1Справа № 335/4681/20 1-кп/335/699/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинувальним актом №0001181 від 04.05.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харцизьк, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, розлученого, місця реєстрації немає, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В період часу з 24.04.2020 по 04.05.2020, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, діючи систематично, провокував словесні конфлікти зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , в ході якого, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчиняв відносно неї фізичне та психологічне насильство у вигляді словесних образ, приниження гідності, залякування останньої, штовхання, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 та викликало у неї побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся. Суду пояснив, що в квітні- травні в стані алкогольного сп`яніння він дійсно сильно ображав матір, про що дуже шкодує.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність, покарання просить призначити мінімальне.

Показання обвинуваченого відповідають зазначеним в обвинувальному акті фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. Зазначені при допиті обвинуваченим дата, час, місце та обстановка вчинення кримінального правопорушення відповідають викладеним в обвинувальному акті, його показання є послідовними, логічними, сумнівів у суду не викликають, будь-яких розбіжностей та суперечностей не мають.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину та не оспорює всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з яким винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

При призначенні покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, його наслідки; дані, що характеризують особу винного.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації кримінального правопорушення (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Відповідно до ст. 12 КК України, скоєний ОСОБА_4 злочин за ст. 126-1 КК України відносяться до нетяжкого злочину.
ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, розлучений, офіційно не працевлаштований, відповідно до довідки КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 07.05.2020 ОСОБА_4 на диспансерному обліку не перебуває, за допомогою не звертався, згідно довідки КНП «ОКЗ ННД» ЗОР від 05.05.2020, ОСОБА_4 у лікаря-нарколога на обліку не перебуває, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення до скоєного, думки сторони обвинувачення щодо виду та строку покарання, суд приходить до висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів, є покарання у вигляді громадських робіт, що на переконання суду буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та відповідає принципам «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Проте, з урахуванням ставлення обвинуваченого до скоєного, його поведінки під час розгляду справи, суд вважає за доцільне призначити покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 126-1 КК України.
Даний вид покарання не передбачає можливості звільнення від його відбуття, а тому має виконуватись реально, разом з цим, саме ця обставина й забезпечить мету призначення покарання виправлення винної особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати, речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та іншим присутнім учасникам розгляду. Відсутнім учасникам розгляду направити копію вироку не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1