ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/1077/16-к Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1468/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року про продовження строку під вартою у відношенні ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року у відношенні ОСОБА_6 клопотання прокурора задоволено та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.03.2021 року.
Обвинувачений, не погоджуючись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року скасувати та ухвалити нову, обравши більш м`який запобіжний захід.
В обгрунтування апеляційних вимог обвинувачений посилається на те, що суд мав провести аналіз всіх ризиків. Такий запобіжний захід є занадто суворим, жоден ризик не доведений, клопотання в письмовому вигляді не надавалося, нових ризиків не наведено. Не обгрунтовано неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Вислухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 13 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України. Відповідно до поданого прокурором клопотання наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій. В обгрунтування необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого прокурор посилався на те, що ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності, на момент обрання запобіжного заходу законних джерел доходу не мав, не одружений, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків. На переконання апеляційного суду клопотання є вмотивованим, а висновки суду першої інстанції обгрунтовані. В даному провадженні дійсно продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, крім того, як зазначає прокурор в клопотанні, під час нового розгляду обвинувального акту допитані не всі учасники провадження, а у зв`язку із відкриттям матеріалів кримінального провадження обвинуваченому можуть бути відомі їх адреси проживання, що вказує на можливість здійснення обвинуваченим впливу на учасників судового розгляду у випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Внаслідок значної суспільної небезпечності інкримінованих обвинуваченому дій є об`єктивні підстави вважати, що він може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду. Підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід буде достатнім для запобігання встановленим ризикам, відсутні. Апеляційні доводи обвинуваченого не спростовують обгрунтованості судового рішення.
Щодо доводів ОСОБА_6 про те, що прокурором нібито не було надано письмового клопотання, слід зазначити, що клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 складено 25.01.2021 року та отримано судом цього ж дня, що підтверджується копією цього клопотання, наданою апеляційному суду. Приписами частини першої статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вимогами частини третьої статті 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
На даний час судовий розгляд триває, підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу апеляційним судом не встановлено, враховуючи зазначені для даного провадження обставини, ризики продовжуються існувати, для запобігання яким інший запобіжний захід буде недостатнім.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.
З огляду на характер вчинених злочинів, які є особливо тяжким, вчинені з корисливих мотивів для забезпечення подальшого судового розгляду колегія судді не встановила підстав для зміни запобіжного заходу.
За наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року про продовження строку під вартою у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді