УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/3804/20

Провадження № 1-в/638/268/20

27.07.2020 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ "Олексіївська виправна колонія (№25)" ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,
встановив:
Засуджений ОСОБА_6 , в особі захисника ОСОБА_5 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
В обгрунтування клоптання він зазначає, що ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» за вироком Апеляційного суду Харківської області від 05.06.2008 року. На теперішній час ОСОБА_6 відбув більше 3/4 строку покарання. За період відбування покарання характеризується добре, до праці ставився сумлінно, має заохочення, підтримує зв`язки з рідними, вину у скоєному злочині усвідомив та глибоко розкаюється.
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що він у скоєному щиро розкаявся, за час перебування в місцях позбавлення волі зробив для себе належні висновки та став на шлях виправлення.
Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_6 , вважає його передчасним, оскільки засуджений не довів виправлення своїм ставленням до праці.
Суд, дослідивши клопотання засудженого, матеріали особової справи, дійшов висновку про таке.
Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п.17, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Вивченням матеріалівпровадження встановлено, що ОСОБА_6 засуджений 05.06.2008 року Апеляційним судом Харківської області за ч. 1 ст. 115, ч. 1 185 КК України, до 15 років позбавлення волі.
Початком строку відбування покарання є 31.11.2007 року, кінцем 08.04.2022 року.
Станом на 27.07.2020 року відбута частина покарання становить більше 3/4 строку покарання, невідбута частина покарання становить 1 рік 8 місяців 12 днів.
Вивченням даних про особу засудженого та даних, що характеризують засудженого під час відбування ним покарання, встановлено наступне.
Відповідно до наданої характеристики з 15.02.2018 року ОСОБА_6 відбуває покарання в Державній установі «Олексіївській виправній колонії (№25)». За період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання порушував, за що був покараний в дисциплінарному порядку, адмінстрацією установи заохочувався. До праці ставиться посередньо, намагається виконувати дручену роботу у повному обсязі. Виконує роботи із самообслуговування, додержується правил техніки безпеки та пожежної безпеки. До виконная робіт з благоустрою установи ставиться добре. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, виконує їх вимоги у повному обсязі.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. (а.с.20-21). ОСОБА_6 мав дисциплінарні стягнення 03.05. 2008 року, 18.06.2008 року, 17.01.2012 року.
Був заохочений адміністрацією установи 17 разів (а.с. 22-25).
Відповідно до довідки, виданої заступником начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерьского обліку ОСОБА_7 . ОСОБА_6 виводився на оплачувані роботи у грудні 2019 року, січні 2020 року, в травні 2020 року працював на посаді «підсобний робітник».
Виконання норми виробітку склало 71,0 %.
Відповідно до психологічної характеристики на засудженого ОСОБА_6 по відношенню до представників адміністрації ввічливий, до праці ставлення позитиве, буде якісно виконувати різноманітні робочі завдання за умови чіткої постановки строків та об`єму роботи.
Представник ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25) ОСОБА_4 , який займає посаду заступника начальника з дисциплінарно-виховної та психологічної роботи в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_6 був працевлаштований, має норму виробітки вище середнього - 71 відсоток, від роботи не відмовлявся. Також зазначив, що деякий час ОСОБА_6 знаходився на лікуванні, тому не мав змоги працювати. В деякі місяці працевлаштований не був через відсутність замовлень.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки, тобто активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання тощо.
Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком. Під час прийняття рішення про застосування умовно-дострокового звільнення, повинна вивчатися поведінка засудженого протягом усього строку відбування покарання, його ставлення до вчиненого та до режиму відбування покарання, активну участь у суспільному житті установи виконання покарань.
Відповідно до ч.3 ст.6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно з ч.1 ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Аналіз відомостей, що містяться в особовій справі ОСОБА_6 , дані про особу засудженого та його поведінку за весь час відбування покарання свідчать про те, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання дають суду достатні підстави дійти до твердої переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
За вироком Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 115, ч. 1 185 КК України, що у відповідності із ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Оскільки на теперішній час ОСОБА_6 відбув більше 3/4 частин строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, суд вважає можливим задовольнити клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Керуючись ст. 537 ч. 1 п. 2, ч. 4 ст. 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд,

постановив:
Клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення - задовольнити.
Засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 8 місяців 12 днів.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя