Справа № 352/1789/20
Провадження № 1-кс/352/356/20
У Х В А Л А

01.10.2020 м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
представника третьої особи адвоката ОСОБА_4
розглянув клопотання старшого слідчого СВ Тисменицького відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000371 від 08.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.
Клопотання надійшло до суду 08 вересня 2020 року.
Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін, -
в с т а н о в и в:

Згідно клопотання слідчий просить про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони використання та розпорядження спеціальною технікою та транспортним засобом, а саме на екскаватор марки ЕО-2621, н.з. НОМЕР_1 , заводський № НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_1 , яким керував ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , та на автомобіль марки «Камаз 55111», зеленого кольору, н.з. НОМЕР_3 , шасі № НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_8 , житель АДРЕСА_3 , яким керував ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_4 .
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав та суду пояснив, що в провадженні СВ Тисменицького відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000371 від 08.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 240 КК України. В ході проведення огляду місця події, екскаватором марки ЕО-2621, н.з. НОМЕР_1 , заводський № НОМЕР_2 керував ОСОБА_10 а автомобілем марки «Камаз 55111», зеленого кольору, н.з. НОМЕР_3 , шасі № НОМЕР_4 керував ОСОБА_9 . Дані особи використовували техніку, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення з метою незаконного видобування піщано-гравійної суміші. На місці події слідчий встановив, що власником екскаватора марки ЕО-2621, н.з. НОМЕР_1 , заводський № НОМЕР_2 , є ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_1 , а власником автомобіля марки «Камаз 55111», зеленого кольору, н.з. НОМЕР_3 , шасі № НОМЕР_4 , є ОСОБА_8 . Правовстановлюючі документи на техніку були вилучені, а техніка транспортована на територію адміністративного приміщення Загвіздянської ОТГ, де була передана на відповідальне зберігання голові Загвіздянської ОТГ - ОСОБА_11 згідно розписки.
Представник третьої особи адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення даного клопотання, оскільки воно подане слідчим, а не прокурором, тобто неуповноваженою особою. Представник вважає, що у клопотанні не доведено обґрунтування необхідності арешту майна та посилається на відсутність складу злочину.
Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши надані до клопотання матеріали, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Частиною 1 статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
Згідно з ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Стаття 64-2 КПК України, яка була введена до Кримінального процесуального кодексу України відповідно до Закону України від18.02.2016№1019-VIII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» є спеціальною нормою по відношенню до норм ст. 171 КПК України.
Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Таким чином, системний аналіз викладених норм КПК України дає підстави слідчому судді дійти до висновку, що з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у третіх осіб має право звернутися виключно прокурор.
Слідчим суддею встановлено, що слідчий просить накласти арешт на техніку, яка була вилучені у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під час огляду 07.09.2020 року згідно протоколу огляду місця події, яка відповідно до положень ч. 2 ст. 168 КПК України є тимчасово вилученим майном. Також слідчим під час вилучення правовстановлюючих документів на спеціальну техніку та транспортний засіб було встановлено, що екскаватор марки ЕО-2621, н.з. НОМЕР_1 , заводський № НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , а автомобіль марки «Камаз 55111», зеленого кольору, н.з. НОМЕР_3 , шасі № НОМЕР_4 , належить ОСОБА_8 , які в розумінні КПК України повинні бути третіми особами.
Але всупереч вимогам законодавства у клопотанні не визначено процесуальний статус ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , як осіб на майно яких слідчий просить накласти арешт.
Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в кримінальному провадженні № 0000371 від 08.09.2020 року, підозра жодній особі не повідомлена, юридичних осіб, щодо яких здійснюється це кримінальне провадження не вказано.
Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані та юридичні особи, щодо яких здійснюється провадження, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.
Звернення з клопотанням про арешт майна неналежною особою може в подальшому призвести до визнання доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, недопустимими.
Згідно ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На виконання вимог п. 1, ч. 2, ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Проте з поданого слідчим клопотання не вбачається аргументованих підстав для накладення арешту на майно, також не визначено мету арешту, а вказано лише на загальну норму закону.
Також слідчим жодним чином не доведено необхідності у даному кримінальному провадженні накладати арешт на спеціальну техніку та транспортний засіб, за умови, що ним же було зафіксовано вказану техніку на місці огляду, слідчим встановлено кому вона належала та відібрано зразки піщано-гравійної суміші.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
На підставі викладеного, та керуючись .ст.131-132,174, КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тисменицького відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000371 від 08.09.2020 року - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1