Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/222/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.187 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2021 року, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Світловодського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто з 21 січня 2021 року по 21 березня 2021 року включно, без визначення розміру застави.

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000670 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст. 152, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні районного суду прокурор заявив клопотання пропродовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких та особливо тяжкого злочину, вчинених в період розгляду Світловодським міськрайонним судом обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні тяжких злочинів, перебуваючи на свободі може вплинути на потерпілих та свідків, продовжити злочинну діяльність та переховуватися від суду, тобто у справі наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Також, захисником заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2021 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на два на 60 днів, без визначення розміру застави.

Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Своє рішення суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 безробітний, сталого джерела заробітку не має, не одружений, не має утриманців та сталих соціальних зв`язків; характеристики особи посередні.
ОСОБА_8 підозрюється у вчинення кримінальні правопорушення під час розгляду Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області кримінального провадження за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. ч. 2,3 ст. 185 КК України.
Вказане свідчить про асоціальність поведінки обвинуваченого, негативно характеризує його особу в аспекті ст. 178 КПК України, підвищує його суспільну небезпеку в очах суспільства.
Обвинуваченому відоме місце проживання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, які у кримінальному провадженні ще не допитані судом.
Відтак, беручи до уваги наведені обставини, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , суд першої інстанції вважає про наявність ризиків ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, вчинення нового кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що клопотання від 18.01.2021 року прокурором подано до суду з порушенням вимог ч.3 ст. 184 КПК України. До клопотання не подані копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання; не надано суду підтвердження того, що обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування даного запобіжного заходу.

У судовому засіданні 21 січня 2021 року дане клопотання розглядалось з порушенням вимог ч.2 ст. 193 КПК України - судом (суддя ОСОБА_9 ), до якого був доставлений обвинувачений ОСОБА_8 не роз`яснено його права (навіть після заперечення сторони захисту) і заявлене клопотання обвинуваченого дослідити матеріали, на які посилається прокурор (п.6 ч.2 ст. 193 КПК) судом проігноровано.

Тобто, матеріали, на які посилається прокурор, судом не досліджувались.

На які ж матеріали посилається прокурор, вимагаючи продовження строків тримання під вартою це лише: посвідчення тракториста-машиніста ОСОБА_8 ; довідка від лікаря-нарколога; копія паспорту ОСОБА_8 ; картка платника податків ОСОБА_10 ; довідка про реєстрацію ОСОБА_8 ; лист Світловодського війсккомісаріату від 23.05.2020 р.; довідка-характеристика на ОСОБА_8 від 19:05.2020 р.; лист «Центру пробації» від 25.05.2020 р.

Вважає, що його підзахисний тримається під вартою більше шести місяців на підставі лише вищезазначених «матеріалів», якими прокурор обґрунтовує необхідність тримання під вартою.

Світловодський міськрайонний суд, не досліджуючи ці матеріали, рахує їх, як обґрунтовану підозру у вчиненні тяжких злочинів.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 ,які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до частини п`ятої цієї статті слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, в провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000670 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст. 152, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України.

На думку колегії суддів, суддя прийшов до правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України, оскільки такий висновок підтверджується доданими до обвинувального акту доказами, які ще судом першої інстанції повністю не досліджені, проте можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України.
Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у сторони обвинувачення були чіткі докази винуватості особи, які повідомлено про підозру та обвинувальний стосовно якого розглядається судом першої інстанції.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження тоюто на етапі розгляду клопотання про продовження запобіжного захїоду не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи захисника про те, що сторона обвинувачення та суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою послався на обставини, які жодним чином не можуть свідчити наявність обґрунтованої підозри є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються доказами доданими прокурор до обвинувального атаку, які суд першої інстанції повинен дослідити під час розгляду матеріалів кримінального провадження. Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується поясненнями свідків, поясненнями потерпілих, протоколами огляду місця події, рядом судово-медичних експертиз.

Твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні доказів на вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень у вчиненні яких йому повідомлення про підозру, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у протоколах допиту свідків; протоколах допиту потерпілих; протоколах слідчого експерименту.
Крім того, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_8 офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчиняти нові кримінальні правопорушення. Як вбачається з обвинувального акту причиною вчинення кримінальних правопорушень було відсутність коштів та бажання одержати чуже майно, вказане свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
Разом з тим, про схильність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень свідчить направлення на розгляд до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області матеріалів обвинувального акту за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, що вказує на високий рівень ризику вчинення нового злочину
Також, необхідно зазначити про те, що не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 , в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих.
Крім того, необхідно зазначити про те, що у ОСОБА_8 відсутні жодні обставини, які пом`якшують покарання та наявна обставина, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, стосовно особи похилого віку.
Покарання за найтяжчий інкримінований злочин передбачає виключно у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна. А тому, розуміючи це, а також розуміючи відсутність підстав для пом`якшення покарання, у разі обрання обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_8 вчинить спроби направлені на переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

А тому, доводи захисника про можливість застосовування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою - є необґрунтованими та на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п.. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи захисника про недоведеність ризиків.

Отже, ОСОБА_8 на даний час становить підвищену суспільну небезпеку через схильність до вчинення кримінальних правопорушень, а саме у нього наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, та через брак коштів наявний високий ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.
Більш того, відсутність соціальних зв`язків у ОСОБА_8 свідчить про відсутність стримуючого фактору, який може вплинути на поведінку обвинуваченого.

Крім того, як вбачається з доказів наявних в матеріалах справи, ОСОБА_8 схильний до вчинення кримінальних правопорушень, належна поведінка обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою
Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень а також, те, що ОСОБА_8 не має жодних заробітків, не має міцних соціальних зв`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого та його захисника про необхідність обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_8 на день винесення ухвали відбув шість місяців найбільш суворою інкримінованою йому санкцією статті кримінального Закону, як підстава для зміни запобіжного заходу, колегією суддів не можу бути враховано, оскільки у відповідності до вимог ст. 72 КК, негайне звільнення особи застосовується у разі якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий особою - перевищує максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений інкримінованою санкцією статті кримінального Закону.
При цьому, належна поведінка ОСОБА_8 не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Твердження захисника, що всі докази по справі зібрані, долучені до матеріалів кримінального провадження, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час є недоцільним є передчасними, оскільки вказані докази ще не повністю досліджені судом першої інстанції.

Також, не можуть бути враховані доводи захисту стосовно не роз`яснення прав обвинуваченого, оскільки, як вбачається з журналу судового засідання по даному кримінальному провадження у попередніх судових засіданнях ОСОБА_8 раніше вже роз`яснювались його права.

Отже, зважаючи на наявність реальних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України застосування тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, оскільки в даному випадку інтереси суспільства, превалюють над інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Отже, суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 встановив наявність ризиків передбачених п.п.. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що він буде переховуватися від суду та без перешкод залишить своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, може впливати на свідків, потерпілих, які ще не допитані, та може вчинити нове кримінальне правопорушення.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
На підставі вищевикладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених п.п.. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суддя районного суду обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора і продовжив дію обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти доведеним ризикам, та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких підстав, застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин даного кримінального провадження, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2021 року, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2021 року якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , продовжено строк тримання під вартою на два місяці, тобто з 21 січня 2021 року по 21 березня 2021 року включно, без визначення розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4