Справа 688/2811/20
№ 1-кп/688/235/20
Ухвала
Іменем України

01 грудня 2020 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , його законного представника - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів

виховного характеру неповнолітнього ОСОБА_8 , його законного представника ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_11 ,

представника сектору ювенальної превенції - ОСОБА_12 ,

психолога - ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівка клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000605 до

неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Стара Синява, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з незакінченою базовою загальною середньою освітою, учня 8-А класу Шепетівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4, не судимого,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст.128 КК України, суд, -

встановив:

17 серпня 2020 року близько 21-ої години малолітній ОСОБА_8 , знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , розуміючи небезпеку своїх дій, проте не передбачаючи іх негативних наслідків і не бажаючи їх настання, хоча повинен був і міг їх передбачити, підбіг до малолітнього ОСОБА_5 , який рухався на велосипеді по краю проїзної частини дороги, з метою помсти за словесні образи зі сторони останнього, обома руками штовхнув ОСОБА_5 в ділянку правого плеча, від чого потерпілий впав разом з велосипедом на грунтово-щебеневе покриття, при цьому вдарившись лівою частиною живота об край керма велосипеда. Внаслідок падіння малолітній потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна черевної стінки зліва, забою м`яких тканин грудної клітки, розриву селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

Таким чином неповнолітній ОСОБА_8 скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 128 КК України необережне тяжке тілесне ушкодження.

Неповнолітній ОСОБА_8 в судовому засіданні вину визнав та пояснив, що дійсно 17 серпня 2020 року у вечірній час він з друзями знаходився на вулиці Богдана Хмельницького м. Шепетівка. В цей час на велосипеді катався малолітній ОСОБА_5 і проїжджаючи повз них, обзивав їх образливими словами. В один із моментів, коли потерпілий проїжджав повз них, і знову сказав погані слова, він підійшов до нього та штовхнув його руками в плече, від чого той впав на велосипед на почав плакати. Він його відразу підвів та попросив вибачення, у скоєному щиро кається.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_8 його мати ОСОБА_9 не заперечувала проти застосування до сина примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження, а також передачі неповнолітнього під її нагляд строком на 1 рік.

Факт вчинення ОСОБА_8 суспільно-небезпечного діяння підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , який суду показав, що дійсно 17 серпня 2020 року він у вечірній час катався на велосипеді по вул.Богдана Хмельницького м.Шепетівка. В цей час ОСОБА_8 та інші хлопці грали футбол та знаходилися на вулиці. Проїжджаючи повз них він висловлювався на їх адресу поганими словами, оскільки вони завжди його ображали, били, і коли він в черговий раз проїжджав повз них, до нього підійшов ОСОБА_8 та штовхнув руками в плече, від чого він впав на руль велосипеда та відчув біль у животі, почав плакати. До нього підбігли батьки та відвезли його до лікарні, де йому зробили операцію.

- данними заяви батька потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та рапорту на ім`я начальника Шепетівського ВП про заподіяння його сину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесних ушкоджень сусідом на ім`я ОСОБА_14 .

- даними протоколу огляду місця події від 22 вересня 2020 року з фото таблицями до нього, відповідно до якого було встановлено місце по вул.Богдана Хмельницького в м.Шепетівка, де саме неповнолітній ОСОБА_8 штовхнув малолітнього ОСОБА_5 і останній впав на кермо велосипеда.

- даними висновку експерта №459 від 23.09.2020 року відповідно до якого у неповнолітнього ОСОБА_5 05.05.2013 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна черевної стінки зліва, забій м`яких тканин грудної клітки, розрив селезінки, внутрішньочеревна кровотеча. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих твердих предметів, могли виникнути в строк та при обставинах, вказаних в постанові, а саме внаслідок поштовху велосипедиста з послідуючим його падінням на дорожнє покриття і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 , з фото таблицями до нього, яка на місці показала та розповіла, що була очевидцем як неповнолітній ОСОБА_8 штовхнув неповнолітнього ОСОБА_5 , який катався на велосипеді по вул.Богдана Хмельницького м.Шепетівка, від чого останній впав на кермо велосипеда та поскаржився на біль у животі;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту, проведеного за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , з фото таблицями до нього, який на місці показав та розповіла, при яких обставинах неповнолітній ОСОБА_8 штовхнув його обома руками в ділянку правого плеча, від чого він впав на ліву сторону на кермо велосипеда та відчув різкий біль з лівої сторони живота;

- даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15 листопада 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_8 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_16 та ОСОБА_9 ;

Таким чином, суд дійшов висновку, що суспільно-небезпечне діяння мало місце, воно вчинене неповнолітнім ОСОБА_8 у віці дванадцяти років, а саме заподіяння з необережності тяжких тілесних ушкоджень, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст.128 КК України.

Відповідно до ст.498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Кримінальній відповідальності за ст. 128 КК України підлягають особи, які до моменту вчинення цього злочину досягли 16-ти річного віку.

