Провадження № 1-кп/127/987/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001047 від 21.05.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 358, ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6 ,
перекладача: ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 358, ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
У ході судового провадження на виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на розгляд учасників судового провадження питання, доцільності тримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 під вартою, оскільки незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу, так як саме на суд покладається обов`язок незалежно від наявності клопотань сторони обвинувачення або захисту розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинувачених під вартою.
Вказане означає, що саме на суд, який здійснює судове провадження, покладаються функції контролю за обґрунтованістю обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доцільністю його збереження.
Під час судового провадження прокурор ОСОБА_6 просила суд продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , оскільки на думку прокурора наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те що, обвинувачені являються громадянами Грузії, а тому перебуваючи на волі можуть переховуватись від суду, можуть вчинити інші злочини, а також можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Захисник ОСОБА_9 заперечував щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначив, що майже усі докази у вказаному кримінальному провадженні уже досліджені та винуватість ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого злочину жодним чином не доводиться, ОСОБА_5 близько року перебуває під вартою, а тому захисник просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 на заставу.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.
Захисник ОСОБА_8 заперечував, щодо продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені та не обґрунтовані, а тому просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на заставу.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.
Захисник ОСОБА_10 підтримала думку колег.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.
Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Так, глава 18 КПК України визначає мету та підстави застосування запобіжних заходів, роз`яснює загальні положення, визначає обставини, що враховуються при обранні, продовженні запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.
При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).
Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.
З вказаного слідує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає вимогам КПК України, але й постановлено з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2019 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. У подальшому, ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 продовжувався.
Крім того, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2019 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В подальшому ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжувався.
При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , суд крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.
З урахуванням вказаного, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , оскільки останній відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні злочинів, один із яких відноситься до тяжких злочинів, постійного місця проживання та місця реєстрації не має, являється громадянином Республіки Грузія, до затримання не працював та не мав постійного джерела доходу. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності у м. Києві у м. Харкові.
Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 не маючи постійного джерела доходів, не працюючий, а тому може продовжити вчинювати інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності на території м. Києва, м. Харкова, не має постійного місця проживання та місця реєстрації, при затриманні представився працівникам поліції вигаданим ім`ям, надав працівникам поліції підроблені документи, а тому обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки останній, відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, вчинив інкримінований злочин під час іспитового строку за попереднім вироком суду, обвинувачений ОСОБА_11 являється громадянином Республіки Грузія, до затримання не працював та не мав постійного джерела доходу. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності у м. Києві, де останнім була сплачена застава та він був звільнений з під варти.
Суд вважає, що прокурором доведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не маючи постійного джерела доходів, не працюючий, а тому може продовжити вчинювати інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності на території м. Києва, являється громадянином Республіки Грузія, а тому може переховуватись від суду та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ухвал суду не перестали існувати, а тому підстав для застосування відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.
При цьому судом, враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.
Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії застосованого до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а в клопотанні захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , щодо зміни запобіжного заходу слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 із тримання під вартою на заставу відмовити.
Продовжити ОСОБА_3 строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 11.12.2020 включно.
У клопотанні захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 із тримання під вартою на заставу відмовити.
Продовжити ОСОБА_5 строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 11.12.2020 включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя: