ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/719/17

Провадження № 1-кп/486/12/2020

15 липня 2020 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2017 року №0000159, та 04 липня 2019 року № 0000456 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Чаршанга Чаршангінського району Чарджоуської області Туркменії, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 18 лютого 2017 року приблизно о 03:00 год., перебуваючи поруч з кафе «Український дворик», розташованого по б-ру Курчатова в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, помітив раніше невідому йому ОСОБА_9 , яка рухалась по вказаному бульвару та у нього виник корисливий умисел, направлений на відкрите заволодіння її майном. Реалізуючи свій корисливий умисел, ОСОБА_6 , розуміючи, що його дії будуть помічені потерпілою, підбіг ззаду до неї, та наніс їй два удари рукою в область голови, спричинивши останній легкі тілесні ушкодження. Від отриманих ударів ОСОБА_9 впала на землю, а ОСОБА_6 , притиснувши потерпілу за шию до землі, силоміць почав нишпорити в кишенях одягу ОСОБА_9 , де виявив мобільний телефон «Samsung Galaxy J5» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , на якому знаходився протектор на дисплей «Samsung Galaxy J510», карта пам`яті «Micro SD16 GB class 10 Silicon power» та грошові кошти в сумі 120 гривень. Вийнявши вказані речі з кишені ОСОБА_9 , ОСОБА_6 з даним майном побіг в напрямку Южноукраїнської ЗОШ №1. В подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 майнову шкоду в на загальну суму 4837 гривень.

16 квітня 2017 року близько 14:00 год. ОСОБА_14 позаду кафе «Жемчужина», розташованого по проспекту Незалежності в м. Южноукраїнськ Миколаївської області зустрів візуально знайомого йому ОСОБА_11 , у якого був при собі мобільний телефон «Samsung Galaxy J5» IMEI: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 вартістю 3999 грн, із захисним склом «Auzer AG-SG5» вартістю 199 грн., у чохлі для смартфону «Globalcase Extra Slim» вартістю 159 грн., що належали його матері ОСОБА_10 . Під час спілкування у ОСОБА_6 виник корисливий умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_11 , шляхом зловживання довірою останнього. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи повторно попросив у ОСОБА_11 мобільний телефон під приводом необхідності здійснити телефонний дзвінок. У зв`язку з наявністю довірливих відносин та, не передбачаючи злочинного наміру на заволодіння мобільним телефоном, ОСОБА_11 добровільно передав ОСОБА_6 вказаний мобільний телефон «Samsung Galaxy J5». Отримавши від ОСОБА_11 даний телефон, скориставшись, що ОСОБА_11 відволікся, ОСОБА_6 зник з місця вчинення злочину та в подальшому продав вказаний мобільний телефон, чим спричинив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 майнову шкоду в на загальну суму 4357 гривень.

Крім того, 04 липня 2019 року близько 11:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи біля адміністративної будівлі Будинку побуту «Чайка», розташованого по вул. Дружби Народів, в м. Южноукраїнську, помітив у потерпілого ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Neffos» IMEI: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , вартістю 1054,40 грн. з двома сім-картками мобільного оператору «Київстар» та micro-картою пам`яті на 4 Gb, вартістю 53,33 грн. У цей момент у ОСОБА_6 виник корисливий умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_12 . З метою реалізації умислу, діючи повторно, під приводом необхідності здійснити телефонний дзвінок, ОСОБА_6 , шляхом зловживання довірою, попросив у ОСОБА_12 його мобільний телефон, та скориставшись запасним виходом в будівлі Будинку побуту «Чайка», залишив місце злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 1107,73 грн.

В ході судового розгляду прокурором в порядку ст.338 КПК України було змінено обвинувачення ОСОБА_6 щодо заволодіння майном ОСОБА_10 на ч.2 ст.190 КК України, але потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , користуючись своїм процесуальним правом, підтримали обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі за ч.2 ст. 186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Так, органом досудового розслідування спочатку ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що 16 квітня 2017 року близько 09:30 год. ОСОБА_11 вийшов зі своєї квартири, взявши з собою мобільний телефон «Samsung Galaxy J5» IMEI: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , на якому знаходилося захисне скло «Auzer AG-SG5», чохол для смартфону «Globalcase Extra Slim», що належить його матері ОСОБА_10 . Того ж дня близько 14:00 год. ОСОБА_11 повертався додому та проходячи позаду кафе «Жемчужина», розташованого по проспекту Незалежності в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, зустрів візуально знайомого йому ОСОБА_14 в супроводі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Зустрівшись вони почали спілкуватися, під час чого у ОСОБА_6 виник корисливий умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_6 запитав у ОСОБА_11 чи має він при собі мобільний телефон, оскільки йому начебто необхідно було здійснити дзвінок. Не підозрюючи про намір ОСОБА_6 , ОСОБА_11 передав йому мобільний телефон «Samsung Galaxy J5» IMEI: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , на якому знаходилося захисне скло «Auzer AG-SG5», чохол для смартфону «Globalcase Extra Slim». Взявши даний телефон, ОСОБА_6 , розуміючи, що його дії будуть помічені ОСОБА_11 , доводячи до кінця свій злочинний умисел, поклав до своєї кишені вказаний мобільний телефон та на прохання ОСОБА_11 повернути цей мобільний телефон не реагував та розвернувшись, покинув місце вчинення злочину. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 майнову шкоду в на загальну суму 4357 гривень.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні ОСОБА_6 вину щодо відкритого заволодіння майна ОСОБА_9 від 18 лютого 2017 року не визнав та відмовився давати показання. Вину щодо заволодіння майном ОСОБА_10 16 квітня 2017 року визнав, пояснив, що йому соромно і він буде намагатись відшкодувати ОСОБА_17 майнову шкоду. Також пояснив, що 04 липня 2019 року він зустрівся з ОСОБА_12 на вулиці, вони пішли до адміністративної будівлі Будинку побуту «Чайка», де попросив у потерпілого мобільний телефон, оскільки йому требо було зателефонувати. Потерпілий дав йому телефон. Потім він зайшов до приміщення БП «Чайка». А в дворі його чекало таксі та він поїхав з цим телефоном в гараж. Коли повернувся до БП «Чайка», ОСОБА_12 вже там не було. На телефон телефонував потерпілий, скільки разів він не пам`ятає. Після чого він зустрів знайомого, який йому повідомив, що його розшукує поліція. Телефон здав в ломбард «Благо» під паспорт знайомого ОСОБА_18 за 500 грн., щоб повернути мотоблок. Того ж дня був затриманий працівниками поліції. Здав до ломбарду телефон, оскільки знайомі йому повідомили, що ОСОБА_12 написав заяву в поліцію щодо не повернення телефону. Одразу не мав наміру привласнити телефон.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_6 своєї вини, його вина підтверджується крім показань потерпілих та свідків, дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, документами та висновками експертів.

Потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що 18 лютого 2017 року близько 03-ї год. ночі вона йшла з «П`ятачка» додому по б-ру Курчатова в м. Южноукраїнськ, до неї підійшов незнайомий чоловік та запитав, чи провести її, вона відповіла «ні» та після цього пішла швидше. Чоловік менш ніж за хвилину наздогнав її, наніс два удари по голові ззаду, рукою нижче потилиці. При цьому другим ударом збив її з ніг, вона впала обличчям, а потім перевернулась, як саме, не пам`ятає. Він почав її душити правою рукою, вона лежала на спині, ногу поклав на груди, а другою рукою лазив в кишенях. В руках в нього нічого не було. В одній з кишень в неї був телефон, а в іншій гроші та цигарки. Обвинувачений викрав в неї телефон «Samsung Galaxy G5» чорного кольору в бампері і 120 грн. Після чого, вона піднялась та пішла в поліцію, а потім в швидку допомогу, оскільки в неї були тілесні ушкодження. Впізнає, що цим чоловіком був ОСОБА_6 , добре його розгледіла, оскільки ліхтар світив на місце злочину, коли вона обернулась, обвинувачений був в метрах п`яти від неї, також бачила його обличчя, коли він її душив. ОСОБА_6 був в темному капюшоні на голові, був у всьому темному.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 18 лютого 2017 року /том 1 а.с. 108/ 18 лютого 2017 року в м. Южноукраїнську по б-ру Курчатова біля кафе «Український дворик» на ОСОБА_9 напав невідомий, застосувавши фізичну силу, викрав її телефон «Samsung».

Вказана заява 18 лютого 2017 року внесена до ЄРДР №0000159 /т. 1 а.с. 94-95/.

Відповідно до довідки комунального закладу «Южноукраїнська міська лікарня» від 25 квітня 2017 року /том 1 а.с. 99, 100-101/ 18 лютого 2017 року о 06:50 год. в приймальне відділення КЗ «ЮМЛ» звернулась по самозверненню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оглянута черговим лікарем ОСОБА_19 . Діагноз: садна обличчя, шиї, алкогольне сп`яніння. Копія запису в журналі додається. Травма зі слів кримінальна. Від взяття біосередовищ відмовилась.

Згідно протоколу огляду предмету від 20 квітня 2017 року /том 1 а.с. 102-103/ місцем проведення огляду є службовий кабінет №405, розташований у адміністративній будівлі Южноукраїнського ВП по вул. Спортивній, 3, в м. Южноукраїнську Миколаївської області. Під час огляду ОСОБА_9 надала картонну коробку з-під викраденого у неї мобільного телефону «Samsung Galaxy G5», що мало місце 18 лютого 2017 року, 2 чеки та сертифікат.

В протоколі пред`явлення особи для впізнання від 20 квітня 2017 року /том 1 а.с. 105-106/ потерпіла ОСОБА_9 впізнала чоловіка, який відкрито заволодів її майном, а саме телефоном та грошима на фотознімку №3. Згідно довідки до вказаного протоколу на фото №3 - ОСОБА_6 /том 1 а.с. 104/.

Відповідно до постанови про визнання як речового доказу по кримінальному провадженню від 20 квітня 2017 року /том 1 а.с. 110/ коробка до мобільного телефону «Самсунг Гелексі G5» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , повернута потерпілій ОСОБА_9 під зберігальну розписку та чек про придбання мобільного телефону «Самсунг Гелексі G5» і гарантійний сертифікат, які містяться в матеріалах кримінального провадження, визнано речовими доказами /том 1 а.с. 109, 111, 111а, 112/.

Як вбачається з висновку експерта від 24 квітня 2017 року /том 1 а.с. 115-118/ вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy J 5» становить 4 399 гривень, вартість протектора на дисплей «Samsung Galaxy J510» - 119 гривень, вартість карти пам`яті «Micro SD16 GB class 10 Silicon Рower» - 199 гривень. Ринкова вартість об`єкта оцінки без врахування ПДВ складає 4717 грн.

Згідно висновку експерта № 198 від 27 квітня 2017 року на тілі ОСОБА_9 виявлені садна в ділянці обличчя, крововиливи в ділянці шиї. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень /том 1 а.с. 120-121/.

Твердження ОСОБА_6 щодо його непричетності до вчинення вказаного злочину спростовуються вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою.

Дані докази суд знаходить належними, достатніми та допустимими, і такими, що підтверджують існування обставин, щодо вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що з ОСОБА_6 перебував у дружніх стосунках. 15 квітня 2017 року він купив в магазині «Фокстрот» для своєї матері мобільний телефон «Samsung Galaxy J 5» срібного кольору. 16 квітня 2017 року вони випадково зустрілись з ОСОБА_6 в дворі біля 16-ти поверхівки. Він був один, а ОСОБА_6 з двома хлопцями. Телефон був в нього в кишені і ОСОБА_6 попросив у нього телефон. Він йому дав телефон, а сам стояв з хлопцями розмовляв, після чого ОСОБА_6 відійшов і його швидко не стало, він навіть не помітив, куди ОСОБА_6 пішов. Після цього він пішов додому, розповів матері. Потім вони звернулись в поліцію з заявою. Ввечері чи наступного дня, після того, як він написав заяву в поліцію, ОСОБА_6 прийшов до нього додому з матір`ю та попросив його забрати заяву, сказав, що поверне телефон, щоб не було суду. Однак телефон не повернуто. Зі слів ОСОБА_6 телефон він продав. В заяві, направленій на адресу суду, потерпілий зазначив, що підтримує первісне обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України.

