СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5560/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого з особливо важливих справ восьмого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР № 0000420 від 18.09.2020 р. за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. З ст. 212 КК України,

ВСТАНОВИВ:
04.11.2020 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого з особливо важливих справ восьмого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР № 0000420 від 18.09.2020 р. за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. З ст. 212 КК України.

Клопотання подається з метою збереження речових доказів.

Слідчий до судового засідання не прибув, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав. Неприбуття слідчого не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання розглядається за відсутності осіб, у яких майно було вилучене, оскільки не є таким, що вилучене тимчасово.

На підставі ч.4 ст. 107 КПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.
Слідчим суддею встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 20.10.2020 р. (пр.№1-кс/759/5205/20, ун.№759/17587/20) був наданий дозвіл на проведення обшуку в нежитлових складських приміщеннях, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .
02.11.2020 р. на підставі ухвали слідчого судді Святошинського раойнного суду м.Києва від 20.10.2020 р. проведений обшук про, що складений протокол у якому зазначено про вилучення майна.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про арешт вилученого майна, слідчий суддя виходить із алгоритмів, закладених законодавцем у КПК України, зокрема, щодо арешту майна.
Проведення обшуку регламентовано ст.234 КПК України, який проводиться на підставі ухвали слідчого судді із зазначенням ознак майна, на яке надається дозвіл на вилучення. При обшуку слідчий, прокурор мають право вилучати речі, майно, зазначені в ухвалі слідчого судді, і у цьому разі не вимагається подальше звернення слідчого із клопотанням про арешт такого майна, оскільки слідчим суддею при наданні дозволу на обшук, дане питання вже досліджувалось, і така ухвала, у відповідності до п.6 ч.2 ст.235 КПК України, повинна містити перелік речей, документів, для виявлення яких проводиться обшук.
Пунктом 132 рішення ЄСПЛ у справі Геращенко проти України зазначалось: Для винесення постанови про проведення обшуку житла чи іншого володіння особи суди відповідно до законодавства повинні переконатись у тому, що існують достатні підстави вважати, що розшукувані предмети знаходяться там.
Пунктом 47-1226 рішення ЄСПЛ у справі Смірнов проти Росії зазначалось: Щодо способу проведення обшуку Суд, крім іншого, відзначає, що надто широко сформульована постанова про проведення обшуку давала міліції необмежену свободу дій у визначенні того, які документи становлять інтерес для розслідування в кримінальній справі. Це призвело до проведення великого обшуку: вилучені документи й предмети не обмежувалися лише тими, які мали відношення до справ двох приватних компаній.
Пунктом 217-1227 рішення ЄСПЛ у справі Алєксанян проти Росії зазначалось: ...брак неналежного вмотивування і нечіткі формулювання постанови на обшук не можна пояснити терміновим характером ситуації.
Отже, ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук обовязково повинна містити перелік речей, документів, для виявлення яких проводиться обшук.
В процесі проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді, слідчий має право, у тому числі, оглядати і тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження, що регламентовано у ч.7 ст.236 КПК України. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку або огляду, здійснюваний на підставі ухвали слідчого судді, яка постановлена на підставі ст.235 КПК України, слідчим подається впродовж 48 годин клопотання про арешт такого тимчасово вилученого майна (ч.5 ст.171 КПК України), тобто такого майна, яке не було зазначено в ухвалі слідчого судді при наданні дозволу на обшук.
Тобто законодавцем чітко зазначено, що клопотання про арешт подається слідчим лише щодо майна, яке було тимчасово вилучене. Водночас законодавець не зазначає, що у подальшому, після проведення обшуку, дозвіл на який надано слідчим суддею, слідчий повинен звернутись до слідчого судді із клопотанням про арешт такого майна.
Таким чином, після проведення обшуку, дозвіл на який надано слідчим суддею, та вилучення майна, зазначеного у такій ухвалі слідчого судді, подальше звернення до слідчого судді про арешт майна не вимагається і є недоцільним. У випадку вилучення під час обшуку такого майна, яке не зазначено в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук, воно вважається тимчасово вилученим майном і у відношенні такого майна має бути звернення слідчого про його арешт. Також, у випадку проникнення до житла, іншого володіння особи без ухвали слідчого про дозвіл на проведення обшуку, тобто на підставі ч.3 ст.233 КПК України, слідчий звертається до слідчого судді із клопотанням про обшук (так звана лелгалізація обшуку). Розгляд такого клопотання здійснюється за правилами ст. 234 КПК України і в такій ухвалі, у відповідності до ст.236 КПК України, зазначаються майно, речі, документи, що були вилучені і які, як встановив слідчий суддя, можуть бути вилучені задля мети досудового розслідування. Подальше звернення до слідчого судді про арешт майна вилученого в процесі проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді про обшук і який був легалізований слідчим суддею ухвалою про обшук, законодавцем не вимагається, оскільки ухвалою про обшук уже легалізоване також і вилучення вилученого майна.
Отже, арешту за ухвалою слідчого судді підлягає лише тимчасово вилучене майно.
Вважаю, що така позиція узгоджується і із завданням арешту майна, який усуває ризики можливості приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити, відчужити (ч.1 ст.170 КПК України). Вилучення майна під час обшуку дозвіл на який надано слідчим суддею, так само як і арешт, вирішує ті ж самі питання та у повній мірі запобігає ризикам можливості приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити, відчужити майно. Що і підтверджує вищезазначену позицію.
Дана ухвала про відмову у задоволенні клопотання не є підставою для повернення вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 170-175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого з особливо важливих справ восьмого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР № 0000420 від 18.09.2020 р. за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1