Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1450/20
В И Р О К
Іменем України

19 січня 2021 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні з повною технічною фіксацією в залі суду обвинувальний акт, який надійшов разом з угодою про примирення між потерплим та підозрюваною у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000097 від 15.12.2020 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Комісарово, Ханкайського району Приморського краю, РФ, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, розлученої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на військовому обліку не перебуває, інвалідом та депутатом не являється, участі в АТО та ООС не брала, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:
15.12.2020 о 16 год. 15 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля приміщення універсаму «Хвилинка» за адресою: АДРЕСА_2 , помітила неподалік від входу до магазину велосипед зеленого кольору марки «АИСТ», належний ОСОБА_5 , який вона вирішила викрасти.
Після цього, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів викрала велосипед марки «АИСТ», належний ОСОБА_5 , вартістю 983 грн. 33 коп. згідно висновку товарознавчої експертизи № 2682 від 21.12.2020 року, та разом з викраденим майном покинула місце вчиненого злочину, а викраденим розпорядилась на власний розсуд.
Внаслідок цього, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 983 грн. 33 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
28.12.2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000097. Відповідно до умов даної угоди потерпілий та підозрювана у кримінальному провадженні виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір шкоди, а також сторони узгодили міру покарання підозрюваної ОСОБА_4 . Крім того, зі змісту угоди вбачається, що потерпілому та підозрюваній відомі наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.
В судовому засіданні 19.01.2021 року обвинувачена ОСОБА_4 підтримала укладену 28.12.2020 року між нею та потерпілим угоду про примирення, підтвердила суду, що кримінальне правопорушення нею було вчинено у відповідності до обставин, викладених у обвинувальному акті, свою вину у вчиненому вона визнає повністю. Просила суд затвердити укладену угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання. Підтвердила суду, що вказана угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Завдані збитки потерпілій стороні відшкодовано.
Також, обвинуваченій ОСОБА_4 в судовому засіданні роз`яснені права визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, всі обмеження щодо права оскарження угоди, роз`яснені наслідки невиконання взятих на себе обов`язків. При цьому, остання зазначила, що наслідки затвердження даної угоди їй відомі та зрозумілі.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав укладену угоду, просив її затвердити та зазначив, що зі змістом ст.473 КПК України він ознайомлений, наслідки угоди йому зрозумілі, угода укладена ним добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді. Завдані збитки відшкодовані.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження угоди про примирення, вважаючи, угоду такою, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Суд в даному випадку не перевіряє фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (проступку), так як і не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з положеннями ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), та її дії кваліфіковані правильно за ч.1 ст. 185 КК України.
Згідно з положеннями ст.12 КК України кримінальне правопорушення у вчиненні, якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до кримінальних проступків, отже угода відповідає вимогам закону. Зміст угоди про примирення між потерпілим та підозрюваною відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
При цьому, судом відповідно до вимог ч.5 ст.474 КПК України з`ясовано, що обвинувачена визнає вину в обсязі, пред`явленого обвинувачення, а також цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачених п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Обвинувачена розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому у суду не виникає необхідності витребувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Сторони повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди.
Обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання ОСОБА_4 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.
При цьому, суд враховує особу обвинуваченої, її відношення до скоєного.
Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України. Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень КК України. Узгоджена сторонами міра покарання передбачена в межах санкції ч.1 ст.185 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, визначена з урахуванням характеру та тяжкості вчиненого злочину, ступеня здійснення злочинного наміру, даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та є достатньою для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При цьому, судом не встановлено підстав для неможливості застосування відносно ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, оскільки остання офіційно не працює, немає самостійного доходу. Крім того, остання не є вагітною жінкою, не є інвалідом І чи ІІ групи та не являється пенсіонером.
Таким чином, перевіривши угоду про примирення, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать вимогам кримінально-процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи сторін та інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань, сторони дійсно примирились, що підтверджено в судовому засіданні, і як вбачається з матеріалів кримінального провадження, та погодили вид покарання.
Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне на підставі ст.468, ст.469, ст.471 КПК України затвердити угоду про примирення, яка укладена 28.12.2020 року між потерпілим ОСОБА_5 з одного боку та підозрюваною ОСОБА_4 з іншого боку та призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 368-371,ч. 2, ст. 373, ст. ст. 374-376, п. 1 ч. 1 ст. 468, ст.ст.469, 471, 474, 475 КПК України, ч. 1 ст. 185 КК України, суд -

у х в а л и в :
Угоду про примирення, укладену 28.12.2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000097 від 15.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, затвердити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт гр. України серії НОМЕР_1 , на користь держави судові витрати на проведення товарознавчої експертизи в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) грн. 00 коп.
Речові докази - велосипед марки «АИСТ», який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області, за адресою: м. Гребінка, вул. Магістральна, 16, Полтавської області повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок суду може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Гребінківський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя М. Вітківський