Дата документу 16.11.2020 Справа № 324/1577/15-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 324/1577/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1693/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 18 вересня 2020 року, якою відмолено у задоволенні його клопотання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

11 серпня 2020 року захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з клопотанням про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в порядку ст. 537 КПК України.
В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_8 зазначив, що 29 липня 2020 року Оріхівським РВДВС Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було вчетверте відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа Токмацького районного суду Запорізької області № 324/1577/15-к від 30 липня 2018 року про конфіскацію майна засудженого ОСОБА_7 , а постановою державного виконавця від що 29 липня 2020 року було накладено арешт на все майно та на всі кошти ОСОБА_7 , що порушує його конституційні права на мирне володіння своїм майном.
Також адвокат ОСОБА_8 зазначив, що раніше за результатами виконання вказаного виконавчого документа державними виконавцями три рази 22 грудня 2018 року, 26 березня 2019 року та 30 червня 2020 року приймались постанови про повернення виконавчого провадження у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Ухвалою суду першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_7 , з тих підстав, що строки давності виконання вироку в частині конфіскації майна не закінчились, а підстави для зміни вироку в частині призначеного додаткового покарання відсутні.
В апеляційній скарзі захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після прийняття державними виконавцями 22 грудня 2018 року, 26 березня 2019 року та 30 червня 2020 року постанов про повернення виконавчого провадження, вирок суду в частині конфіскації майна фактично було виконано декілька разів протягом 2018-2020, а відкриття виконавчого провадження четвертий раз суперечить вимогам ст. 61 КК України та ч. 3 ст. 2 КК України щодо заборони двічі притягувати до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Крім того, не погоджується з висновками суду про те, що в клопотанні порушується питання про зміну вироку в частині призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки державними виконавцями вже тричі було прийнято рішення про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, вказані рішення не скасовані та не визнані незаконними, у зв`язку з чим, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає подальшому виконанню не є зміною вироку, а є лише припиненням його повторного неодноразового виконання.
Також викладено в клопотанні вимогу не можна вважати звільненням особи від кримінальної відповідальності, оскільки норми, викладені в ч. 1 ст. 49, ст. 74 КК України, розповсюджуються на випадки, коли минули певні строки з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, а в даному випадку покарання у вигляді конфіскації майна вже застосовано та проведені дії на його виконання.
Вважає, що повторним проведенням заходів, спрямованих на конфіскацію майна ОСОБА_7 , вже не виконується вирок та не досягається мета кримінального покарання, а навпаки, створюються перешкоди для виправлення та ресоціалізації особи.
Так, виконання вироку після встановлення державними виконавцями факту відсутності майна, яке можливо стягнути на користь держави, фактично перетворилось на безстрокове переслідування особи та безпідставне обмеження її прав, а саме: державні виконавці постійно проводять огляди місця проживання ОСОБА_7 , опитують сусідів, родичів та членів сім`ї, що викликає незручності та напружує з ними стосунки; накладаються арешти на грошові кошти, які він отримав вже після вироку суду, що негативно впливає на його повернення до нормального життя; він позбавлений можливості використовувати зароблені після вироку грошові кошти.
Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою визнати виконавчий лист Токмацького районного суду Запорізької області № 324/1577/15-к від 30 липня 2018 року таким, що не підлягає виконанню.
Заслухавши доповідь судді по справі, захисника засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що постанови ДВС не скасовані, тому немає підстав для подальшого виконання вироку в частині конфіскації майна, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення, оскільки захисник засудженого фактично просить змінити судове рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційний скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом ч. 3 ст. 535 КПК України, у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 48 Кримінального-виконавчого Кодексу України суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання органу державної виконавчої служби, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється органом державної виконавчої служби за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» , виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, у тому числі, у випадках фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як вбачається встановлено апеляційним судом, вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 25 червня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 2, 6 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
30 липня 2018 року Токмацьким районним судом Запорізької області видано виконавчий лист № 324/1577/15-к (1-кп/328/10/18) про конфіскацію майна засудженого ОСОБА_7 (а.с. 5).
Згідно інформації, отриманої судом першої інстанції, 15 січня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 58092076.
26 березня 2019 року та 30 червня 2020 року державним виконавцем вищевказаний виконавчий лист повертався до суду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим, суд першої інстанції повторно направив виконавчий лист на виконання до Оріхівського РВДВС Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
На час розгляду клопотання судом першої інстанції виконавче провадження було відкрито постановою від 29 липня 2020 року, та в ньому тримали виконавчі дії щодо перевірки майнового стану боржника (а.с. 44).
Колегія суддів вважає, що факт неодноразово надсилання виконавчого листа для виконання не суперечить вимогам ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено право повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, у зв`язку з тим, що у засудженого ОСОБА_7 було відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними виконавчий лист дійсно повертався до суду, але виконавче провадження за цим виконавчим документом не закінчувалось, оскільки вирок суду в частині конфіскації майна згідно з виконавчим документом у повному обсязі виконаний не був.

Враховуючи, що виданий Токмацьким районним судом Запорізької області виконавчий лист № 324/1577/15-к (1-кп/328/10/18) про конфіскацію майна засудженого ОСОБА_7 фактично повертався до суду без виконання, а виконавче провадження за цим виконавчим документом не закінчувалось, то, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції не обмежений у можливості повторних пред`явлень виконавчого документа до виконання, оскільки лише закінчене виконавче провадження не може бути розпочате знову, що прямо регламентовано абзацом 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, таке право на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання обмежене строками давності виконання обвинувального вироку.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
Відповідно до ч. 2 ст. 80 КК України, строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.
Враховуючи, що ОСОБА_7 був засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, то виконання вироку Токмацького районного суду Запорізької області від 25 червня 2018 року в частині додаткового покарання у вигляді конфіскації майна можливе протягом 15 років починаючи з дня набрання чинності цим вироком.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що повернення виконавчого листа до суду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є саме по собі закінченням виконавчого провадження та не свідчить про фактичне виконання вироку в частині конфіскації майна, а тому не позбавляє суд права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання з метою здійснення виконавцем заходів щодо розшуку такого майна, але виключно в межах строків давності виконання обвинувального вироку, визначених у ст. 80 КК України.
Таким чином, викладені в клопотанні захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 вимоги про визнання виконавчого листа Токмацького районного суду Запорізької області № 324/1577/15-к від 30 липня 2018 року таким, що не підлягає виконанню, за своєю суттю є фактично проханням про зміну вироку суду в частині призначеного додаткового покарання, на що правильно вказав суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_7 не може придбати майна та заробляти грошові кошти, оскільки на них також може бути накладений арешт та вони в подальшому можуть бути конфісковані в дохід держави, колегія суддів до уваги не бере, оскільки конфіскації підлягає лише те майно засудженого, яке перебувало в його власності на момент ухвалення вироку.

За наведеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги, оскільки в даному випадку відсутні передбачені ч. 2 ст. 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 18 вересня 2020 року, якою відмолено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про визнання виконавчого листа Токмацького районного суду Запорізької області № 324/1577/15-к від 30 липня 2018 року таким, що не підлягає виконанню залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4