Справа №761/3032/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3259/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 28 » вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року, якою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 12 жовтня 2020 року включно та зменшено розмір застави до 840 800 грн., -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000439 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України та інших.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2020р. щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 12 жовтня 2020 року включно та зменшено розмір застави до 840 800 грн.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 просив скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт за місцем проживання обвинуваченого, а також зменшити грошову заставу до 300 000 грн.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт послався на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки, на даний час обраний його підзахисному запобіжний захід не відповідає меті його застосування, загальним засадам кримінального судочинства та вимогам Європейської конвенції з прав людини; вважає, що наразі відсутні підстави для тримання під вартою його підзахисного; прокурором не надано жодних доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України; також зазначив, що із усіх обвинувачених лише ОСОБА_8 тримається під вартою; вважає, що суд не взяв до уваги характеризуючи дані про особу його підзахисного, наявність місця проживання та реєстрації обвинуваченого у Черкаській області, наявність міцних соціальних зв`язків, перебування на утриманні дружини та трьох малолітніх дітей, те, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і до моменту обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою був офіційно працевлаштований; також зазначив, що у обвинуваченого ОСОБА_8 наявне тяжке захворювання, яке потребує оперативного втручання; крім того, звернув увагу на занадто велику суму застави, визначену судом першої інстанції, яка є непосильною для обвинуваченого та його сім`ї.
В запереченнях адвокат ОСОБА_11 в інтересах потерпілого ОСОБА_12 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від14.08.2020р., оскільки є реальні ризики загрози життю і здоров`ю потерпілого ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
На думку апеляційного суду, суд дотримався вказаних вимог закону.
14.08.2020р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід тримання під вартою, при цьому, судом враховано те, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, одне з яких віднесено до категорії особливо тяжких та передбачає покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік та стан здоров`я, відсутність у нього місця реєстрації в м. Києві та Київській області, що додатково підтверджує високий ризик ухилення від суду, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, те, що існують ризики , передбачені ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися і не змінилися, а також те, що по справі не досліджено матеріалів справи та не допитано жодного з учасників кримінального провадження і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 опинившись на волі, може переховуватись від суду, перешкодити судовому провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, чинити тиск на свідків з метою уникнути кримінальної відповідальності, а тому відсутні достатні стримуючі фактори, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З такими висновками суду І інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисника обвинуваченого про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
З огляду на це, доводи захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що оскаржувана ухвала є такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки на даний час обраний його підзахисному запобіжний захід не відповідає меті його застосування, загальним засадам кримінального судочинства, вимогам Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та сучасним підходам, закріпленим нині діючим кримінальним процесуальним законом, не можуть бути визнані обґрунтованими та давати підстави для скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2020р. оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для визнання її незаконною або необґрунтованою.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та до моменту обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою був офіційно працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки, так як має на утриманні трьох малолітніх дітей, апеляційний суд також вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про його особу та навів мотиви, з яких прийняв таке судове рішення.
Доводи захисника, що із усіх обвинувачених лише ОСОБА_8 тримається під вартою, не може бути підставою для зміни чи скасування обраного йому запобіжного заходу враховуючи ступінь його участі у вчиненні злочинів та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Не обґрунтованими є і доводи захисника в частині завищеного розміру застави, оскільки такий розмір дійсно є таким, який в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти зазначеним вище ризикам.
Також матеріали провадження не містять даних про те, що за своїм станом здоров`я обвинувачений ОСОБА_8 не може утримуватись в умовах СІЗО, або що відповідне лікування йому не може бути надане у цих умовах.
Крім того, на думку колегії суддів, дані про особу обвинуваченого, у тому числі і наявність у нього утриманців, не є підставами, що указують на можливість запобігання ризику переховування від суду із урахуванням покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведення його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
За сукупності таких обставин, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, в тому числі і домашній арешт, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

Також з врахуванням сукупності наведених вище обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для зменшення ОСОБА_8 розміру застави.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року, якою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 12 жовтня 2020 року включно та зменшено розмір застави до 840 800 грн. - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді __________________ _____________________ ___________________