ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження : 11-кп/819/1190/20 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2020 року листопада місяця 03 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

захисника : ОСОБА_7
обвинуваченого : ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції виділені матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002089 від 11.06.2018, за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2020 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 19 листопада 2020 року включно.
На вказану ухвалу суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду та вказаними ризиками. В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що у нього є постійне місце реєстрації та проживання, має стійкі соціальні зв`язки з дружиною і матір`ю, яка є пенсіонеркою похилого віку та потребує догляду, постійно працює по найму у зв`язку з труднощами з офіційним працевлаштуванням, щодо тиску на потерпілих, то ніяких підтверджень стосовно цього не має. Просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2020 року стосовно нього скасувати та змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків..
Частиною першою ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 від 13.06.2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання від вартою, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_8 раніше судимий та знову обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років, до взяття під варту офіційно не був працевлаштований і не мав законних джерел існування, що може спонукати його до вчиненні нових кримінальних правопорушень, а його соціальні зв`язки не є настільки міцними та значними, що могли б впевнено гарантувати його належну процесуальну поведінку та виключали б можливість настання зазначених ризиків.
Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.
На думку колегії судів, суд першої інстанції вірно врахував дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про те, що доцільно було продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 19 листопада 2020 року.
Виходячи з даних матеріалів провадження, висновки суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні вказаного запобіжного заходу, не зменшились та є обґрунтованими.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях.
Зазначені обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі відмови у продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 та зміни запобіжного заходу на більш м`який, перебуваючи на свободі, останній може вчинити активні дії щодо переховування від суду і вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вже був судимий та на шлях виправлення не став, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, який це заперечує, є безґрунтовними.
Щодо посилання обвинуваченого на те, що він має матір похилого віку, яка потребує допомоги, не підтверджується належними доказами та не зменшує встановлених судом ризиків, тому колегія суддів не вбачає підстав для обрання обвинуваченому менш суворого запобіжного заходу лише виходячи з цієї обставини.
Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів, як суспільства, так і свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
З огляду на вищевикладене, твердження обвинуваченого про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є на теперішній час непереконливими.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2020 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 19 листопада 2020 року включно, - залишити без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)