Справа №949/545/20
Провадження №1-кп/949/168/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000145 від 01 квітня 2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 Кримінального Кодексу України

В С ТА Н О В И В:

01 квітня 2020 року біля 14-ї години ОСОБА_4 за попередньою змовою з двома, не встановленими слідством особами, в кварталі № 50 Дубровицького лісництва, неподалік с. Острівці Дубровицького району Рівненської області, порушуючи вимоги ст. 19 Кодексу України про надра, самовільно, без отримання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, за допомогою мотопомпи кустарного виробництва, шляхом гідророзмиву ґрунту, незаконно здійснювали видобуток каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18.11.1997 року та постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 року «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, є дорогоцінним камінням органогенного утворення. Так, ОСОБА_4 видобував каміння бурштину, після чого о 14:00 годині на місці незаконного видобутку бурштину його було виявлено працівниками поліції, злочинну діяльність припинено та вилучено знаряддя злочину.
Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.240-1 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, вказав, що зробив для себе відповідні висновки та дав суду показання, що дійсно він при зазначених в обвинувальному акті обставинах 01 квітня 2020 року поблизу села Острівці, попередньо домовившись із своїми знайомими, шляхом гідророзмиву грунту добував каміння бурштину-сирцю, однак після виявлення працівниками поліції їх незаконна діяльність була припинена. При обранні міри покарання, просив суд суворо не карати.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи, допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Судом зроблений висновок про те, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведено повністю, а тому суд кваліфікує його дії: за ч.1 ст.240-1 КК України, як незаконне видобування бурштину.
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.240-1 КК України, згідно ст.12 КК України класифікується, як нетяжкий злочин.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий (а.п.74), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.п.73), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.72).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриття злочину.
Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 визначених ст. 67 КК України є вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує його досить молодий вік, пом`якшуючі та обтяжуючу покарання обставини, характеристику обвинуваченого по місцю проживання, згідно якої він характеризується позитивно. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений повністю визнавши свою вину, щиро розкаявся та надав показання щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, що свідчить про його небайдужість до наслідків, що настали, враховуючи висновок органу пробації відносно обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.240-1 КК України.
Також суд, враховуючи характеризуючі дані про винну особу, його поведінку до і після вчинення злочину, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання у виді обмеження волі та вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, із встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості злочину та особі обвинуваченого, сприяти виправленню та попередженню у вчиненні ним нових злочинів.
Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальних витрат на залучення експертів немає.
Майнова шкода відсутня.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
Керуючись ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.
Відповідно до п.1,2 ч.1, п.4 ч.3 ст.76 Кримінального Кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Речові докази: - мотопомпу кустарного виробництва, один металевий шрайбер довжиною 1 метр, одна металева жердина, два пожежні рукави діаметром 77 мм і довжиною близько 15 м конфіскувати.
Автомобіль марки "ВАЗ 21011" з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні в Дубровицькому ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області повернути власнику ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області ОСОБА_1