На момент вчинення суспільно-небезпечного діяння 17 серпня 2020 року ОСОБА_8 , не виповнилось 16 років, тому відповідно до ст. 22 КК України, останній не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинене суспільно-небезпечне діяння.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_8 у виді застосування до останнього застереження, та передачі під нагляд матері ОСОБА_9 строком на один рік.

Захисник не заперечувала проти застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_9 строком на один рік.

Відповідно до ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього суд має право застосувати примусові заходи виховного характеру, наведені в переліку, зокрема цією нормою передбачено застосування такого виду примусових заходів виховного характеру, як застереження та передача під нагляд матері строком на один рік.

Заслухавши пояснення неповнолітнього ОСОБА_8 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, його критичне ставлення до інкримінованого йому злочину, з урахуванням думки законного представника ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , прокурора, представника ювенальної превенції ОСОБА_12 , перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, його щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання та навчання, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення та до неповнолітнього ОСОБА_8 необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері строком на один рік.

Саме даний захід дозволить виправитись неповнолітньому і унеможливить вірогідність вчинення ним в майбутньому будь-яких протиправних дій.

Законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої понесенням витрат на лікування в сумі 2424 грн. 85 коп. та про відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн.

В судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого та його представник ОСОБА_7 підтримали позовні вимоги частково та просили стягнути у відшкодування матеріальної шкоди 1424 грн.85 коп. та у відшкодування моральної шкоди 45 000 грн., з урахуванням того, що потерпілому відшкодовано 1000 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди.

Крім того законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 просив суд стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 ОСОБА_9 витрати, які він поніс на правничу допомогу адвоката ОСОБА_7 в сумі 9000 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого, суд враховує положення ч.5 ст.128 КПК України, якою визначено якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом нормами КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено неповнолітній ОСОБА_5 з 17 по 28 серпня 2020 року по 24 січня 2020 року знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Шепетівка ЦРЛ» з діагнозом: «закрита травма живота, розрив селезінки, внутрішня кровотеча». На лікування ним було придбано ліки за власний рахунок (додаток список та кількість ліків) на загальну суму 2424 грн.85 коп. Однак, як зазначив представник потерпілого, мати неповнолітнього ОСОБА_8 надавала матеріальну допомогу на придбання ліків у сумі 1000 грн. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення витрат за лікування підлягають задоволенню в розмірі 1424 грн.85 коп.

Також, ОСОБА_6 просив стягнути з ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 50000 грн. Відповідач позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди визнала частково. Вирішуючи позов суд прийшов до висновків про необхідність задоволення вимог позивача з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п.п. 1,2 ч.2 ст.23 ЦК України, проявилась у душевних стражданнях, моральних переживаннях та порушенні нормальних життєвих зв`язків через спричинені тілесні ушкодження.

В судовому засіданні доведено відповідними висновками судово-медичної експертизи факт заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень з необережності.

Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань малолітнього потерпілого ОСОБА_5 внаслідок перенесеної травми, вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в повному розмірі в сумі 45 000 грн., оскільки відповідачем добровільно відшкодовано в рахунок моральної шкоди 5000 грн.

Крім того, ОСОБА_6 просить стягнути з ОСОБА_9 , витрати на правову допомогу, які він поніс під час досудового розслідування та розгляду даного провадження у суді в сумі 9000 грн.

Положеннями ч.1 ст.124 КПК України установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 1 ст.126 КПК України, визначено, що суд вирішує питання щодо понесених процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

З вказаного приводу Велика Палата Верховного Суду, у своїй постанові від 17.06.2020 року (Справа №598/1781/17) дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних втрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком і робить висновок, що у разі заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок, ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

До таких витрат відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України належать витрати на правову допомогу.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження між законним представником потерпілого ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_7 було укладено договір про надання професійної правової допомоги від 25 серпня 2020 року. Упродовж досудового розслідування та судового розгляду цей адвокат здійснював представництво інтересів потерпілого. До постановлення ухвали у даному провадженні, ОСОБА_6 звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, в тому числі і про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 9000 грн. Вказана сума була фактично сплачена законним представником потерпілому адвокату ОСОБА_7 , що підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордера.

Суд, з урахуванням складності кримінального провадження, обсягу часу і участі представника потерпілого у судовому провадженні вважає, що вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката підлягають задоволенню.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.370-372, 498-501 КПК України, ст. ст.22, 97, п.1,п.3 ч. 2 ст.105 КК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Стара Синява Хмельницької області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, учня 8-А класу Шепетівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 ім.В.Котика, примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передача неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_9 , строком на 1 (один) рік.

Цивільний позов законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 у відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого ОСОБА_5 , 1424 грн.85 коп., у відшкодування моральної шкоди - 45 000 грн., та 9000 грн., витрат на правову допомогу адвоката, а всього 55 424 грн.85 коп.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через суд, що її ухвалив протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1