Дата документу 08.12.2020 Справа № 324/801/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1726/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №324/801/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Куйбишевського районного суду Запорізької області від 23 вересня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.162, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, до 21.11.2020 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу скасувати та застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, посилаючись на те, що він не вчиняв інкримінованих йому злочинів, а справа проти нього сфабрикована. Крім того, суд першої інстанції, продовжуючи строк його тримання під вартою, помилково зазначив, що він є інвалідом 3 групи, оскільки він є особою з інвалідністю 2 групи та потребує сторонньої допомоги, має дружину.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що на розгляді Куйбишевського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.162, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що встановлені у даній справі ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків і потерпілих, продовжують існувати, а тому для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою. При цьому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Перевіряючи наявність у даній справі ризиків, передбачених ст.177 КПК, суд першої інстанції правильно встановив, що ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків, об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Наявність існування вказаних ризиків об`єктивно підтверджується матеріалами провадження, а також з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , їх тяжкість (в тому числі тяжкий та особливо тяжкий злочин), їх підвищену суспільну небезпеку (зокрема злочини проти життя та здоров`я особи та проти громадської безпеки), а також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у даних кримінальних правопорушеннях.

Крім того, на користь існування вказаних ризиків свідчать і ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. Крім того, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 триває і на даний час не завершений.

Наведені вище обставини у їх сукупності давали суду достатні підстави для висновку, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК.

При цьому судом першої інстанції перевірено можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 та вірно встановлено відсутність об`єктивних даних щодо можливості їх застосування.

Відтак, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Даних, які б безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 інвалідності та дружини були враховані судом першої інстанції, проте такі обставини не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про його невинуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є передчасними, оскільки на даному етапі суд не перевіряє обґрунтованість чи необґрунтованість пред`явленого обвинувачення, а вирішує лише питання щодо наявності передбачених ч.1 ст.177 КПК ризиків та необхідності тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Додатково надані стороною захисту документи також не спростовують правильності висновків суду.

Крім того, судова колегія також зважає і на ту обставину, що на день розгляду апеляційної скарги обвинуваченого строк дії оскаржуваної ним ухвали закінчився і на наразі діє інша ухвала суду, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Отже суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Куйбишевського районного суду Запорізької області від 23 вересня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4