ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/334/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

законного представника підозрюваної - ОСОБА_8 ,

при секретарі ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження № 11-сс/817/334/20 за апеляційною скаргою законного представника підозрюваної ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.10.2020 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Тернополя, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.10.2020 року частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 та продовжено підозрюваній у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 грудня 2020 року.

В апеляційній скарзі законний представник підозрюваної ОСОБА_7 ОСОБА_8 просить змінити ухвалу слідчого судді, визначивши менший розмір застави.

Вказує на те що лише тяжкість підозри не може слугувати єдиним обгрунтуванням застосування найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає ризики наведені в ухвалі слідчого судді надуманими та необгрунтованими. Зазначає про те, що її донька раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, вона виховує її одна, а також здійснює догляд за тяжко хворою свекрухою. Посилається на те, що визначений судом розмір застави є для неї непомірним, оскільки її донька навчається у вищому навчальному закладі та не має власних джерел доходу, а її зарплатні не вистачає для придбання елементарних засобів для існування.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрювану, її законного представника та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з вимкладених у ній мотивів, прокурора, який проти задоволення апеляції заперечив. обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000210 від 09 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 09 травня 2020 року приблизно о 03:00 годині ОСОБА_7 знаходилася в квартирі АДРЕСА_2 разом з громадянином Республіки Конго ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході раптово виниклих неприязних відносин в ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ).

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нанесла потерпілому один удар невстановленим слідством гострим предметом в ділянку тулуба, спричинивши ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) тілесне ушкодження, яке призвело до масивної крововтрати, від якої останній помер на місці події.

09 травня 2020 року відповідно до ч. 2 ст. 208 КПК України ОСОБА_7 було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

10 травня 2020 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 05 липня 2020 року із визначенням суми застави в розмірі 315 300 гривень та із покладенням на неї відповідних обовязків у випадку її внесення.

Ухвалами слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області неодноразово продовжувався підозрюваній ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий суддя встановив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яка їй була оголошена 09 травня 2020 р., є обґрунтованою, підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, а саме: протоколами огляду місця події, обшуку, огляду транспортного засобу, затримання ОСОБА_7 , допиту свідків, огляду предмета, а також іншими матеріалами справи.

Обставини та факти, інформація, яка міститься в зазначених доказах, підтверджують існування у справі безпосереднього зв`язку між ОСОБА_7 та кримінальним правопорушенням, у якому вона підозрюється, що в своїй сукупності вказує на обгрунтованість підозри її у скоєнні інкримінованого їй злочину. Питання доведеності чи недоведеності вини є прерогативою суду, який розглядатиме справу по висунутому обвинуваченню та буде встановлювати вказані обставини при розгляді справи по суті. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Також, під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий продовжують існувати що підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Такими ризиками слідчий суддя визнав те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу у кримінальному провадженні, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Слідчий суддя також врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, є неповнолітньою, офіційно не працює, незаміжня, не має на утриманні дітей та осіб похилого віку, тому застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Крім того слідчий суддя вірно врахував той факт що до завершення строку дії попереднього рішення слідчого судді про продовження строку дії підозрюваній запобіжного заходу заврешти досудове слідчство неможливо у звязку з ознайомленням стороною захисту з матеріалами досудового розслідування.

Таким чином, продовжуючи строк тримання під вартою, слідчий суддя, оцінивши обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, та врахувавши при цьому характеризуючі дані підозрюваної, обґрунтованість повідомленої їй підозри, переконливість наявних ризиків, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у випадку визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінуються, дійшов вірного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваної ОСОБА_7 та запобігти викладеним вище ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання підозрюваній міри запобіжного заходу та продовжують існувати, прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту в апеляційній скарзі та у судовому засіданні не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які свідчать про відсутність ризиків.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження її права на свободу.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги сторони захисту є непереконливими. Слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою, а тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а рішення суду без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 418, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.10.2020 р. про продовження підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін, а апеляційну скаргу законного представника підозрюваної ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді