розгляду, визначений КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали за клопотанням, а також матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Відповідно до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. ст. 94, 132 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Апеляційним переглядом встановлено, що 03 листопада 2020 року СД Кам`янського ВП ГУ НП України в Дніпропетровській області розпочато досудове розслідування, у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
03 листопада 2020 року СОГ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області оглянуто транспортний засіб «Volkswagen» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та встановлено, що виявлений номер кузова відрізняється від номеру кузова зазначеного в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, що свідчить про заміну чи підробку номеру кузова, без внесення відповідних змін до реєстраційних документів.
Начальник СД Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 в межах кримінального провадження № 0000262 звернувся до слідчого судді місцевого суду з клопотанням, в якому просив накласти арешт на вилучене, в ході огляду 03 листопада 2020 року майно, позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом «Volkswagen» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ОСОБА_9 .
За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу, в ході апеляційного перегляду якої встановлено, що арештований транспортний засіб належить на праві власності громадянину ОСОБА_10 , що підтверджується копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
ОСОБА_10 на підставі договору найму (оренди) транспортного засобу від 13.09.2018 передав у тимчасове платне користування ТОВ Автопромінь вищевказаний арештований автомобіль.
Відповідно наказу ТДВ Автопромінь № 07 від 08 січня 2020 року ОСОБА_9 прийнятий до структурного підрозділу Автоколона на посаду водія автотранспортних засобів.
Разом з цим, у клопотанні органу досудового розслідування, погодженого з прокурором, вказані правовідносини не відображені, що позбавило слідчого суддю належним чином встановити власника майна та як наслідок призвело до порушення його прав та свобод, шляхом позбавлення права на відчуження, розпоряджання та користування транспортним засобом ОСОБА_9 , який фактично є найманим працівником підприємства, й не має відношення до ОСОБА_10 .
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Таким чином, у зв`язку із вищезазначеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
З огляду на викладене, ухвала слідчого судді, на підставі вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, про повернення клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права прокурора, після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з цим клопотанням.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу виконавчого директора ТДВ Автопромінь ОСОБА_5 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 листопада 2020 року про накладення арешту на майно, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання начальника СД Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погодженого з прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000262 за ст. 290 КК України, повернути прокурору Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 для усунення недоліків протягом 72 годин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4