Потерпіла ОСОБА_10 суду пояснила, що з ОСОБА_6 знайома не була. 15 квітня 2017 року їй син подарував телефон «Samsung Galaxy J 5» срібного кольору. 16 квітня 2017 року приблизно о 09:30 год. син пішов з дому з цим телефоном, щоб настроїти його для неї, сказав, що швидко повернеться. Біля 14-ї години син прибіг додому і розповів, що зустрів друзів та хлопець на ім`я ОСОБА_20 попросив телефон зателефонувати та пішов з телефоном. Вони одягнулись та пішли в поліцію, де написали заяву. З нарядом поліції приїжджали до його будинку, однак двері там ніхто не відчинив. Син розказав, що вранці, коли її не було вдома, приходив ОСОБА_6 і сказав, що телефон продав, однак у нього немає грошей його повернути. Приблизно через місяць, ввечері перед судовим засіданням ОСОБА_6 приходив до них додому з мамою. Вона сказала, щоб повернули гроші за телефон або телефон, але мати обвинуваченого скандалила, та вони пішли. Шкода їй не відшкодована. З цивільним позовом вона не зверталась. Підтримала первісне обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, пояснила, що син продовжує проходити військову службу.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16 квітня 2017 року /том 1 а.с. 98/, згідно якої 16 квітня 2017 року близько 14:00 год. місцевий мешканець ОСОБА_21 , знаходячись у дворі кафе «Жемчужина», що по пр. Незалежності в м. Южноукраїнську, під приводом здійснення телефонного дзвінка відкрито заволодів мобільним телефоном «Samsung Galaxy J 5», що належить ОСОБА_10

17 квітня 2017 року за даним фактом внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 186 КК України, № 0000372 /том 1 а.с. 97/.

Згідно протоколу огляду предмету від 20 квітня 2017 року /том 1 а.с. 124-125, 126, 128-129/ місцем проведення огляду є службовий кабінет №405, розташований у адміністративній будівлі Южноукраїнського ВП по вул. Спортивній, 3 в м. Южноукраїнську Миколаївської області. Під час огляду потерпіла ОСОБА_10 надала добровільно картонну коробку з-під викраденого мобільного телефону «Samsung Galaxy J 5» та два чеки. Вказану картонну коробку та чек визнано речовими доказами по кримінальному провадженню /том 1 а.с. 127/.

Згідно висновку експерта від 24 квітня 2017 року вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy J 5» становить 3999 гривень, вартість захисного скла «Auzer AG-SG5» - 199 гривень, вартість чохла для смартфону «Globalcase Extra Slim» - 159 гривень /том 1 а.с. 132-135/.

В протоколі пред`явлення особи для впізнання від 25 квітня 2017 року /том 1 а.с. 136-138/ свідок ОСОБА_22 впізнав чоловіка, який продав йому мобільний телефон на фото №3. Згідно довідки до вказаного протоколу на фото №3 ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що приблизно рік чи півтора роки тому йому зателефонував ОСОБА_6 та пропонував купити телефон, пояснивши, що йому терміново потрібні гроші. Сказав, що це його телефон чи телефон його дружини, точно не пам`ятає. Телефон у ОСОБА_6 купував всього один раз, з ОСОБА_6 було ще дві особи, прізвищ та імен він не знає. Вони зустрілись біля супермаркету «Експресмаркет» по пр. Леніна. Телефон новий, сенсорний, колір та модель він не пам`ятає. Він купив телефон приблизно за 1200-1500 грн., документи на нього обвинувачений обіцяв донести через день чи два. Він користувався телефоном один чи два дні, і продав його незнайомій особі.

Сам обвинувачений ОСОБА_6 погодився з показаннями, які дав свідок ОСОБА_22 та підтвердив, що продав телефон, що взяв у ОСОБА_11 саме ОСОБА_22 .

Відповідно до загальних принципів судочинства визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведення її вини, а обвинувальний вирок може грунтуватися тільки на переконливих та безспірних доказах.

Згідно ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, якщо це не доведено, то згідно з п. 1 ч. 1 ст. 373 цього Кодексу ухвалюється виправдувальний вирок.

За правилом частини першої статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

В судовому засіданні доведено, що ОСОБА_6 заволодів майном потерпілої ОСОБА_10 шляхом зловживання довірою.

Згідно зі ст. 190 КК України шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати в потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. При цьому обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив про добровільну передачу мобільного телефону ОСОБА_6 , що є обов`язковою ознакою шахрайства.

Нормативне визначення шахрайства в поєднанні з фактичними обставинами справи, дають підстави дійти висновку, що дії ОСОБА_6 , щодо заволодіння майном ОСОБА_10 16 квітня 2017 року мають розцінюватись як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, тому його дії в цій частині суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України.

Доводи потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про те, що обвинувачений вчинив грабіж є припущеннями потерпілих. Об`єктивних даних, які б підтверджували вказану версію потерпілих, в судовому засіданні здобуто не було.

В силу вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому доводи потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив грабіж, суд не може покласти в обґрунтування вироку.

Оцінюючи в сукупності вказані обставини та докази, які стороною обвинувачення покладені в основу обвинувачення, суд вважає, що в діях ОСОБА_6 щодо заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10 відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченого необхідно визнати невинуватим та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину за цим обвинуваченням.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що 04 липня 2019 року він вийшов на двір, де зустрівся з ОСОБА_6 та його другом Фортуною, які запропонували йому придбати мотоблок. Вони разом направились до будинку побуту «Чайка». Обвинувачений попросив в нього телефон, щоб зателефонувати, сказав, що йому треба поговорити. Після чого зайшов в будівлю, а вони з другом залишились. Почекав 5-10 хвилин, але ОСОБА_6 не повернувся. Зайшов в БП «Чайка» до знайомого та зателефонував на свій номер. Обвинувачений по телефону пояснив, що чекає дзвінка та зараз буде. Знов він чекав 5-10 хвилин, але ОСОБА_6 телефон так і не приніс. Через 5 хвилин він ще раз зателефонував на свій номер, однак телефон був відключений. Він звернувся із заявою в поліцію. Він чекав з Фортуною ОСОБА_6 приблизно 25-30 хв., однак точно не пам`ятає, оскільки це відбулося приблизно рік тому. Обвинуваченому відомо, в якому дворі він проживає. Наступного дня ОСОБА_6 повідомив, що шукав його, однак телефон був вже в поліції.

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що працює в Будинку побуту «Чайка». Достатньо давно до нього підійшов його знайомий ОСОБА_24 , коли він був на роботі і попросив в нього телефон, щоб зателефонувати. Він телефонував, однак йому не відповіли, тому ніякої розмови не було. Знайомий пояснив, що телефон в нього чи викрали, чи попросили зателефонувати і не повернули.

Свідок ОСОБА_25 пояснив, що знайомий з ОСОБА_6 . В липні минулого року ОСОБА_6 позвав його та попросив взяти з собою паспорт, щоб віднести в ломбард телефон. Вони пішли в ломбард «Благо», де здали під заставу телефон, гроші та документи на телефон були у ОСОБА_6 .

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04 липня 2019 року /том 3 а.с.76/, ОСОБА_12 повідомив про заволодіння ОСОБА_26 шляхом зловживанняи довірою його мобільним телефоном «Neffos С5А».

05 липня 2019 року потерпілий ОСОБА_12 добровільно видав коробку з-під викраденого мобільного телефону марки «Neffos» /том 3 а.с.79/.

Цього ж дня за участю потерпілого ОСОБА_12 проведено огляд коробки білого кольору від телефону марки «Neffos». До протоколу огляду речі є фототаблиця з фото коробки та товарного чеку /том 3 а.с.80-82/.

ОСОБА_27 09 липня 2019 року добровільно видав мобільний телефон «Neffos» чорного кольору, який його попросив здати під заставу до ломбарду ОСОБА_21 , що підтверджується його заявою від 09 липня 2019 року /том 3 а.с.85/.

Згідно протоколу огляду речі від 09 липня 2019 року з фототаблицею до нього, згідно якого, об`єктом огляду є мобільний телефон «Neffos», який в приміщенні кабінету № 408 адмін. будівлі Южноукраїнського відділеня поліції добровільно видав ОСОБА_27 , зазначивши, що телефон попросив здати до ломбарду під заставу ОСОБА_21 . Вказаний телефон вилучено /том 3 а.с.86-91/.

Відповідно до заяви від 09 липня 2019 року, ОСОБА_27 добровільно видав фіскальні чеки в кількості 3 шт. з ломбарду «Благо», виданих по заставленому майну мобільного телефону «Neffos», які протоколом огляду речі від 09 липня 2019 року з фото таблицею до нього вилучено /том 3 а.с.92, 93/.

