Номер провадження: 11-кп/813/2159/20
Номер справи місцевого суду: 522/6420/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

законного представника потерпілої ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02.10.2020 року, у об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0000222 від 24.01.2019 рокута №0000298 від 04.02.2019 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.10.2020 рокубув продовжений строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 263 КК України, до 30.11.2020 року, оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризики, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинуваченого був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку.

Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний час доби, оскільки ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, так як ризики, передбачені ст. 177 КПК відсутні, оскільки підозрюваний раніше не судимий, має задовільний майновий стан, працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, виховує малолітню дитину і проживає з жінкою однією сім`єю.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисників та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, представника потерпілої та законного представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений фактично оспорює обґрунтованість підозри у причетності його до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, з посиланням на докази у кримінальному провадженні, а також на практику в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Разом з тим, в суді першої інстанції триває судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч. 1 ст. 263 КК України, а тому встановлення на даному етапі, при розгляді апеляційного провадження, наявності обґрунтованості підозри не передбачено кримінальним процесуальним законом. Також перевірка обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_11 у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч. 1 ст. 263 КК України, на даній стадії не перевіряється.

Оскаржуваною ухвалою був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, зокрема, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені в попередніх судових рішеннях, не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.
Апеляційним суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що встановлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності під час розгляду кримінального провадження вини ОСОБА_11 , передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, на думку апеляційного суду, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений з огляду тяжкості покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Крім того, враховуючи те, що у кримінальному провадженні не допитані свідки та неповнолітня потерпіла, апеляційний суд вважає наявним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_11 ,перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності може незаконно впливати на свідків та неповнолітню потерпілу, з якими проживав єдиною родиною, з метою зміни останніми показань.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, яке відносно неповнолітньої потерпілої продовжувалось тривалий час, та, крім того, вчинив інше кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що до теперішнього часу не зменшилися ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені в оскаржуваній ухвалі суду та попередніх судових рішеннях на підставі відповідних матеріалів провадження.

В апеляційній скарзі містяться посилання на те, що після спливу певного часу судового розгляду навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання особи під вартою, а тому судовому рішенні повинні бути зазначені інші підстави або ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, з посиланням п.79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» 10.02.2011 року, п.60 Рішення у справі «Єлоєв проти України».

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції зазначені обставини та підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, які передбачені в зазначених положеннях рішень ЄСПЛ.

Апеляційний суд приймає до уваги, що, в даному випадку, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 199 КПК України, суд першої інстанції ретельно дослідив та надав правильну оцінку відповідним матеріалам провадження з огляду на необхідність та доцільність продовження обвинуваченому тримання під вартою, які відносно обвинуваченого також були предметом дослідження при ухвалення попередніх рішень у кримінальному провадженні, на підставі яких суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені судом в попередніх судових рішеннях, не зменшилися. Як зазначалось, доводами апеляційної скарги висновки суду в оскаржуваній ухвалі не спростовані.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченийраніше не судимий, має постійне місце роботи на будівництві, де позитивно характеризується, а також наведені обставини щодо родинних зв`язків обвинуваченого, проте вважає, що зазначені обставини були враховані при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції, та суттєво не зменшують зазначені ризики та не спростовують висновок суду про те, що запобіжний захід обвинуваченому має бути продовжений.
При цьому, при розгляді апеляційної скарги представник потерпілої, на підтвердження відсутності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та місця проживання, надав суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо відчуження обвинуваченим ОСОБА_11 належного йому нерухомого майна.
Законний представник потерпілої пояснила з зазначених обставин, що збільшився ризик переховування від суду обвинуваченого ОСОБА_11 , який більше не має майна на Україні, в разі зміни запобіжного заходу на більш м`який.
З огляду на наведені обставини апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, доводи апеляційної скарги не містять будь-яких обставин та доказів, які б ставили його під сумнів.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.

При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про наявність підстав, передбачених приписами ст. 411, 412 КПК України, підтвердження не знайшли. Апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому, відповідно до положень ст. 407 КПК України, апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 ,- залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02.10.2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 ,у об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0000222 від 24.01.2019 рокута №0000298 від 04.02.2019 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 263 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 24.11.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4