Справа № 387/3/19
Провадження № 1-кп/396/24/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець смт. Добровеличківка Добровеличківського району Кіровоградської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , та проживає по АДРЕСА_2 , не працює, допомагає батькам на ставі, освіта вища юридична, проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий,
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.
Судом встановлено, що 01.11.2018 року близько 00 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Еріса», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ПАТ КБ «ПриватБанк» та належить на праві лізингу ОСОБА_9 , рухаючись в темну пору доби, по вул. Центральна, зі сторони пров. Павлова в напрямку вул. Поповича в смт. Добровеличківка, Кіровоградської області допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України, відповідно до яких (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим. засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, при цьому порушуючи вимоги п.п. 12.2, 12.3 ПДР (п. 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу...), в момент виникнення небезпеки для подальшого руху, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, яка полягала у наявності на проїзній частині пішохода ОСОБА_10 , а саме водій - обвинувачений ОСОБА_3 , рухаючись по проїзної частині, навпроти будинку № 131 вищевказаної вулиці, своєю неуважністю до дорожньої обстановки та в момент об`єктивної можливості виявлення пішохода на проїзній частині, який рухався біля правого краю проїзної частини у зустрічному напрямку відносно руху автомобіля, незастосуванням заходів по зменшенню швидкості руху, керованого транспортного засобу, аж до його повної зупинки, створив умови при яких стався наїзд правою передньою частиною автомобіля «Chevrolet Еріса», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода потерпілого ОСОБА_10 .
В даній дорожній обстановці, всі вищевикладені невідповідні та протиправні дії водія обвинуваченого ОСОБА_3 та порушення ним вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д), 12.2 та 12.3 ПДР України знаходяться в технічному причинному зв`язку з фактом наїзду на пішохода.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди та наїзду на пішохода автомобіль «Chevrolet Еріса», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження, після чого останній зупинившись та оглянувши місце ДТП продовжив рух на пошкодженому автомобілі в напрямку вул. Поповича смт. Добровеличківка, Кіровоградської області, чим грубо порушив вимоги п. 2.10 (а, б, в, д, е) ПДР (п.2.10. У разі причетності до дорожньо- транспортної пригоди водій зобов 'язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди).
У наслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілий ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 98 від 30.11.2018 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми - синців на верхніх повіках правого та лівого ока, рани правої брови та ділянки зовнішнього кута правого, саден під правим оком на правій щоці, рани у ділянці підборіддя та нижньої губи дещо справа, синця лобно-скроневої ділянки справа, крововиливу у м`які тканини вказаних ділянок, уламкового перелому кісток основи та склепіння черепа (лобна кістка) та перелому кісток лицевого черепа (перелом правої виличної кістки та нижньої щелепи), крововиливу під м`які мозкові оболонки головного мозку, забою речовин головного мозку, вказані тілесні ушкодження несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та в даному випадку призвели до смерті останнього і знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.
На підтвердження винуватості та спростування вини обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому кримінальному правопорушеннні, судом досліджені наступні докази надані, як стороною обвинувачення так і стороною захисту, а саме:
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, суду пояснив, що дійсно 01.11.2018 року він керував автомобілем«Chevrolet Еріса», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в справному стані, рухаючись вул. Центральна, зі сторони пров. Павлова в напрямку вул. Поповича в смт. Добровеличківка, де фонарі горять через один, добре бачив проїзжу частину, по узбіччю ростуть кущі та раптово відчув якийсь стукіт по автомобілю, здалося що чимось кинули, лопнуло лобове скло. Він зупинився та оглянув місце, ступив пару шагів та спитав хто це зробив, але потерпілого не помітив, саме тому вирішив, що в автомобіль потрапила палиця, абож камінь, і поїхав далі. Іхав на дальному світлі фар а потім переключив на ближнє. Через 2 хвилини, зустрівшись із ОСОБА_9 , який дав автомобіль з`їздити до тітки по гроші, виявилося що і бокове праве дзеркало розбите. Разом поїхали на місце пригоди, оглянули, але нічого не бачили. На вимогу ОСОБА_11 зобов`язався відшкодувати шкоду, загнавши автомобіль на СТО, тому не повідомляли ні поліцію, ні страхову компанію, автомобіль загнали в гараж і більше не оглядали. А наступного дня йому зателефонували працівники поліції, не відмовлявся, що керував автомобілем, але від проходження на стан сп`яніння відмовився, так як не вбачав підстав.
Обвинувачений приносив співчуття та прохав вибачення у потерпілої. Запевнив, що не бажав настання таких наслідків, потерпілого він не бачив, якби побачив відвіз в лікарню, запевнивши, що в той вечір не розмовляв із сином потрепілої, можливо останній і підходив до них та привітався, але він з ним не спілкувався. Просив суворо не карати та не позбавляти волі. Цивільний позов визнає частково.
Петерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 01.11.2018 року о 06.45 год. мати повідомила їй, що вбили її сина ОСОБА_12 , який проживав біля бабусі. Вона відразу побігла на місце пригоди бачила, як син лежить неподалік від дороги на узбіччі, голова в крові. Спочатку вони думали, що сина побили, а близько 10.00 год зателефонували з поліції та повідомили, що знайшли винуватця ДТП. Факту вживання сином алкогольних напоїв не знає, інколи міг випити пиво. З рідним батьком сина разом не проживає близько 15 років, але він мав з татом гарні відносини, останні спілкувались. Після смерті сина вона втратила сенс свого життя, це негативно відобразилось на її здоров`ї. Проосить покарати обвинуваченого, призначивши покарання у виді позбавлення волі. Підтримує заявлений цивільний позов та просить задовольнити в повному обсязі.
Свідок ОСОБА_13 пояснила, суду що доводиться тіткою обвинуваченого ОСОБА_3 , який 31.10.2018 року близько 23.00 години, приїхав до неї зайняти 200 грн., на які потреби не пояснив, і поїхав. Був одягнений в сіро-жовту куртку з капюшоном. Вона на двір не виходила, автомобіля не бачила, світла фар також не бачила. Знає, що того дня був день народження його дівчини. Про ДТП дізналась наступного дня, коли племінник приїхав до неї разом з поліцією.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснива, що працює разом з ОСОБА_15 в Добровеличківському відділенні "ПриватБанку". 31.10.2018 року їй було день народження, але святкування вона не проводила. Лише з 17.00 до 18.00 год разом з колегами пили чай з пирогом на роботі. Має близькі відносини з обвинуваченим ОСОБА_16 , протягом 5 років, зустрічається. Після роботи ОСОБА_17 відвіз її додому на автомобілі "Жигулі". Перебував в тверезому стані. Про ДТП дізналась від батьків ОСОБА_10 . До тітки ОСОБА_18 вона того вечора не їздила. Після роботи перебувала дома.
Свідок ОСОБА_19 пояснив, що доводиться другом потерпілого ОСОБА_10 , а ОСОБА_3 знав як односельчанина. Того вечора він разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 пили пиво. Випили по 0.5 л. і розійшлись. Наступного дня дізнався про ДТП. Пізніше під час проведення слідчого експеременту був понятим, окрім нього був ще ОСОБА_22 .. Під час слідчого експеременту працівники поліції вираховували з якою швидкістю їхав автомобіль та на якій відстані можна побачити пішохода і чи можливо було уникнути наїзду. Після проведення слідчого експеременту прочитав протокол складений слідчим. Заміри, які було проведено він не перевіряв, хоча їм понятим оголошено в голос та пропонували подивитись на рулетку. Машину якою збили ОСОБА_23 добре знає, та додав, що існує, ще один автомобіль ідентичний автомобілю ОСОБА_24 .
Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що два роки має в користуванні на праві лізингу автомобіль «Chevrolet Еріса», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Обвинувачений ОСОБА_25 доводиться йому колишнім однокласником, і вони перебувають в дружніх відносинах. Самої ДТП не бачив, тому по даному факту пояснити нічого не може. Того вечора він зустрів ОСОБА_18 в центрі смт. Добровеличківка. ОСОБА_17 приїхав на автомобілі батька "Жигуль", який залишив біля лавок, що метрів за 100-150 від них, під час спілкування попрохав прокататись на його « ОСОБА_26 », він як товариш не зміг відмовити. ОСОБА_27 по вул. Кірова та близько через 20 хв, повернувся зі сторони вул. Леніна з розбитим склом та відбитим дзеркалом, пояснив, що хтось поцілив в автомобіль камінь. Щоб пересвідчитись, хто це зробив, вони разом поїхали по вул. Кірова, спустившись на вул. Леніна(нині Центральна) до того місця де ніби-то чимось поцілили по автомобілю нічого підозрілого та нікого не бачили, повернувшись додому він відразу поставив автомобіль в гараж. Не повідомив про даний факт поліцію оскільки не вважав важливим фактом. Про ДТП дізнався наступного дня. Приїхали працівники поліції, які за його письмовою згодою та в його присутності провели огляд гаражного приміщення. Оглядали автомобіль та фотографували. На машині були корозійні пошкодження, крило автомобіля пошкоджено раніше і він готував його до заміни. Гадає, що кинули не камінь, як повідомив ОСОБА_18 , а палицю. Під час їхньої зустрічі ОСОБА_18 нікому не телефонував.
Свідок ОСОБА_22 пояснив, що на прохання працівників поліції він на власному автомобілі приймав участь при відтворенні обставин події ДТП. Відтворення проходило на місці ДТП. Рух автомобіля розпочинався з темної дялянки дороги та автомобіль рухався в напряму частини дороги яка освітлюється. Разом з ним в автомобілі перебував ще один хлопець, який сидів на пасажирському сидінні. Пояснив, що на дальньому світлі фар він бачив людину, яка рухалась по узбіччю дороги, а на ближньому світлі фар людини видно не було. Після проведення експеременту, працівники поліції провели відповідні заміри, які саме цифри були не пам`ятає. Він ознайомився з протоколом, прочитав та підписав. Всіх обставин точно вже не пам`ятає, на його думку він підписав два акти. Чи вказано достовірні розміри не може сказати, так як особисто їх не перевіряв, їх замірювали працівники поліції та оголошували їм понятим, вголос.
За згодою учасників судового провадження, сторона обвинувачення відмовилась від допиту свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , які неодноразово не з`являлися на виклик суду, місце знаходження яких не встановлено, сторона захисту підтримала відмову сторони обвинувачення та не наполягали на виклику свідків. Суд ухвалив про розгляд справи у відсутність свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ..
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні, крім його показів та пояснень потерпілої і свідків, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними, незважаючи на зауваження сторони захисту та ставлення під сумнів під час судового розгляду частину доказів, у суду ставити під сумнів немає жодної підстави за наступних обставин, зокрема, вина обвинуваченого підтверджується:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.11.2018 року з фототаблицями та схемою, відповідно до якого місцем огляду є узбіччя проїзної частини дороги вул. Центральна (Леніна) в смт. Добровеличківка між будинками №130 та №131 по ліву сторону дороги на відстані 2 м. від проїзної частни виявлено тіло ОСОБА_10 в лежачому положенні. На обличчі та лівій частині джинсів маються сліди бурого кольору (т. 2 а.п. 16-30);
- постановою про уточнення адреси від 18.12.2018 року, в додатку з рішенням Добровеличківської селищної ради, згідно якої замість вул. Леніна, вважати привильним назву вул. Центральна (т. 2 а.п. 31-33);
- постановою про перекваліфікацію кримінального провадження від 01.11.2018 року на ч.2.ст.286 КК України (т. 2 а.п. 34);
- заявою ОСОБА_9 від 01.11.2018 року про надання згоди на огляд приміщення (т.2 а.п.35);
- протоколом огляду місця події від 01.11.2018 року за участю понятих, з фототаблицями , відповідно до якого об`єктом огляду є гаражне приміщення розташоване біля п`ятиповерхового будинку АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_9 , в середині гаражу виявлено т.з автомобіль марки марки «Сhevrolet» модель «Epica», 2008 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно документів які додаються до протоколу власником автомобіля є ПАТ КБ "ПриватБанк" та належить на праві лізингу ОСОБА_9 . На автомобілі виявлені пошкодження правого крила у виді вдавлення у внутрішню сторону, механічні пошкодження корпусу скла заднього виду справа, яке є відламаним, звисає на дроту; механічні пошкодження правої сторони лобового скла із переходом в сторону правої стійки із вдавленим у внутрішню сторону, в середину салону (т. 2 а.п. 36-50);
- ухвалою слідчого судді про арешт тимчасово вилученого майна від 02.11.2018 року (т. 2 а.п.52-54);
- висновком судово-медичної експертизи № 98 від 30.11.2018 року відповідно якого, досліджено труп ОСОБА_10 та встановлено, що виявлено на тілі тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких та легких - у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми - синців на верхніх повіках правого та лівого ока, рани правої брови та ділянки зовнішнього кута правого, саден під правим оком на правій щоці, рани у ділянці підборіддя та нижньої губи дещо справа, синця лобно-скроневої ділянки справа, крововиливу у м`які тканини вказаних ділянок, уламкового перелому кісток основи та склепіння черепа (лобна кістка) та перелому кісток лицевого черепа (перелом правої виличної кістки та нижньої щелепи), крововиливу під м`які мозкові оболонки головного мозку, забою речовин головного мозку, вказані тілесні ушкодження несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та в даному випадку призвели до смерті останнього і знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. Ушкодження спрчинені пожиттєво, незадовго до смерті. Слідів характерних для борьби, самооборони чи падіння з висоти власного зросту відсутні. Всі види ушкоджень свідчать, що всі вони спричинені значною силою дією тупих предметів. Масивність, множинність, різноманітний характер тілесних ушкоджень, наявність ознак різкого загального струсу тіла, у вигляді крововиливів у фіксуючо-підвішуючий апарат внутрішніх органів (ворота селезінки, переважно по передній поверхні нижніх долей обох легень та в ділянці їх коренів), локалізація тілесних ушкоджень, в поєднанні з властивостями та характером переломів кісток правої гомілки, в сукупності дають підставу стверджувати, що в даному випадку мала місце транспортна травма, наїзд (удар виступаючими частинами) танспортного засобу, можливо легкового автомобіля (на що вказує висота розташування легких пошкоджень) на потерпілого, який перебував у вертикальному чи близькому до нього положенні і був обернений до автомобіля передньою правою поверхнею тіла. В крові трупу ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт, що відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеню. Смерть наступила в межах 10-12 годин до розтину, який проводився 01.11.2018 року об 11.50 год. Після отриманої травми потерпілий не міг чинити будь-які самостійні дії, переміщатися, кликати на допомогу (т. 2 а.п. 55-57);
- висновком судової інженетно-транспортної експертизи №357 від 12.11.2018 року, відповідно до якого автомобіль «Chevrolet Еріса», реєстраційний номер НОМЕР_1 перебував в працездатному стані (т. 2 а.п. 60-65);-
- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №358 від 15.11.2018 року, з фототаблицями, здійсненого на підставі огляду автомобіля «Chevrolet Еріса», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до якого в передній правій частині автомобіля маються пошкодження характерні для їх утворення при контакті з об`єктом не рівним по міцності металу (імовірно тілом людини) (т. 2 а.п. 68-71);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.11.2018 року, відповідно до якого 01.11.2018 року о 16.45 год. при огляді лікарем наркологом ОСОБА_30 , ОСОБА_3 відмовився від огляду (т. 2 а.п. 76);
- протоколом проведення слідчого експеременту від 08.11.2018 року, з фототаблицями та схемою відтворення подій ДТП за допомогою статиста, з метою встановлення видимості пішохода з робочого місця водія автомобіля «Chevrolet Еріса», шляхом виїзду на місце ДТП по вул. Центральна в смт. Добровеличківка. На проїзній частині крейдою було помічено місце наїзду на пішохода ОСОБА_10 , від нього відмічено п`ять рівних відрізків в зворотньому напрями руху автомобіля довжиною 13.8 м. (відстань яку проходить автомобіль при швидності руху 50 км/год). Від напряму руху пішохода помічається п`ять рівних відрізків по 1.58 м (згідно таблиці середньої швидкості руху пішохода при розрахунку спокійного кроку для категорії молодих чоловіків віком 20-30 років). Для встановлення видимості пішохода на відрізок №5 встановлено статиста, одягненого в куртку чорного кольору, джинси синього кольору, обличчям в строну місця наїзду. В протилежному напрямку на відрізок № 5 встановлено автомобіль «Chevrolet Еріса», навідстані 1 м. від правого краю проїзної частини в напрямку місця наїзду на пішохода. Після чого до салону автомобіля запропоновано сісти понятим та увімкнути ближнє світло фар з підтриманням середніх обертів двигуна встановивти видимість статиста. При видимості статиста понятий зупиняє автомобіль. При вимірюванні від передньої осі автомобіля до місця наїзду встановлена фактична видимість пішохода з місця водія експерементального автомобіля при ближньому світлі фар 49.6 м.. Поняті зазначили, що на даній відстані чітко видно силует людини, що рухається в зустрічному напряму та є перешкодою для на проїзній частині. Аналогічним способом встановлювалась видимість статиста при дальньому світлі фар, яка склала 76.9 м.
Після цього до салону експерементального автомобіля запропоновано сісти понятим, увімкнути двигун, ближнє світло фар та з підтриманням середніх обертів двигуна, для імітації руху транспортного засобу, встановити видимість проїзної частини в напряму руху до встановленого місця місця наїзду на пішохода зі сторони вокзалу смт.Добровеличківка, для встановлення видимості меж проїзної частини від передньої частини автомобіля до статиста з білим аркушем паперу для контрасту. Коли поняті перестали розрізняти правий та лівий край проїзної частини було подано звуковий сигнал. В результаті чого було встановлено, що видимість проїзної частини складала при увімкненому ближньому світлу фар 33 м., а з дальнім світлом фар 52.8м. Слідчий експеремент проведено за сухої погоди, дорожнє покриття в чистому стані. Працювало вуличне освітлення. На статиста було одягнуто курточку чорного кольору з білими полосами, яка була на загиблому ОСОБА_10 (т. . 2 а.п. 77-82);
- повідомлення Кіровоградського обласного центру з гідрометеорології №28-138/259 від 20.11.2018 року, згідно якого в період з 22.00 год 31.10.2018 року до 02.00 год 01.11.2018 року відмічалась димка, видимість погіршувалась до 6 мертів. Опадів та небезпечних явищ не було.Спостерігалась хмарна погода (т.2 а.п. 83);
- повідомлення Кіровоградського обласного центру з гідрометеорології №28-138/258 від 20.11.2018 року, згідно якого в період з 17.00 год 08.10.2018 року до 20.00 год. Видимість становила 10 км. Опадів та небезпечних явищ не було.Спостерігалась безхмарна погода (т.2 а.п. 84);
- висновком судової інженетно-транспортної експертизи №4812/18-27 від 04.12.2018 року, відповідно до якого водій автомобіля «Chevrolet Еріса» ОСОБА_3 , при уважному стеженні за дорожньою обстановкою та при своєчасному застосуванні гальмування мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль до місця наїзду і тим самим мав можливість уникнути наїзду. В розглянутій дорожній обстановці невідповідність дій водія автомобіля «Chevrolet Еріса» ОСОБА_3 вимогам п.2.3 (б) та 12.3 ПДР, перебуває в причинному зв`язкуз ДТП що сталося (т. 2 а.п. 86-92).
Вказаний висновок доводить порушення обвинуваченим ОСОБА_16 вимог Правил дорожнього руху України, що в свою чергу призвело до наслідків, викладених вище та наявну у нього можливість запобігти їх настанню, шляхом дотримання ним вимог п. 2.3, 12.3 Правил дорожнього руху України.
- протоколом огляду предметів від 02.11.2018 року, відповідно до якого предметом огляду є оптичний DVD+R диск Nanotex 4.7 GB (т.2 а.п. 122);
- постановою про визнання речовими доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 02.11.2018 року, згідно якої визнано та приєднано в якості речового доказу до кримінального провадженняоптичний DVD+R диск Nanotex 4.7 GB на якому зафіксовано механізм розвитку ДТП (т. 2 а.п. 125-126);
- листом та оптичним DVD+R диском з записом відеокамер зовнішнього спостереження по вул. Центральній смт. Добровеличківка в період часу з 23.55 год до 00.30 хв. диск знаходиться в білому конверті опечатаний мокрими печатками (т. 2 а.п. 128-129).
Не є документом в розумінні ст. 99 КПК України, на які посилався прокурор, та доказом у справі відповідно до положень ст. 84 КПК України: витяг з ЄРДР (т. 2 а.п. 15).
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що суд не може прийняти та покласти в обгрунтування вироку протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 01.11.2018 року, (т. 2 а.п. 74-75), так як суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, що регламентовано ч. 4 ст. 95 КПК України, свідка ОСОБА_9 суд безпосередньо допитав у залі судового засідання, попередивши про кримінальну відповідальність за дачу завідомо недостовірних показів.
Зазначені судом обставини відповідають правовій позиції, викладеній у Постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі № 414/875/17 про те, що національним законодавством закріплено обов`язок суду досліджувати докази безпосередньо, а тому кримінальний процесуальний закон містить заборону обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Такий підхід є проявом не лише засади безпосередності дослідження показань, а й засади змагальності та права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд.
Суд дослідив поданий прокурором відеозапис оптичного DVD+R диску Nanotex 4.7 GB, який визнано та долучено до кримінального провадження як речовий доказ, на відеозаписі зафіксовано механізм розвитку ДТП 01.11.2018 року, який надано Добровеличківською селищною радою на запит слідчого (т. 2 а.п. 127- 129), згідно якого на 03.15 сек відеозапису в лівому нижньому куті з`являється чоловік, одягнений в одяг темного кольору, в правій руці тримає цигарку. Чоловік рухається з лівої сторони проїзної частини, приблизно один метр від лівого краю проїзної частини, спокійною ходою, палить цигарку. На 04 хв. 03 сек. відеозапису чоловік викидає цигарку на дорогу та продовжує рух не змінюючи темп та напрям руху. На 04 хв. 11 сек. відеозапису з`являється світло фар автомобіля, який рухається в зустрічному напрямку руху пішохода. Автомобіль рухається прямолінійно з постійно увімкненим світлом фар. На 04 хв. 31 сек. відеозапису він чітко освітлює силует пішохода, який рухається йому на зустріч. На 04 хв. 39 сек. автомобіль не змінюючи свого напрямку руху зупиняється. На 04 хв. 50 сек. на автомобілі вимикається світло фар, залишається, вімкнене габаритне лише світло, відчиняється водійська дверка, виходить водій, який пройшов до задньої частини автомобіля, та на 05 хв. 09 сек. знову сів до салону автомобіля, вімкнув світло фар та продовжив рух прямо.
Захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_7 подано суду, які відкритті всім учасникам провадження після направлення обвинувального акту до суду також диски з відеозаписом ДТП, яка мала місце 01.11.2018 року, на яких зазначено ці ж обставини але з інших камер спостереження, однак суд не приймає дані докази в якості допустимих, оскільки судом встановлено, що відеозапис поданий стороною захисту надано з іншої камери спостереження невідомого походження та нечіткого зображення, диск з відеозаписом поданий потерпілою та її представником, який надано їм в копії слідчим, що не підтверджується будь-якими доказами про копіювання та передачу, тому на думку суду дані докази не є допустимими, так як отримані не у відповідності до норм КПК України.
Основною та невід`ємною ознакою допустимості доказів є їх отримання відповідності до норм передбачених КПК України (ст.ст. 84, 86, 87 КПК).
Суд враховує, позицію ЄСПЛ, яка викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», Суд повинен виходити лише з тих доказів, яки були перевірені належним чином в судовому засіданні, та не викликають у суду сумнівів в законності їх отримання та допустимості, під час розгляду провадження.
Частиною третьою статті 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.
Сторона захисту заперечила щодо відеозапису наданого стороною публічного обвинувачення, вказавши, що він є копією, має погану якість та безпосередньо факту наїзду автомобіля на потерпілого не видно.
Однак, факт того, що на відеозаписі, який надано на вимогу слідчого добровільно Добровеличківською селищною радою (а.с. 127-129 т.2) долученодо матеріалів справи як доказ стороною обвинувачення - прокурором зафіксовано, саме ДТП за участі ОСОБА_10 підтверджується даними встановленими висновком судово-медичної експертизи № 98, в якому експерт вказав, що смерть наступила в межах 10-12 годин до розтину трупу потерпілого, в той час як розтин проведено 01.11.2018 року об 11.50 год., тобто смерть настала в період часу 22.10-00.10 год. Враховуючи, що відеозапис на диску відображає період часу 23.55 та 00.30 год, подія сталась майже на п`ятій хвилині (04 хв. 39 сек) відеозапису, тобто в межах 23.59-00.01 год.
Згідно висновку експерта №98 від 30.11.2018 року припускається локалізація тілесних ушкоджень, в поєднанні з властивостями та характером переломів кісток правої гомілки, в сукупності дають підставу стверджувати, що в даному випадку мала місце транспортна травма, наїзд (удар виступаючими частинами) танспортного засобу, можливо легкового автомобіля (на що вказує висота розташування легких пошкоджень) на потерпілого, котрий перебував у вертикальному чи близькому до нього положенні і був обернений до автомобіля передньою правою поверхнею тіла, а висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №358 від 15.11.2018 року, встановлено, що в передній правій частині автомобіля маються пошкодження характерні для їх утворення при контакті з об`єктом не рівним по міцності металу (імовірно тілом людини) .
Що повністю відповідає подіям зафіксованим на відеозаписі диску, пішохід і автомобіль рухались в зустрічному напрямку один до другого, саме правими своїми сторонами. Даний доказ, отримано у відповідності до вимог КПК України, на запит слідчого, тому він є належним та допустимим, незважаючи на сумнів сторони захисту.(т.2 а.п.127-129)
Сумнівів, щодо наявності відеозапису ознак монтажу, стирання чи обрізання запису у сторін по справі не виникало, судом встановлено, що вказаний відеозапис отриманий у порядку встановленому КПК України на запит слідчого, а тому є допустимим доказом у справі, саме таку позицію висловив ВС /ККС у справі 404/700/17, від 31.10.2019 року.
Також питання допустимості відеозапису наданого стороною обвинувачення, за клопотанням сторони захисту судом було вирішено, в судовому засіданні ухвалою суду від 27.05.2020 року.
Також суд не вбачає підстав для визнання неналежним доказом у справіпротоколу проведення слідчого експеременту від 08.11.2018 року, лише з обставин, що через тривалий проміжок часу поняті не пригадують заміри, які було проведено слідчим, зважаючи на обставину, що в своїх поясненнях, вони вказали, що слідчий під час виміру користувався рулеткою, в їх присутності заміряв відстань, оголошував вголос, заносив до протоколу, та після ознайомлення протокол було ними підписано.
Оскільки суд встановив, що відеозапис та протокол проведення слідчого експеременту є належними доказами, та саме на підставі них було проведено інженетно-транспортну експертизу, тому суд не вбачає підстав для визнання неналежним доказом наданого за результатом її проведення і висновку судової інженетно-транспортної експертизи №4812/18-27 від 04.12.2018 року, він є належним та допустимим у справі.
На стадії досудового слідства стороні захисту було відкрито матеріали кримінального провадження та жодних клопотань, їх неналежності саме на стадії досудового слідства не заявлялось.
Відповідно до статті 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, серед іншого, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Частина друга статті 17 КПК України, передбачає, що сторона обвинувачення має довести ці обставини поза розумним сумнівом. Щодо стандарту переконання поза розумним сумнівом, Верховний Суд висловлювався у своїх постановах від 12 червня 2018 року (провадження № № 51-1604км18), 4 липня 2018 року (провадження № 51-597км17, 20 листопада 2018 року (провадження № 51-682км18)[3], 6 грудня 2018 року (провадження № 51-4558 км 18).
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності приходить до наступних висновків.
Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого частиною другою статті 286 КК, вони передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством. Суд вказує, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується також показами свідка ОСОБА_9 наданими в судовому засіданні 16.10.2019 року, який підтвердив надання автомобіля під керуванням ОСОБА_3 і після ДТП, разом виїздили до місця ДТП.
Також суд відзначає, що пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 різняться з поясненнями ОСОБА_9 , перший пояснив, що взяв автомобіль та поїхав до тітки взяти гроші, а останній пояснив, що надав автомобіль обвинуваченому прокататись а також, щодо обставин спілкування ввечері напередодні ДТП з потерпілим ОСОБА_33 . Однак ні сторона захисту, ні сторона обвинуваченого не підтримали ініціативу суду провести повторний допит свідка ОСОБА_9 .
Судом встановлено, що по факту наданих пояснень за заявою потерпілої ОСОБА_7 внесено відомості до ЄРДР про надання завідомо неправдивих показань. Рішення про достовірність пояснень не прийнято.
До пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 щодо невизнання ним своєї вини у скоєному, суд відноситься критично, та розцінює дані обставини лише як намагання обвинуваченого уникнути від відповідальності передбаченої законом, зважаючи на досліджені судом та встановлені обставини згідно:протоколу проведення слідчого експеременту від 08.11.2018 року, із залученням автомобіля тієїж марки та статиста одягненого в куртку потерпілого, яким встановлено видимості пішохода з робочого місця водія автомобіля «Chevrolet Еріса», при вимірюванні від передньої осі автомобіля до місця наїзду при ближньому світлі фар 49.6 м.. та встановлено видимість статиста при дальному світлі фар, яка склала 76.9 м. а також за участю понятих із салону експерементального автомобіля було встановлено, що видимість проїзної частини складала при увімкненому ближньому світлу фар 33 м., а з дальнім світлом фар 52.8м. Слідчий експеремент проведено за тих же погодніх умов які мали місце 01.11.2018 року. (т. . 2 а.п. 77-82);
-відеозапис з DVD+R диску, який повторно переглянуто в судовому засілданні на якому зафіксовано механізм розвитку ДТП, та видно, як відразу після ДТП за участі потерпілого ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_3 зупинився, вимкнув світло фар (залишив габаритну підсвітку), вийшов з автомобіля оглянуши територію позаду автомобіля, ввімкнувши світло фар сів та поїхав далі, тому суд, відхиляє версію сторони захисту з поціленою в автомобіль палицею або ж камнем.
Однак суд зважає на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , зупинившись дійсно оглянув місце ДТП, яке як встановлено судом та вбачається з відеозапису камери спостереження має погане освітлення. Крім того свідок ОСОБА_9 пояснив, що вони разом поїхали тією ж вулицею пересвідчитись, що саме трапилось, але тіла потерпілого не бачили.
Суд приходить до висновку про порушення ПДР обвинуваченим ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та в даному випадку призвели до смерті останнього і знаходяться в прямому технічному причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, стало порушення ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, а саме порушення ним вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д), 12.2 та 12.3 ПДР України.
Вина обвинуваченого підтверджується також висновком судової автотехнічної експертизи, показаннями потерпілої, свідків, даними, зафіксованими в протоколах слідчих експериментів, протоколі огляду транспортного засобу та експертних висновках щодо його технічного стану.
На думку суду, протиправність дій потерпілого пішохода, який рухався всупереч правил ПДР не по тротуарній доріжці, яка наявна на даній ділянці вище дороги, а йшов саме на узбіччі проїзної частини дороги назустріч транспортному засобу по стороні його руху та перебування потерпілого в середньому стані алкогольного сп`яніння, не виключає винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 ..
Адже незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди водій зобов`язаний був дотримуватись ПДР та у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; а у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу(п.л.12.2, 12.3 ПДР).
Такої ж позиції у подібних правовідносинах дотримувався ККС ВС в постанові від 10 грудня 2019 року в справі N 759/2926/16-к.
Об`єктивна сторона злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим та наслідками, які настали в результаті ДТП, зокрема невідповідність дій обвинуваченого ОСОБА_3 вимогам п.2.3 (б) та 12.3 ПДР, в результаті чого спричинено смерть потерпілому, саме вони (дії обвинуваченого) перебувають у причинному зв`язку з суспільно небезпечними наслідками.
Відповідно до ст.ст. 22, 93 КПК України, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, обвинувачений та його захисник не довели суду, що він не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Суд, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду та що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за частиною другою статті 286 КК України, так як своїми протиправними діями він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого .
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, обставини вчинення, мету та мотив вчинення злочину, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя та ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого передбачені ст. 65 КК України судом не встановлено.
Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено, доказів про вжиття заходів для примусового відібрання зразків крові, стороною обвинувачення не подано.
Особу винного - обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, як дисциплінований, порядний, чесний, доброзичливий, товариський. Має вищу юридичну освіту. На період вчинення правопорушення був не одружений, проживав з батьками. На даний час перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на «Д» обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Згідно досудової доповіді Добровеличківського РС філії ДУ «Центр пробації», щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , вбачається, що його виправлення без позбавлення волі на певний строк або обмеження волі становить високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе у виняткових випадках за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень ( т. 1 а.п. 176).
Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням встановлених обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням наслідків, які настали в результаті вчиненого правопорушення - смерть особи, відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, позицію потерпілої, яка заявила цивільний позов по справі, та просила покарати обвинуваченого по всій суворості закону, суд також враховує, що потерпілий пішохід ОСОБА_10 рухався в темну пору доби, на погано освітленній місцями частині вулиці не по тротуару, а саме по краю проїзжої частини дороги та перебував у стані середнього ступення сп`яніння, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України слід призначити у межах санкції даної статті у виді позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 роки, так як в результаті ДТП загинула молода людина.
