Справа № 643/9751/20
Провадження № 1-кп/643/1166/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
захисника обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000933 від 30.08.2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаїв, громадянки України, одруженої, яка має вищу медичну освіту, тимчасово не працюючу, раніше не судиму, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , згідно з наказом головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» (далі - КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17 Харківської міської ради») від 30.06.2016 №120-к, призначена на посаду лікаря-хірурга хірургічного відділення № 1 та з 01.07.2016 лікарем-хірургом для надання екстреної допомоги.
До КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17 Харківської міської ради», розташованої за адресою: м. Харків, пр. Московський, 195, 27.04.2018 о 14.50 бригадою швидкої медичної допомоги № 412 доставлена ОСОБА_4 зі скаргами на біль у нижніх відділах живота, де була оглянута лікарем - хірургом ОСОБА_6 та госпіталізована до хірургічного відділення вказаної лікарні з попереднім діагнозом - гострий апендицит.
Відповідно до протоколу надання медичної допомоги хворим з гострим апендицитом, затвердженого наказом МОЗ України від 02.04.2010 № 297 «Про затвердження стандартів та клінічних протоколів надання медичної допомоги зі спеціальністю «Хірургія» ОСОБА_4 запропоновано хірургічне лікування та останню проінформовано про можливість проведення оперативного втручання лапароскопічним або лапаротомним методом, на що остання дала свою письмову згоду (проведення оперативного втручання та анестезії).
Цього ж дня, о 18.40, лікар ОСОБА_6 , яка має вищу медичну освіту та кваліфікаційний досвід роботи за фахом «Хірургія», виконала хірургічну операцію - лапароскопічну апендектомію, дренування черевної порожнини хворої ОСОБА_4 , після чого останню у задовільному стані переведено до палати відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії, а потім до хірургічного відділення №1, де хворій призначено адекватну антибактеріальну, спазмолітичну, знеболюючу терапію відповідно до наказу МОЗ від 02.04.2010 № 297 «Про затвердження стандартів та клінічних протоколів надання медичної допомоги зі спеціальності «Хірургія».
У подальшому, 30.04.2018 о 09.00 ОСОБА_4 оглянута завідувачем хірургічного відділення № 1 ОСОБА_8 у зв`язку зі скаргами на біль у нижніх відділах живота. За результатами рекомендовано продовжувати планову терапію, провести ультразвукове дослідження органів черевної порожнини та очисну клізму.
На підставі проведеного обстеження встановлено, що у черевній порожнині була невелика кількість рідини, у клінічному аналізі крові з`явилися ознаки запального процесу, однак незважаючи на це, неналежно виконуючи свої професійні обов`язки лікуючий лікар - хірург ОСОБА_6 , не здійснила термінового повного кваліфікованого обстеження та надання диференційованої невідкладної допомоги хворій ОСОБА_4
01.05.2019 о 09.00 ОСОБА_4 оглянута старшими черговими хірургами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у останньої з`явилися перші ознаки кишкової непрохідності (блювота кишковим вмістом застійного характеру, біль у животі, здуття, зміни в аналізах крові та погіршення загального стану хворої), але їй продовжено консервативну терапію без вжиття додаткових діагностичних заходів, спрямованих на з`ясування причин погіршення стану хворої.
Крім того, того ж дня о 19.00, після погіршення стану хворої, яке зафіксоване лікарем ОСОБА_9 , окрім консервативної терапії, будь - яких додаткових діагностичних заходів (повторне ультразвукове дослідження органів черевної порожнини, пункція малого тазу, діагностична лапароскопія) спрямованих на з`ясування причин, що потягли за собою погіршення стану хворої, не вжито.
02.05.2018 о 07.00 у хворої виявлено ознаки здуття живота, біль у нижній частині живота, стік застійного вмісту зі шлунку, що є ускладнення у вигляді пельвіоперитоніту. Після огляду ОСОБА_4 професором ОСОБА_11 прийнято про продовження планової консервативної терапії, а саме: проведення оглядову рентгенографію органів черевної порожнини, ультразвукове дослідження органів малого таза, діагностичну пункцію черевної порожнини після чого, встановлено діагноз - пельвіоперитоніт. Після чого, ОСОБА_4 оглянута завідувачем хірургічним відділенням № 1 ОСОБА_8 і констатовано, що у хворої клінічна картина пельвіоперитоніту, рекомендовано ургентне оперативне втручання: лапароскопія, ревізія органів черевної порожнини, яку проводив лікар хірург ОСОБА_12 з 20:00 до 22:40, під час якого виявлено неспроможність куски червоподібного відростку, розлитий фібринозно - гнійний перитоніт, який тривав близько доби.
У зв`язку з ознаками перитоніту ОСОБА_4 проведена лапаротомія, ревізія і санація черевної порожнини, трасназальну інтубацію тонкої кишки. При проведені лапаротомії і подальшій ревізії виявлено 1500 мл каламутної рідини з домішком фібрину, сходження лігатур з кукси червоподібного відростку. Проведено ушивання кукси червоподібного відростку, санацію та дренування черевної порожнини, трансназальну інтубацію тонкої кишки.
З 02.05.2018 по 07.05.2018 ОСОБА_4 знаходилась у відділенні анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії, де проводилась призначена комплексна інтенсивна терапія відповідно до наказу МОЗ України від 02.04.2010 № 297 «Про затвердження стандартів та клінічних протоколів надання медичної допомоги зі спеціальності «Хірургія».
08.05.2018 о 09.00 хвора оглянута лікарем ОСОБА_13 у присутності лікуючого лікаря ОСОБА_6 , під час якого відзначено помірне підвищення температури тіла у вечірній час, з області операційної рани, отримано 30 мл каламутної рідини, по дренажам ЗО мл серозного випоту, у клінічному аналізі крові були наявні зміни запального характеру, аналізи крові вказували на наявність запального процесу, проте, це не викликало насторожі лікаря ОСОБА_6 , яка продовжила раніш призначене консервативне лікування.
09.05.2018 о 10.00 хвору ОСОБА_4 оглянуто лікарем хірургом ОСОБА_6 , яка, продовжуючи неналежно виконувати свої професійні обов`язки, констатувала стабільний стан хворої, незважаючи на те, що мали місце наявні ознаки перитоніту (пов`язки помітно промокли серозним виділенням), ОСОБА_6 не вжила заходів щодо додаткового обстеження хворої, а продовжила планову терапію.
10.05.2018 о 09:00 при огляді ОСОБА_4 лікарем ОСОБА_13 та лікуючим лікарем ОСОБА_6 у останньої виявлені ознаки евентрації кішківника (випад внутрішніх органів з черевної порожнині) та прийняте рішення щодо необхідності оперативного втручання шляхом релапоротомії. Зазначені вище ознаки вказували на наявність перитоніту, що продовжувався однак, повторну операцію виконано завідувачем хірургічного відділення № 1 ОСОБА_8 лише через 5 годин 30 хвилин після виявлення наочних ознак перитоніту. Під час операції виявлено перфорацію гострої виразки тонкої кишки, фібринозно - гнійний перитоніт, що вказує на тривалість перитоніту понад добу. Об`єм операції відповідав наявній патології, однак, оперативне втручання було виконане запізно.
У подальшому, відповідно до протоколів надання медичної допомоги згідно з наявною патологією 24.05.2018, відносно задоволеному стані була виписана ОСОБА_4 з лікарні під нагляд лікаря-хірурга за місцем проживання.
Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 08-426/2018 від 22.03.2019 встановлено, що динамічне спостереження за станом хворої у повному обсязі не проводилось. У медичній карті ОСОБА_4 відсутній щоденний запис за 29.04.2018 (ранній після операційний період). Перші клінічні ознаки кишкової непрохідності з парезом кишечника були зафіксовані 01.05.2018 при огляді старшим черговим хірургом о 9.00 (блювота застійного характеру), болі у животі, здуття. Проте клініко-лабораторні дані від 30.04.2018 та 01.05.2018 також могли свідчити про виникнення ускладнень післяопераційного періоду. При цьому 2-х клінічних аналізах крові за 01.05.2018 відсутні дані про час проведення забору крові, не визначені показники кількості еритроцитів, швидкості осідання еритроцитів. Оглядом хворої 01.05.2018 о 19.00 встановлено стан середньої важкості з негативною динамікою, ускладнення також не запідозрені та не встановлені, термінових відповідних заходів не вжито. У клінічному аналізі крові вказувало на активний запальний процес. У деяких випадках дані результатів лабораторних досліджень не зафіксовані у відповідних журналах реєстрації, в деяких не внесені результати дослідження та інше.
Таким чином, в післяопераційному періоді станом на 01.05.2018 хворій своєчасно не встановлено післяопераційне ускладнення - розповсюджений фібринозно -гнійний перитоніт і своєчасно не вжито відповідних заходів. Оперативне лікування виконано практично через 1,5 доби після зафіксованих клінічних ознак ускладнення. Причина розвитку даного ускладнення - неспроможність культі червоподібного відростку, що обумовлена порушенням герметичності стінки культі.
У подальшому, перитоніт привів до розвитку поліорганної недостатності з явищами абдомінального сепсису та ендогенної інтоксикації. На цьому тлі у хворої виникла гостра виразка тонкої кишки і її перфорація.
Дані клінічного спостереженні від 08.05.2018 о 09.00 та 10.05.2018 о 09.00, вказували на явища перитоніту, що продовжувався.
При наявності настороженості щодо розвитку післяопераційних ускладнень, які розгорталися у хворої і про що свідчили клініко - лабораторні дані 30.04.2018 і 01.05.2018, у короткий проміжок часу необхідно було застосувати додаткові методи дослідження (ультразвукове або комп`ютерно- томографічне обстеження черевної порожнини ,пункцію черевної порожнини через заднє склепіння піхви, тощо), які б допомогли підтвердити чи спростувати підозри про наявність ускладнень. При підтвердженні діагнозу післяопераційних ускладнень провести лапаротомію. Такі заходи дозволили б мінімізувати наслідки ускладнення. Несвоєчасне виявлення ознак після операційних ускладнень сприяло обтяженню стану хворої, поглибленню клінічних проявів самого ускладнення та обумовило виникнення небезпечних для життя явищ у вигляді поліорганної недостатності, виразки тонкої кишки, абдомінального сепсису з явищами ендогенної інтоксикації.
Спостереження за станом хворої на усіх етапах лікування повинні проводитися лікарем який оперував хвору, черговими лікарями (вночі та у вихідні і святкові дні), контроль за організацією та проведенням лікувального процесу є обов`язковим завідуючого відділенням та заступника головного лікаря з хірургії.
Основною причиною проведення додаткових операцій ОСОБА_4 стали післяопераційні ускладнення. Несприятливий перебіг захворювання обумовлений несвоєчасно наданою медичною допомогою на етапі виникнення післяопераційних ускладнень.
Несвоєчасне надання медичної допомоги хворій ОСОБА_4 призвело до порушення анатомічної цілості органів черевної порожнини та функцій інших систем організму (легеневої, ниркової, печінкової, серцево- судинної), що відповідно до вимог п.п. 1.2,1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ У країни № 6 від 17.01.1995, розцінюється як тілесне ушкодження, яке у клінічному перебігу хвороби призвело до загрозливого для життя стану (поліорганної недостатності, абдомінального сепсису, ендогенної інтоксикації) і яке знаходиться з ними у причинно-наслідковому зв`язку, та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя оскільки могло привести до настання смерті хворої.
Згідно з висновком додаткової комісійної судово - медичної експертизи №08-230/2019 від 26.11.2019 встановлено та підтверджено факт неналежного виконання професійних обов`язків лікаря ОСОБА_6 під час лікування ОСОБА_4 .
Таким чином, наслідком дій лікаря - хірурга 1 хірургічного відділення КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17 Харківської міської ради» ОСОБА_6 що виразилось у злочинній недбалості стосовно належного виконання своїх професійних обов`язків, які призвели до несвоєчасного виявлення ознак післяопераційних ускладнень та не своєчасне виконання усіх необхідних лікувальних заходів, які могли б попередити поглиблення клінічних проявів перитоніту, розвиток поліорганної недостатності, виконання третього оперативного втручання.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.140 КК України як неналежне виконання медичними працівником своїх професійних обов`язків внаслідок несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності оскільки вона вперше вчинила необережний нетяжкий злочин, щиро кається, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки.
Прокурор в судовому засіданні щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у зв`язку із дійовим каяттям не заперечувала.
Представник потерпілого та потерпіла в судовому засіданні щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 не заперечували, зазначили, шо завдана шкода відшкодована, не заперечували проти звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вбачає підстави для задоволення клопотання.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину та є необережним злочином.
У відповідності до ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила необережний нетяжкий злочин, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, передбаченим ст. 45 КК України, є обов`язковим.
На підставі ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, суд має право закрити провадження, зокрема у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За таких обставин суд вважає, що кримінальне провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України підлягає закриттю, а обвинувачена ОСОБА_6 звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.
Керуючись ст.ст. 284, 285,286, 288, 314, 372 КПК України, ст. 45, ч. 1 ст. 140 КК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КК України на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000933 від 30.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України- закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1