Провадження № 1-кп/127/669/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, внесеного 18 лютого 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України.
В судовому засіданні сторона захисту заявила клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та закриття кримінального провадження.
Зазначене клопотання мотивоване тим, що обвинувачений добровільно звернувся до лікувального закладу, пройшов лікування, що підтверджено довідкою Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія» від 11.02.2020 року №08.
Обвинувачений вказане клопотання підтримав, просив його задоволити. На обгрунтування необхідності його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження повідомив, що він пройшов лікування через вживання ПАР, здійснив вказане оскільки давно хотів це зробити, а близькі люди поставили йому ультиматум з вимогою пройти лікування.
Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення клопотання заперечував, на обгрунтування своєї позиції повідомив, що обвинувачений намагається уникнути кримінальної відповідальності, лікування не дало результатів, оскільки пізніше йому встановлено аналогічний діагноз.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Згідно до ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Вказаною нормою чітко визначено, критерії її застосування, серед яких добровільність звернення особи до лікувального закладу, добровільність початку лікування та хвороба від якої особа має лікуватись наркоманія.
Вирішуючи питання наявності у діях ОСОБА_4 вказаних прямо передбачених у нормі та обов`язкових складових як передумов звільнення, суд приймає до уваги дані, що містяться у наданій захисником довідці, згідно із яким ОСОБА_4 знаходився на лікуванні з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання ПАР.
Вказаною довідкою підтвержено те, що ОСОБА_4 звернувся до лікувального закладу та розпочав лікування.
Разом з тим, жодного доказу, що підтверджує наявність у ОСОБА_4 на момент початку лікування захворювання у виді наркоманії суду не надано. Наявність вказаної хвороби та лікування саме від неї має підтверджуватись доказами у справі, що в даному випадку не здійснено.
Навпаки поданою довідкою беззаперечно доведено, що ОСОБА_4 на наркоманію не страждав, оскільки такий діагноз йому під час лікування не поставлений.
З обвинувачення ОСОБА_4 вбачається, що він обвинувачується у вчиненні об`єктивних дій щодо двох різних предметів незаконне поводження з якими утворює склад злочину ( психотропні речовини та наркотичні засоби).
Із зазначеної довідки вбачається, що ОСОБА_4 хоча і звернувся до лікувального закладу, проте не лікувався від наркоманії, а знаходився на лікуванні через розлади викликані вживанням ПАР (психоактивних речовин). Разом з обвинувального акту та показань обвинуваченого слідує і вчинення ним дій щодо особливо-небезпечного наркотичного засобу екстракту канабісу, вживання якого під час проходження лікування ОСОБА_4 приховано, що вбачається із поставленого діагнозу, та ставить під сумнів і факт добровільності дій ОСОБА_4 в момент звернення до лікувального закладу.
Суд зазначає, що проходження ОСОБА_4 лікування не від наркоманії, а від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання ПАР, приховування ним під час лікування факту вживання наркотичних речовин, дії з якими окремо утворюють склад злочину, не утворює підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені ч. 4 ст. 309 КК України через відсутність ознак добровільності.
На підставі викладеного, керуючись ст. 284, 285, 286, 288, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: