ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3389/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" вересня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшої слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0004349 відомості до ЄРДР внесені 25.09.2020 за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Красні окни Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, одружений, не працює, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, не інвалід, не депутат, державні нагороди або пільги відсутні, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , постійне місце проживання відсутнє, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Дарницького УПГУНП в м. Києві ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 , про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні незаконного придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується протоколами допиту свідків, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Також мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість покарання; вичинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має офіційного джерела доходу; притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення ряду злочинів зокрема і аналогічних, що дає підстави достовірно припускати, що злочини в яких підозрюється та обвинувачується ОСОБА_6 вчиняються останнім з метою отримання прибутку.

Підозрюваний та захисник останнього пояснили, що підозрюваний перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання проживає разом із родиною, що свідчить про міцні соціальні зв`язки. Підозрюваний раніше не судимий. Враховуючи наведене підставі вважати, що ступень ризиків які зазначені в клопотанні є надзвичайно високим, що виправдовувало б застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає останнє обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується протоколами допиту свідків, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilga rMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk проти Туреччини, § 34; Matznetter проти Австрії, § 9).

Відсутність роботи або сім`ї не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Sulaoja проти Естонії, § 64).

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину згідно ч. 5 ст. 12 КК України.
ОСОБА_6 притягнути до кримінальної відповідальності за ряд тяжких злочинів, зокрема і аналогічного в якому наразі підозрюється ОСОБА_6 , кримінальна справа розглядається Шевченківським районним судом м. Києва. Зважаючи на категорію кримінальних правопорушень в якому обвинувачується та підозрюється ОСОБА_6 , відсутність законного джерела доходу, можна достовірно припустити, що саме злочинна діяльність є джерелом доходу підозрюваного.

Крім того, покарання яке загрожує підозрюваному в разі засудження останнього за злочини в яких підозрюється та обвинувачується ОСОБА_6 ймовірно буде призначено реально, що в свою чергу може слугувати підставою для висновків про існування ризику втечі. Разом з тим, ОСОБА_6 має родину, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, а тому посилання прокурора на тяжкість покарання, без врахування характеризуючих даних особи є неспроможними, оскільки такі обставини зменшують ступень даного ризику.

Враховуючи зазначене, у слідчого судді не має сумнівів у тому, що ризики того, що ОСОБА_6 може продовжити злочинну діяльність, оскільки будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення ряду злочинів щодо незаконного обігу наркотичних засобів, знову підозрюється у вчиненні аналогічного злочину. Отже, слідчий суддя вважає, що ризик передбачений ч. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України має надзвичайно високий ступень.

ОСОБА_6 , зважаючи на висновки слідчого судді викладені вище, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, проте з урахуванням наявності стримуючих факторів, ризик втечі п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України має місце, проте його ступень не є надзвичайно високим. В свою чергу тяжкість покарання як єдина підстава обґрунтованості високого ступеня ризику втечі, не може вплинути на висновки слідчого судді.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваного під вартою, є найбільш доцільним і обґрунтованим забезпеченням кримінального провадження, оскільки інші запобіжні заходи, з урахуванням особи підозрюваного будуть не дієвими для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків з мотивів щодо ризиків, які наведені вище.

Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Idalov проти Росії § 140; Tase проти Румунії, § 40; Castravet проти Молдови, § 33; Belchev проти Болгарії, § 82).

При обґрунтуванні строку тримання під вартою шістдесят днів, прокурор в судовому засіданні пояснив, що по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій таких як проведення додаткових допитів свідків, додатковий допит підозрюваного, виконання вимог ст. 290 КПК України, а тому строк шістдесят днів визначений процесуальним законом, є об`єктивно виваженим та ймовірно достатнім для завершення досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.ч. 1-4, п. 2. ч. 5 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.
У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.
Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на матеріальний стан підозрюваного, слідчий суддя вважає за можливим визначити підозрюваному заставу в межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,

ст. ст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який відраховувати з 25.09.2020 з 00 год. 30 хв., тобто до 24.11.2020 до 00 год. 30 хв.

Розмір застави визначити в межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 101350 (сто одна тисячатриста п`ятдесят) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного на строк до 24.11.2020 року обов`язки: прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні;здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1