Справа № 472/1040/20
Провадження № 1-кс/472/182/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про скасування постанови про закриття кримінального провадження

15 жовтня 2020 року смт. Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі: слідчого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,
представника потерпілої - ОСОБА_3 ,
прокурора - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 смт. Веселинове Миколаївської області скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 від 11.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0000390 від 25.10.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2020 року представник потерпілого - ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову начальника сектору дізнання Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 від 11.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0000390 від 25.10.2019 року.
Скарга обґрунтована тим, що 11 вересня 2020 року начальник сектору дізнання Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_6 виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000390, яке було зареєстроване в ЄРДР 25.10.2019 року. Вважає, що дана постанова є незаконною, винесеною за невідповідності висновків слідчого, викладених у постанові, фактичним обставинам кримінального провадження, а також за істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що з часу внесення відомостей в ЄРДР слідчим всупереч ст. 9 КПК України не вчинено необхідних слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, В своїй постанові начальник сектору дізнання посилається на те, що оскільки ОСОБА_7 , як власник зброї, на обліку у Веселинівському ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області не перебуває, то у потерпілої ОСОБА_5 не було реальних підстав побоюватися здійснення погрози ОСОБА_7 , яка в даному випадку не супроводжувалася якимись діями, що свідчать про реальність погрози вчинити вбивство.

Але, вказаний висновок начальника сектору дізнання суперечить як обставинам справи, так і матеріалам справи.

Так, відповідно до показань потерпілої ОСОБА_5 , 24.10.2019 р., приблизно о 14.00 год., вона знаходилася на території свого домоволодіння, яке розташоване навпроти території ФГ «Галівка», головою якого є її чоловік ОСОБА_8 . В цей час, до території ФГ «Галівка» на особистому автомобілі під`їхав ОСОБА_7 та намагався зайти на територію ФГ «Галівка». Вона підійшла до нього і запитала, що він хоче, на що ОСОБА_7 почав звинувачувати її та її чоловіка ОСОБА_8 , що вони засипали яму біля водопровідної вежі, яка подає воду до ФГ «Галівка». На її заперечення, що вони цього не робили, ОСОБА_7 продовжував їх звинувачувати, а потім, сідаючи до свого автомобіля сказав, що він учасник АТО і буде з ними розбиратися як приватна особа, сказав, що постріляє їх і закопає в цій ямі. Після цього він поїхав з місця події, а вона відразу зателефонувала своєму чоловікові ОСОБА_8 і про все розповіла. Під час конфлікту також був присутній мешканець села ОСОБА_9 , але не весь час, і чи чув він саме погрози, вона не знає. Вона сприйняла цю погрозу реально, так як ОСОБА_7 дійсно неврівноважена особа, про що свідчать його попередні дії побиття її чоловіка ОСОБА_8 та пошкодження автомобільної вагової ФГ «Галівка» сокирою, щодо яких відкрито кримінальні провадження.

Покази потерпілої ОСОБА_5 повністю підтверджено під час досудового розслідування ОСОБА_8 , а також свідком ОСОБА_9 , який дійсно чув звинувачення зі сторони ОСОБА_7 на адресу ОСОБА_5 та її чоловіка ОСОБА_8 , а також чув, як ОСОБА_7 сказав, що якщо вони ще раз засиплють яму, то буде гірше, але він не чув всю розмову, так як підійшов, коли конфлікт вже мав місце і відійшов, коли ще конфлікт не закінчився.

Тобто, в даному випадку, матеріали провадження містять всі докази щодо реального сприйняття потерпілою ОСОБА_5 цих погроз, так як між її чоловіком та ОСОБА_7 склалися дуже неприязнені відносини, раніше ним також висловлювалися різні погрози в адрес їх сім`ї, а після побиття ОСОБА_7 її чоловіка та пошкодження сокирою вагової, від нього можна очікувати будь-яких дій.

Отже, зазначене свідчить про наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, та незаконність постанови про закриття вказаного кримінального провадження.
Тому, просить скасувати постанову начальника сектору дізнання Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 від 11.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0000390 від 25.10.2019 року.
В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, вказаних в скарзі, зазначив, що потерпіла сприймала погрозу реально, а тому висновок начальника сектору дізнання про відсутність складу криміналнього правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, є неправильним.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки належним чином було проведено досудове розслідування та дізнання, проведені всі необхідні слідчі дії, в результаті чого було встановлено, що відсутній склад злочину.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою її представника - ОСОБА_3 про вручення йому повідомлення. Про причини неявки потерпіла суд не повідомила.
Начальник сектору дізнання Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, що підтверджується витягом з розносної книги суду про вручення йому повідомлення. Про причини неявки начальник сектору дізнання суд не повідомив.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, якщо вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. З огляду на це, суд вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність начальника сектору дізнання та потерпілої, оскільки останні були належним чином повідомлені про дату та місце розгляду скарги.
Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_3 та прокурора ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000390 від 25.10.2019 року, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до положень п.1, п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження можливе, зокрема, при встановленні відсутності події кримінального правопорушення та при встановленні відсутності складу кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження №0000390 слідчим відділенням Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області з жовтня 2019 року по липень 2020 року здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000390 від 25.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.
Під час досудового слідства було встановлено, що 24.10.2019 р. приблизно о 14.00 год. неподалік ФГ "Галівка" в с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 стався конфлікт через закопування водопровідної ями. Під час розмови ОСОБА_7 висловив своє обурення діями ОСОБА_5 та її чоловіка ОСОБА_8 з приводу дій стосовно водопровідної ями. На цьому конфлікт між учасниками було припинено.

В липні 2020 року, в зв`язку зі змінами в законодавстві, кримінальне провадження №0000390 від 25.10.2019 року було передано для подальшого розслідування сектору дізнання Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області. Після чого, сектором дізнання проведено одну слідчу (розшукову) дію, а саме: проведено допит свідка ОСОБА_8 та постановою начальника сектору дізнання Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 від 11.09.2020 року кримінальне провадження №0000390 від 25.10.2019 року було закрите в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.
Так, підстави для закриття кримінального провадження визначені у ст. 284 КПК України.
У ч. 2 ст. 9 КПК України закріплено обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У ст. 25 КПК України визначено, що прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно з ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.
Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Так згідно з п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу. Таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав, та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

З огляду на сутність та підсумковий характер рішення про закриття кримінального провадження в загальній динаміці кримінального процесу, особливе значення набуває забезпечення його своєчасності, законності та обґрунтованості. Адже передчасне прийняття такого рішення стороною обвинувачення не відповідає вимозі проведення ефективного розслідування та завданню поновлення прав особи, що постраждала від злочину. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошує, що ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає від органів влади проведення ефективного офіційного розслідування, а неодноразове закриття кримінального провадження і його поновлення стосовно заявника слід розглядати як неефективність розслідування та затягування провадження справи. Згідно з мінімальними критеріями ефективності, які ЄСПЛ визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю («Мута проти України»). Ретельність розслідування означає, що органи влади завжди повинні намагатися добросовісно з`ясувати, що трапилося й не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Під час досудового слідства національні органи влади не повинні приймати безпідставні рішення про закриття справи або зупинення досудового слідства, оскільки це може призвести, в тому числі, до закінчення строку давності, без вжиття необхідних заходів та зробити неможливим подальше провадження.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження слідчим суддею встановлено, що начальником сектору дізнання при закритті кримінального провадження вказаних вище вимог у повному обсязі дотримано не було.
Як вбачається з системного аналізу наданих матеріалів кримінального провадження, начальником сектору дізнання ОСОБА_6 провадження у справі закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК Україниу в зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а саме - погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
Погроза вбивством є найнебезпечнішим видом психічного насильства. Вона може бути словесною, усною (віч-на-віч), письмовою (листом, телеграмою), виражатися у формі жестів, демонстрації зброї, тобто різними діями, які переконливо вказують на намір винного, а також може бути передана через третіх осіб. Погрожуючи особі, винний викликає у неї почуття тривоги, неспокою, порушується її звичний спосіб життя.
Проте виражена ззовні погроза вбивством визнається злочином лише тоді, коли були реальні підстави побоюватися її здійснення.
Як випливає із статті 129 КК України, обов`язковою ознакою складу злочину є реальність погрози вбивством, якою вона буває у всіх випадках, коли потерпілий має підстави боятися її виконання, тобто, потерпілий має сприймати її такою, що може здійснитися, у кожному окремому випадку, виходячи з конкретних обставин справи. При визначенні реальності погрози вбивством слід враховувати як суб`єктивні так і об`єктивні критерії, зокрема, з`ясування форми, характеру, місця, часу, обстановки її встановлення, особу винного, характер попередніх відносин між винним і потерпілим.
Ознаки об`єктивної сторони погрози вбивством полягають у висловленні погрози позбавленням особи життя за наявності реальних підстав побоюватися здійснення такої погрози.
Реальність погрози визначається достатністю підстав побоюватися її виконання, які в кожному випадку є різними. Для визначення реальності погрози значення має з`ясування форми, характеру, місця, часу, обстановки її висловлення, характеру попередніх стосунків між винним і потерпілим тощо. Також має значення сприйняття погрози самим потерпілим, а також і присутніми при цьому іншими особами.
З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що начальником сектору дізнання було вжито заходи для з`ясування особи ОСОБА_7 , тобто як він характеризується за місцем проживання (не допитано жителів села, в якому він проживає, щодо його поведінки, як з потерпілою так із жителями села загалом), тобто матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів, які б могли охарактеризувати особу ОСОБА_7 .
Також матеріали кримінального провадження не містять даних, що начальник сектору дізнання ОСОБА_6 вживав заходи щодо встановлення характеру попередніх відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , тобто не перевірено свідчення потерпілої щодо вчинення попередньо (до 24.10.2019 року) ОСОБА_7 дій, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, щодо побиття її чоловіка ОСОБА_8 та пошкодження автомобільної вагової ФГ «Галівка» сокирою, чи дійсно наявні кримінальні провадження по заявам відповідних осіб, чи повідомлено осіб в даних провадженнях про підозру, та чи могли вказані дії зі сторони ОСОБА_7 свідчити, що у потерпілої були реальні підстави боятися здійснення погрози.

Отже, слідчий суддя не може погодитися із доводами начальника сектору дізнання про обґрунтованість постанови та забезпечення проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування.
За наведених обставин, слідчий суддя погоджується із доводами заявника, що стосуються необґрунтованості прийнятого начальником сектору дізання рішення.
Зважаючи на зазначене, слідчий суддя вважає, що постанова начальника сектору дізнання Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 від 11.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0000390 від 25.10.2019 року прийнято поспішно, є необгрунтованою та підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 371, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ :

Скаргу представника потерпілого - ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 від 11.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0000390 від 25.10.2019 року, - задовольнити.
Скасувати постанову начальника сектору дізнання Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 від 11.09.2020 року про закриття кримінального провадження №0000390 від 25.10.2019 року.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1