Провадження №1-кс/554/150/2021

УХВАЛА
Іменем України

15 січня 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого, в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 02.09.2020 року в кримінальному провадженні №0001358 від 08.07.2015 року за ч.1 ст.364,ч.ч.1,2 ст.365, ч.ч.1,2 ст.366, ч.2 ст.372, ч.ч.1,2 ст.374, ч.2 ст.384 КК України про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчих, розшукових дій та про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.
В обґрунтування вимог заявник вказав, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001358 від 08.07.2015 року за ч.1 ст.364,ч.ч.1,2 ст.365, ч.ч.1,2 ст.366, ч.2 ст.372, ч.ч.1,2 ст.374, ч.2 ст.384 КК України. Кримінальне провадження №0001358 об`єднано в одне з кримінальними провадженнями №0001076, №00000101, №0000118, №0000119, №0000839, №0000840, №0000841, №0000960.
До Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 по кримінальним провадженням №00000101, №0000118, №0000119, №0000839, №0000960 подано заяви про визнання потерпілим. Також, до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 по кримінальним провадженням №0001076, №00000101, №0000118, №0000119, №0000839, №0000840, №0000841, №0000960 подано клопотання про проведення слідчих, розшукових дій, а саме клопотання про необхідність внесення змін до ЄРДР, зміну кваліфікації, допиту ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,та інших осіб, витребування матеріалів кримінальної справи №04580007.
02.09.2020 року слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0001358 від 08.07.2015 року виніс постанову про відмову у задоволенні вищезазначених заяв та клопотань.
З постановою заявник не погоджується, вважає її такою, що підлягає скасуванню. Так, слідчим не досліджено обставини, зазначені в заяві про визнання потерпілим, слідчий не може робити висновки про беззаперечні факти вчинення особами кримінального правопорушення. ОСОБА_3 зазначив, що згідно його заяв належним чином обґрунтовано завдану йому матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушенням, а саме те, що на підставі вчинених злочинів його було засуджено до довічного позбавлення волі, що підтверджується рішеннями судів та слідчим у постанові не спростовується. Крім того, права та обов`язки потерпілого виникають у заявника з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Аналогічного висновку дійшов слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави в ухвалі від 01.12.2020 року по справі №554/65904/2020.
Щодо клопотання про проведення слідчих, розшукових дій заявник зазначив, що слідчим в постанові не обґрунтовано чому саме відсутня необхідність у проведенні слідчих дій, зазначених у клопотанні, не мотивує, чому проведення слідчих дій у зазначених клопотаннях не мають значення для досудового розслідування.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що постанова слідчого є незаконною, по аналогічній справі слідчий суддя скасував постанову слідчого, він є потерпілим, тому має право заявляти клопотання.
Представник заявника - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав скаргу, просив її задовольнити у повному обсязі.
Слідчий, прокурор до суду повторно не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, а слідчий суддя обмежений щодо строку розгляду скарги, на підставі чого суд розглядає скаргу за їх відсутності.
Суд, вислухавши заявника, адвоката, дослідивши документи та оцінивши докази за скаргою, приходить до наступного.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Судом встановлено, що в провадженні слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження кримінальному провадженні №0001358 від 08.07.2015 року за ч.1 ст.364,ч.ч.1,2 ст.365, ч.ч.1,2 ст.366, ч.2 ст.372, ч.ч.1,2 ст.374, ч.2 ст.384 КК України.
Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 02.09.2020 року відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001358 від 08.07.2015 року, також відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_3 про проведення процесуальних дій щодо внесення змін до відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР, зміну кваліфікації, допиту ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , витребування матеріалів кримінальної справи №04580007, поданих у кримінальних провадженнях №0001076, №00000101, №0000118, №0000119, №0000839, №0000840, №0000841, №0000960 (а.с.9-11 постанова).
Зокрема, згідно постанови: у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про факт завдання шкоди ОСОБА_3 діями службових осіб правоохоронних органів, так як не встановлено беззаперечний факт вчинення останніми кримінального правопорушення.; вимога заявника щодо проведення певних процесуальних дій суперечить принципу процесуальної самостійності слідчого, закріпленої ч.5 ст.40 КПК України.

Із змісту ч.5 ст.55 КПК України випливає, що у разі відмови особі у визнанні її потерпілою, слідчий або прокурор виносить мотивовану постанову, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно вимог ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можуть бути оскаржені тільки під час досудового розслідування.
У відповідності до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.
Частиною першою ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Разом з тим ч.5 даної статті визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ст. 110 КПК України, в постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.
Суд вважає, що висновки в оскаржуваній постанові відповідають фактично встановленим обставинам і їм дана правильна кримінально-правова оцінка, названа постанова є законною і обґрунтованою, тому підстави для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні відсутні.
Разом з тим, судом встановлено, що досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001358 від 08.07.2015 року триває.
Отже, на момент винесення слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 органом досудового розслідування не було здобуто достатньо доказів того, що ОСОБА_3 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, також не проведено всі необхідні слідчі дії.
Таким чином, наявність постанови про відмову у визнанні потерпілим не перешкоджає в подальшому визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні при наявності для цього підстав.
Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі(розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Відповідно до ст.93 ч.3 КПК України ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку ,передбаченому ст. 220 цього Кодексу.
Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав або відмовити, про що виноситься вмотивована постанова.
Таким чином, слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.220 КПК України, вирішено клопотання ОСОБА_3 про проведення процесуальних дій , прийнята постанова від 02.09.2020 року містить обґрунтування відмови у задоволенні вимог заявника.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Із змісту абз. 2 п. 12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Суд вважає, що обґрунтовуючи відмову у задоволенні клопотання, слідчим було переконливо доведено відсутність необхідності в задоволенні клопотань ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні.
Суд приходить до висновку, що аналіз викладених обставин справи і діючого законодавства свідчить про відсутність підстав для задоволення скарги.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим та відмову у задоволенні клопотань про проведення процесуальних дій від 02.09.2020 року у кримінальному провадженні №0001358 від 08.07.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364,ч.ч.1,2 ст.365, ч.ч.1,2 ст.366, ч.2 ст.372, ч.ч.1,2 ст.374, ч.2 ст.384 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1