Згідно висновку експерта №407 від 17 липня 2019 року ринкова вартість (без включення до неї суми податку на додану вартість) мобільного телефону марки «TP-Link» модель «NEFFOS» (TP703A) темно-сірого кольору становить 1054,40 грн. Визначити ринкову вартість SIM-карти не є можливим. Ринкова вартість (без включення до неї суми податку на додану вартість) карти пам`яті Micro-SD 4Gb становить 53,33 грн. /том 3 а.с.100-113/.

Свідок ОСОБА_28 суду пояснив, що 04 липня 2019 року він з ОСОБА_6 зустріли Адауже Василя. Четверіков Дмитро запропонував продати мотоблок. ОСОБА_6 на вулиці взяв у ОСОБА_12 мобільний телефон та зайшов в будинок побуту «Чайка» з метою зателефонувати. Після того, як зателефонував, сказав, що зараз зайде в приміщення. Чекали його 5-10 хвилин, потім зрозуміли, що щось не так. ОСОБА_12 зайшов в БП «Чайка», а він залишився на вулиці. ОСОБА_12 вийшов та сказав, що обвинуваченого немає та вони пішли, а потім розійшлись. ОСОБА_6 не казав, що забере телефон.

Суд не приймає до уваги твердження захисника щодо виправдання обвинуваченого внаслідок відсутності умислу, вини і мотиву ОСОБА_6 на заволодіння майном ОСОБА_12 шляхом зловживання довірою, а також твердження обвинуваченого щодо не навмисного вчинення злочину. Такі твердження спростовуються як поясненнями потерпілого, що обвинувачений взяв в нього телефон не для тривалого користування, а для здійснення одного дзвінка; після невеликого проміжку часу з часу заволодіння телефоном обвинувачений вимкнув телефон, а також і поясненнями самого обвинуваченого, щодо від`їзду від будівлі Будинку побуту на таксі від іншого входу, а не від того, де чекав потерпілий, майже одразу після заволодіння телефоном.

Суд не приймає до уваги посилання захисника ОСОБА_13 щодо істотних порушень вимог КПК України під час досудового розслідування за епізодами від 18 лютого 2017 року та 16 квітня 2017 року. На думку сторони захисту, не зрозуміло хто зі слідчих уповноважений проводити досудове розслідування, крім того відсутня постанова про визначення групи прокурорів. В тому числі просить визнати недопустимими протоколу огляду предмету від 20 квітня 2017 року, протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20 квітня 2017 року, з підстав того, що слідчий ОСОБА_29 не має відношення до даного кримінального провадження, оскільки заступник начальника СВ ОСОБА_30 надав доручення про проведення досудового розслідування старшим слідчим ОСОБА_31 , а постанова про створення слідчої групи відсутня. Вважає, що дані документи складено не уповноваженою особою. Зауважив, що протокол пред`явлення особи для впізнання не відповідає вимогам ст.228 КПК України, оскільки фото вдруковані в протокол та протокол повинен складатись окремо. Не зрозуміло, чи уповноважена особа - прокурор ОСОБА_7 склала постанову про об`єднання кримінальних проваджень від 19 червня 2017 року.

Також захисник просив визнати недопустимими всі подальші докази по даній справі, в тому числі, постанову про призначення судово-товарознавчої експертизи від 24 квітня 2017 року, висновок експерта.

Зазначає, що висновки експерта складені не тим експертом і в постанові про призначення судово-товарознавчої експертизи експерта не визначено. А даний висновок складено фізичною особою-підприємцем, який не несе будь-яку відповідальність.

Стосовно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 квітня 2017 року, захисник вважає його недопустимим доказом, так як в ньому не зазначено прізвище особи, яка його складала, та він не відповідає вимогам ст. 228 КПК України, ОСОБА_22 не проходить по матеріалам кримінального провадження взагалі.

Постанова про призначення судово-медичної експертизи складена не уповноваженою особою, а у вказаній постанові не відомо, що експерт досліджував, безпосередньо ОСОБА_9 він не досліджував, а робив висновок на підставі копій документу.

Вказане захисником спростовується матеріалами кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні.

Так, згідно витягу з ЄРДР №0000159 /том 1 а.с. 94-95/ до групи слідчих у даному кримінальному провадженні входять слідчі ОСОБА_32 , ОСОБА_30 , ОСОБА_33 , ОСОБА_29 , а до групи прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_8 .

Згідно витягу з ЄРДР №0000372 /том 1 а.с. 97/ до групи слідчих у даному кримінальному провадженні входять слідчі ОСОБА_32 , ОСОБА_30 , ОСОБА_29 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , а до групи прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_8 .

Отже, слідчі дії, проведені слідчими, що входять до групи слідчих, та процесуальні рішення прокурора, який входить до групи прокурорів, не можуть визнаватись не допустимими з підстав прийняття або проведення неналежною особою.

ОСОБА_22 був допитаний як свідок на досудовому розслідуванні, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування /том 1 а.с.5/, а пред`явлення особи для впізнання від 25 квітня 2017 року проведено слідчім ОСОБА_39 , що відображено у вступній та заключній частинах відповідного протоколу, а також у довідці /том 1 а.с.136-138/.

Твердження захисника, що протокол пред`явлення особи для впізнання не відповідає вимогам ст.228 КПК України, оскільки фото вдруковані в протокол, є надуманими, оскільки ч.6 ст.228 КПК України не передбачений вид фотознимків.

Щодо висновків експертів, суд приходить до такого.

Згідно висновків експертів, вони попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України /том 1 а.с. 115, 120-121, 132/, у постановах про призначення експертизи експерт визначений /том 1 а.с. 114, 119, 130/.

Проведення судово-медичним експертом експертизи за документами не суперечить Правилам проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6.

Отже, вказані висновки експертиз є належними та допустимими доказами.

Зауваження захисника, що ОСОБА_9 в протоколі прийняття заяви відразу зазначала, що не може впізнати дану особу, вказує, що на неї напали, а на питання особи, яка приймала вказану заяву, чи може вона впізнати особу, яка вчинила напад, вона вказує, що ні, спростовуються поясненнями ОСОБА_9 в судовому засіданні про те, що на час подання заяви вона була у стресовому стані, але в подальшому згадала нападника.

На думку захисту, сама ОСОБА_9 могла б долучити до матеріалів кримінального провадження ті чи інші документи. Слідчий теж міг вилучити ці речі, однак таких протоколів про вилучення немає, і тому не зрозуміло яким чином слідчий виніс постанову про визнання їх речовими доказами по справі.

Ці твердження суд також не приймає до уваги, оскільки вказане процесуальне рішення було прийнято відповідно до статей 98 та 100 КПК України.

Таким чином, посилання захисника щодо оформлення процесуальних рішень неналежними слідчими та прокурором та визнання доказів неналежними не заслуговують на увагу.

За результатами судового розгляду суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому діянь - ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і повністю підтверджується допустимими доказами, зібраними під час судового розгляду.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також враховує висновок органу пробації.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не застосовувався.

Цивільні позови не заявлялись.

Судові витрати необхідно стягнути з обвинуваченого на підставі ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів та документів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України - 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_6 покарання шляхом часткового складання призначених покарань, і остаточно призначити покарання 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк тримання під вартою з 22 лютого 2018 року по 11 липня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України № 407 від 17 липня 2019 року в розмірі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) гривень 10 (десять) копійок.

Документи - фіскальні чеки №000022127 від 04 липня 2019 року, №000022129 від 04 липня 2019 року, №000022455 від 09 липня 2019 року, видані ПТ «Донкредит» ломбардного відділення №352 на одному аркуші формату А4 у дві колонки, залишити в матеріалах судової справи.

Речові докази:

- коробку до мобільного телефону «Самсунг Гелексі G5» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_9 , залишити останній як власнику,

-чек про придбання мобільного телефону «Самсунг Гелексі G5» та гарантійний сертифікат, залишити в матеріалах судової справи №486/719/17;

-коробку до мобільного телефону «Samsung Galaxy J5» IMEI: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_10 , залишити останній як власнику;

-чек про придбання мобільного телефону «Samsung Galaxy J5» IMEI: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , залишити в матеріалах судової справи №486/719/17;

-картонну коробку з-під телефону «Neffos», яка передана під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_12 , залишити останньому, як власнику;

-мобільний телефон «Neffos» IMEI: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 з двома сім-картками мобільного оператору «Київстар» та micro-картою памяті на 4 G, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, повернути потерпілому ОСОБА_12 , як власнику, первинні упаковки знищити.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1