Справа № 495/5959/20
Номер провадження 1-в/495/98/2020
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу

02 жовтня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора Білгород-Дністровського місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, суддя, -
В С Т А Н О В И ЛА:
До провадження судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Він обвинувачується у скоєнні тяжких кримінальних правопорушень. Обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілих, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейським комітетом з питань запобігання катуванням чи нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню 20.03.2020 року було затверджено «Перелік принципів, що стосуються поводження з особами, позбавленими свободи, у контексті пандемії коронавірусної хвороби (COVID-19)». Зокрема, у принципі 5 Переліку наголошується на тому, що всі органи влади, від яких це залежить, повинні здійснювати узгоджені заходи, що є альтернативними позбавленню свободи. Такі заходи є нагально необхідними передусім у ситуаціях перенаселеності установ. Крім того, органи влади повинні частіше використовувати альтернативи взяттю особи під варту в очікуванні суду, а також вдаватися до скорочення строків позбавлення волі, до умовно дострокового звільнення та пробації, до повторної оцінки потреби у продовженні недобровільної госпіталізації психіатричних пацієнтів, до виписки або надання комунальної медико-соціальної допомоги особам, які перебувають в установах соціального захисту, а також до утримання максимально можливою мірою від затримання мігрантів.
При вирішені питання про обрання запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів

Суд приймає до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, враховуючи його вік та стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та родини, міцність соціальних зв`язків, а також те, що даних щодо наявності у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 не знятої та не погашеної судимості, а також інших кримінальних проваджень прокурором до суду не надано, таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах ст. 181 КПК України, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого на час судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 315, 369-372, 392-395 КПК України, суд -

ВИРІШИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровської міської прокуратури Одеської області ОСОБА_3 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю по місцю мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, який діє до 30.11.2020 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду за викликом;
- не відлучатися за межі свого місця проживання без дозволу суду, що обґрунтовується необхідністю полегшення працівникам поліції здійснювати профілактичний нагляд за обвинуваченим ОСОБА_4 , для недопущення вчинення ним інших кримінальних правопорушень;
- повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання;
- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим по вказаному кримінальному провадженню;
- здати на зберігання до суду свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому положення ч.5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати засоби контролю.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: