Справа № 307/25/21
Провадження № 1-кс/307/6/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів клопотання слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх доньок Емілію та Злату, які народилися ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
05 січня 2021 року слідчий слідчого відділення Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся з клопотанням, погодженим прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 . Досудовим розслідуванням встановлено, що 03 січня 2021 року в Тячівський ВП ГУНП надійшло повідомлення про те, що 02 січня 2021 року близько 18:00 години ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вийшов з дому в невідомому напрямку та по 03 січня 2021 року додому не повернувся. Про намір кудись піти батьків останній не повідомляв, раніше з дому не відлучався на тривалий час, зі слів батьків, останній може перебувати в Ганичі в дівчини, з якою час від часу спілкувався, точне місце проживання дівчини на ім`я ОСОБА_8 їм невідомо. З собою ОСОБА_7 мав мобільний телефон з мобільним номером НОМЕР_1 , який на даний час відсутній в мережі. 04 січня 2021 року за вказаним фактом СВ Тячівського ВП ГУНП в Закапратській області було внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 115 КК України з позначкою у додаткових відмітках як безвісто зниклий. 04 січня 2021 року близько 14 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 , в руслі водного потоку виявлено невпізнаний труп чоловічої статі, віком приблизно від 15 до 20 років. Під час проведення огляду труп було піднято із заглиблення та проведено його попередній огляд, у ході якого було виявлено в тім`яній ділянці голови дугоподібну рану 16 сантиметрів довжиною, яка зяє на два сантиметри, дуга відкривається назад. З правого вушного проходу відмічається кровотеча, інших тілесних ушкоджень виявлено не було. Також встановлено особу трупа, яким виявився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 , якого впізнала мати ОСОБА_9 . В ході здійснення огляду місцевості було виявлено у місці виявлення трупа камеру відеонагляду, під час перегляду якої встановлено, що 02 січня 2021 року близько 17 години 45 хвилин водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , їдучи за кермом автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», моделі «SPRINTER311CDI», номерний знак « НОМЕР_2 », який рухався в с. Ганичі по вул. Народна поблизу будинку № 327 в напрямок с. Калини здійснив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 , який так само йшов в попутному напрямку по правому узбіччю, в результаті чого ОСОБА_7 , відкинуло у русло водного потічка та від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий помер на місці події. 05 січня 2021 року слідчим СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_10 було проведено огляд місця події в АДРЕСА_4 , в ході якого було вилучено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «SPRINTER311CDI», номерний знак « НОМЕР_2 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_11 , жителю АДРЕСА_1 , на якому наявні механічні пошкодження, який поміщено на спеціальний майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського ВП ГУНП в Закарпатський області. Вказаний огляд місця події і подальше вилучення вище вказаних транспортних засобів були вчиненні слідчим СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_10 , з метою виявлення і фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знарядь та предметів кримінального правопорушення, при цьому, зазначені заходи були проведені з дотримання вимог статей 233 та 234 КПК України. 05 січня 2021 року кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України було перекваліфіковано на ч. 2 ст. 286 КК України. В подальшому досудовим розслідуванням встановлено, що 02 січня 2021 близько 17 години 45 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», моделі «SPRINTER311CDI», номерний знак « НОМЕР_2 », та рухаючись в селі Ганичі по вулиці Народна, поблизу будинку № 327, Тячівського району, у напрямку села Калини, діючи в супереч вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху, якими передбачено: п. 1.5 визначає, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган; п. 2.3 "б" визначає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.3 регламентує, що у разі виявлення перешкоди або небезпеки для рух, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобі, або для інших учасників руху об`їзду перешкоди, тобто, під час керування транспортним засобом, розмовляючи по мобільному телефону, проявив неуважність та необережність, відволікся від керування транспортним засобом, в результаті чого здійснив наїзд правою передньою частиною автомобіля на неповнолітнього пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 , який йшов попутно по краю проїзної частини дороги, в результаті чого останнього відкинуло з дороги у русло водного потічка, та як наслідок ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, лоскутної рани скроневої області голови та у подальшому через перебування у водяному потічку помер через асфіксію шляхом утоплення. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що в подальшому ОСОБА_5 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, достовірно знаючи, що внаслідок ДТП поставив потерпілого ОСОБА_7 у небезпечний для життя стан, всупереч вимогам п. 2.10. ПДР, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через отримані травми, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілому медичної допомоги та транспортування його до найближчого медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан та завідомо залишив потерпілого у небезпеці, в результаті чого ОСОБА_7 , перебуваючи у водяному струмку, помер через асфіксію шляхом утоплення, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 3 від 05 січня 2021 року. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 Кримінального кодексу України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан. 05 січня 2021 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України. У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, раніше не судимий, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 . Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події, а також іншими матеріалами кримінального провадження. Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, і відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин та з метою уникнення покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та може впливати на свідків в тому числі на потерпілого, і вище наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, тому тримання під вартою підозрюваному буде виправданим та необхідним. Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали та просять таке задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що потерпілого на дорозі не побачив.
Заслухавши думку учасників розгляду клопотання та дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя прийшла до наступного висновку.
Як встановлено в судовому засіданні та стверджено витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, органом досудового розслідування Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження за № 0000014 від 04 січня 2021 року за правовою кваліфікацією за ч. 2 ст.286 КК України та ч. 3 ст. 135 КК України.

05 січня 2021 року о 15 годині 50 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.135, ч. 2 ст.286 КК України, та 05 січня 2021року о 16 год. 00 хв. підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику адвокату ОСОБА_6 вручено клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 04 січня 2021 року, поясненням свідка ОСОБА_11 , який підтвердив, що за кермом автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», моделі «SPRINTER311CDI», номерний знак « НОМЕР_2 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить йому, ОСОБА_11 , перебував ОСОБА_5 , а на другий день після указаної події він доставив автомобіль до авто майстра на ремонт та покраску, також стверджено лікарським свідоцтвом про смерть потерпілого ОСОБА_7 , в якому зазначено, що смерть потерпілого ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок асфіксії шляхом утоплення.
Обгрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об"єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86 парашраф 32). Обгрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть для винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя, дослідивши в сукупності встановлені органом досудового розслідування на час розгляду клопотання факти та докази, приходить до переконання, що ОСОБА_5 міг вчинити дані кримінальні правопорушення.
Таким чином, у кримінальному провадженні є достатні дані, що свідчать про те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив тяжкий злочини, за який передбачено кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходує забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідуванняабо суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення , в якому підозрюється .
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків зазначених у ст. 177 КПК України, враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди , у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Розглядаючи клопотання, суд відповідно до ст. 178 КПК України враховує мету і підстави застосування запобіжного заходу, наявність обгрунтованої підозри та доказів у вчиненні ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення, його наслідки та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , а також його вік, стан здоров`я та ті обставини, що він працює водієм у приватного підприємця, вчинив тяжкі злочини, здійснив наїзд на пішохода та після скоєного залишив неповнолітнього потерпілого, травмованого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в небезпеці, що спричинило його смерть, передбачений ч.3 ст.135 та ч.2 ст.286 КК України.
Слідчий суддя при обранні запобіжного заходу також враховує поведінку підозрюваного, який після наїзду на пішохода залишив його у безпорадному стані без допомоги, сам поставивши потерпілого в небезпечний для життя стан, протягом двох днів після скоєного намагався знищити та приховати сліди злочину, зокрема, наступного дня після наїзду на пішохода організував ремонт пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, не намагався вчинити будь-яких дій щодо з`ясування стану здоров`я потерпілого, на якого він скоїв наїзд, що свідчить про те, що підозрюваний сподівався, що вказаний злочин не буде розкрито і він уникне покарання за скоєне.
Слідчий суддя приходить до висновку про існування на час розгляду справи в суді ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків, в тому числі на потерпілого і вищенаведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, а тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним, а у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеному ризику.
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім обставин, зазначених у ст. 184 КПК України, містить виклад обставин, які свідчать про заявлений ризик, який виправдовує обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , а тому, з врахуванням положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Частина 4 ст. 183 КПК України передбачає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Вирішуючи питання щодо можливості визначення розміру застави ОСОБА_5 слідчий суддя враховує те, що підозрюваний, керуючи транспортним грубо порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого настала смерть потерпілого. Окрім того, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 , здійснивши наїзд на потерпілого ОСОБА_7 та таким чином поставивши його у небезпечне для життя становище, покинув місце дорожньо -транспортної пригоди та після цього протягом двох днів з часу вчинення ДТП та до виявлення тіла потерпілого у руслі струмка та викриття ОСОБА_5 працівниками поліції, намагався знищити речові докази. При цьому, слідчий суддя враховує ознаки суспільного інтересу цього кримінального правопорушення, яке, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, а тому слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні і таке буде відповідати й практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 51 у справі «Летелье проти Франції» (рішення від 26. 06. 1991) про те, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна рахувати виправданим, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою».
Слідчий суддя вважає, що в даному випадку існують підстави вважати, що звільнення підозрюваного може призвести до порушення публічного порядку.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176-205, 395, 492 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (Шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з 20 години 00 хвилин 05 січня 2021 року.

Строк дії ухвали до 21 години 00 хвилин 06 березня 2021 року.

Взяти ОСОБА_5 під варту негайно в залі суду.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 ..

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 ..
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1