Справа №162/529/20
Номер провадження 1-кп/162/62/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любешів кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Підкормілля Любешівського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, розлученого, непрацюючого, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 Кримінального кодексу України, -

встановив:
Обвинувачений ОСОБА_5 07 травня 2020 року близько 13 години 00 хвилин неподалік домоволодіння АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, вчинив напад на потерпілу ОСОБА_4 , яка йшла по узбіччю вулиці, в ході якого приставив до тулуба ОСОБА_4 ніж, погрожуючи застосувати насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілої, незаконно заволодів велосипедом марки "Classic", заподіявши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1766,67 гривень.
Вказані вище умисні, протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазанала нападу (розбій).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю.
Під час судового провадження між прокурором Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , 14 вересня 2020 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_7 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
В угоді про визнання винуватості від 14 вересня 2020 року сторони погодили, що відповідно до статті 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком та покласти обов`язки передбачені ч.1 ст.76 КК України.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні також, кожен окремо, просили укладену з прокурором угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджену в ній міру покарання.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала щодо затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 14 вересня 2020 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , та призначення обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином.
Згідно наявної при матеріалах кримінальної справи письмової згоди потерпілої на укладення угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ч.4 ст.469 КПК України, надала свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , за умов визначених прокурором. Вказала, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу відшкодування майнової шкоди - немає.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Потерпілий не заперечує щодо укладення даної угоди.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
З урахуванням статті 66 КК України, в судовому засіданні є встановленим, що обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому ним злочині та активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення.
Наведені обставини дають можливість суду призначити обвинуваченому ОСОБА_5 обумовлене в угоді покарання у виді позбавлення волі із застосуванням статтей 75, 76 КК України.

Під час досудового розслідування до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 07 травня 2020 року. В ході судового розгляду 03 липня 2020 року щодо ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою. З 27 серпня 2020 року до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який слід скасувати після оголошення вироку.
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Судові витрати по справі в розмірі 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 60 копійок за проведення експертизи №343 від 14 травня 2020 року слід стягнути з ОСОБА_5 в користь держави.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 472, 475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 14 вересня 2020 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000114 від 07 травня 2020 року.
ОСОБА_5 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості від 14 вересня 2020 року покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст.75, 76 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту - скасувати.
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 в час відбуття покарання період перебування його під вартою з 07 травня 2020 року по 27 серпня 2020 року та період перебування його під дамашнім арештом з 27 серпня 2020 року по 14 вересня 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 60 копійок.
Речові докази:
-велосипед фіолетового кольору марки "Classic" повернути потерпілій ОСОБА_4 ;
-ніж з руків`ям коричневого кольору та чохол на клинку блакитного кольору - знищити.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Любешівський районний суд.
Вирок суду першої інстанції якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуючий: ОСОБА_1