Також врахувавши та зважаючи на відношення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, який вину у скоєному не визнав, але вибачився перед потерпілою, з тих обставин, що оглянувши місце ДТП відразу не виявив потерпілого, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який має лише позитивні характеристики та вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку-31 рік, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , необережну форму вини, характер допущеного порушення правил безпеки руху.
За таких обставин, суд вважає позицію прокурора, потерпілої та її представника щодо призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років занадто суворим.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, а також те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого за період кримінально-процесуального провадження, чим фактично досягнута мета покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів та призначити покарання у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років, та не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення, тобто, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, якщо він протягом, призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього судом обов`язки.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, та обставин справи, суд вважає, що необхідними і достатніми для виправлення ОСОБА_3 , будуть наступні обов`язки, передбачені ч.1 п.п. 1, 2, ч. 2 п.п. 2 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов вмотивовано тим, що своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 спричинив їм неймовірного болю та страждань через втрату єдиного сина. Вказана подія ДТП наповнила їх життя стресовими факторами, призвела до психологічного стану. Як результ перенесених психологічних страждань, пережите горе відобразилось на здоров`ї потерпілої ОСОБА_34 , загострились хронічні хвороби, відчуває постійний біль голови та сердця, що змусило її проходити лікування, на що було витрачено кошти в сумі 1120.44 грн. Отже, у зв`язку з незаконними діями ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_34 та ОСОБА_36 було завдано моральну шкоду, яка полягає в отриманні моральної травми, душевних і емоційних стражданнях та невідворотніх наслідків ДТП пов`язаних з втаратою рідної та єдинної дитини. При цьому суд враховує обставини, що цивільний позивач ОСОБА_37 разом із матір`ю та сином не проживав 15 років, потерпілий ОСОБА_10 проживав з бабусею, ОСОБА_37 за час розгляду справи жодного разу не з`явився до суду, інтереси представляв один адвокат ОСОБА_8 .
Згідно вимогам ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).
На підставі статтей 23, 1168, ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї або інших негативних явищ, заподіяних особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 р., суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як роз`яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 та від 27.02.2009), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.
При вирішенні позову щодо заподіяння потерпілій ОСОБА_7 та цивільному позивачу ОСОБА_36 моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого діяння, ступінь вини і погоджується з тим, що діями обвинуваченого ОСОБА_3 заподіяно моральну шкоду ОСОБА_7 та ОСОБА_36 яка полягає у душевних стражданнях, та болю за втратою єдинного сина, тобто діями обвинуваченого беззаперечно спричинено моральну шкоду потерпілим батькам.
Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір моральної шкоди ОСОБА_7 в розмірі 300 000 грн. та ОСОБА_38 в розмірі 200 000 грн. підлягає задоволенню частково. Керуючись принципом розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_7 та цивільного позивача ОСОБА_35 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. - матері ОСОБА_7 та батьку ОСОБА_36 - 50 000 грн., оскільки саме у такій сумі вона у сукупності відповідатиме характеру і обсягу спричинених страждань та іншим негативним наслідкам, що настали і не призведе до безпідставного збагачення, а тільки компенсує завдану моральну шкоду.
В іншій частині цивільного позову про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 200000 грн. 00 коп., та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_39 150000 грн. 00 коп. - відмовити за необгрунтованістю.
Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна згідно ухвали слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02.11.2018 року, після набрання вироком суду законної сили - скасувати.
Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Речові докази, після вступу вироку в законну силу:
- автомобіль «Chevrolet Еріса», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберігані на території Добровеличківського ВП ГУНП в Кіровоградській області, повернути володільцю ОСОБА_9 , як особі яка правомірно володіє транспортним засобом.
Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в розмірі 3718 (три тисячі сімсот вісімнадцять) гривень 00 копійок, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.
Захід забезпечення кримінального провадження обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту закінчився, суд вважає за необхідне обрати захід забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили, у виді особистого зобов`язання, як особи яка своєчасно являлася на всі виклики суду, підстав для обрання найбільш тяжкого запобіжного заходу, як просив прокурор суд не вбачає, а прокурором не доведено про наявність відповідних ризиків.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 роки.
В силу ст. 75 КК України звільнити його від відбуття основного покарання, з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
На підставі п.п. 1,2 ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді особистого зобов`язання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судових експертиз в сумі 3718 (три тисячі сімсот вісімнадцять) гривень 00 копійок.
В іншій частині цивільного позову про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 200000 грн. 00 коп., та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_39 150000 грн. 00 коп. - відмовити за необгрунтованістю.
Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту тимчасово вилученого майна, згідно ухвали слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02.11.2018 року, після набрання вироком суду законної сили - скасувати.
Речові докази, після вступу вироку в законну силу:
- автомобіль «Chevrolet Еріса», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберігані на території Добровеличківського ВП ГУНП в Кіровоградській області, повернути володільцю ОСОБА_9 ;
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1