ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1327/20 Справа № 182/1909/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0005141 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області від 27 вересня 2019 року щодо ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, позбавленого батьківських прав відносно сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:
- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 років, з конфіскацією всього належного йому майна;
- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 років, з конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років, з конфіскацією всього належного йому особисто майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 28 грудня 2014 року.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Горький, Російської Федерації, росіянина, громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого, останній раз:
- 30.04.2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 01.03.2014 року з Солонянської ВК № 21 по відбуттю строку покарання,
визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років, з конфіскацією всього належного йому особисто майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з 28 грудня 2014 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення та перебування у місцях попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , починаючи з 28 грудня 2014 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід стосовно обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , залишено без змін у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.
Вирішено долю речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винуватими у вчиненні наступного.
Приблизно з 17.00 години 23.12.2014 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вживали спиртні напої в домоволодінні ОСОБА_12 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . Після того, як у них закінчилось спиртне, ОСОБА_9 близько 19.00 годин цього ж дня запропонував ОСОБА_8 направитись за адресою проживання ОСОБА_13 з метою вчинення нападу, направленого на заволодіння її майном.
Отримавши згоду, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , групою осіб, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, близько 21.00 години 23.12.2014 року, діючи узгоджено, пішли до домоволодіння ОСОБА_13 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Після чого, ОСОБА_9 , оглянувши подвір`я та переконавшись, що потерпіла перебувала в будинку, спільно з ОСОБА_8 перелізли через огорожу та реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння майном потерпілої, підійшовши до вхідних дверей домоволодіння, розподіливши ролі між собою. Так, ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою нападу та заволодіння чужим майном, поєднаному зі спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , відповідно до відведеної йому ролі, постукав у двері будинку потерпілої, а ОСОБА_8 став за дверима. Потерпіла, почувши знайомий голос ОСОБА_9 , відчинила вхідні двері будинку.
В цей час ОСОБА_8 , діючи умисно, реалізуючи спільний злочинний намір, проник до приміщення домоволодіння, напав на потерпілу, штовхнувши останню лівою рукою в груди, після чого, лівою долонею руки закрив рот потерпілій та вийшовши за рамки попередньої домовленості із ОСОБА_9 , кухонним ножем, який зберігав при собі тримаючи його в правій руці наніс один удар в область грудної клітини ОСОБА_13 . Від отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_13 впала на підлогу.
Після чого, ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що ОСОБА_8 спричинено потерпілій ножове поранення, направився в житлову кімнату, де продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на напад та заволодіння чужим майном, поєднаний зі спричиненням тілесних ушкоджень, почав шукати грошові кошти.
В цей час у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство потерпілої з корисливих мотивів. Так він, вийшовши за рамки попередньої домовленості із ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_13 з корисливих мотивів, нахилився до неї та наніс ще один удар ножем в область грудної клітини та один удар в область живота, від яких остання померла на місці. Смерть ОСОБА_13 наступила від колото-різаного проникаючого поранення грудей з ушкодженням аорти, яке супроводжувалося крововиливом у серцеву сорочку і ускладнилося стисненням серця кров`ю.
Після чого, ОСОБА_8 , слідуючи спільному злочинному умислу, направленому на заволодіння майном ОСОБА_13 , з корисливих мотивів, із вух потерпілої зірвав золоті сережки вагою 3,2 г, вартістю 600 грн. за 0,95 г на загальну суму 2 022 грн.
В цей час ОСОБА_9 в жилій кімнаті знайшов та заволодів грошовими коштами в сумі 2 200 грн. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 домоволодіння ОСОБА_13 та заволоділи іншим її майном, а саме: мобільним телефоном, вартістю 210 грн., з карткою мобільного оператора «МТС», вартістю 10 грн.; мобільним телефоном, вартістю 220 грн., з карткою мобільного оператора «МТС», вартістю 10 грн.; мобільним телефоном, вартістю 64 грн. з карткою мобільного оператора «Лайф», вартістю 10 грн.; 500 г макаронних виробів вартістю 6,75 грн.; 32 пачками сигарет «Козак» на загальну суму 318,40 грн., 3-х літровою банкою, вартістю 7,50 грн. із самогоном, спричинивши потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 5 078,65 грн.
Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишили місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
В апеляційній скарзі:
- обвинувачений ОСОБА_8 просить даний вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінальної справи, а також істотністю порушення кримінально-процесуального Закону.
На думку обвинуваченого, корисний мотив злочину, наживу, - судом першої інстанції не доведено.
Вирок суду щодо ОСОБА_9 ніким з учасників кримінального провадження оскаржено не було.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок, - без змін, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_9 , який поклався на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду про вчинення ним кримінального правопорушення з корисливих мотивів, колегія суддів вважає безпідставними.
Доводи ОСОБА_8 про його невинуватість спростовані:
- поясненнями потерпілого ОСОБА_14 про те, що 23.12.2014 року він приїхав до своєх бабусі в пгт. Червоногригоровка. Коли відчинив двері, тіло бабусі лежало біля входу, чимось прикрите, та було багато диму. Він викликав поліцейських та швидку допомогу. В будинку не було двох мобільних телефонів моделі «Сіменс» і «Нокіа» і золотих сережок, які носила бабуся. Під час досудового розслідування йому було повернуто телефон «Нокіа», який він впізнав, оскільки сам купував для бабусі, і золоту сережку;
- поясненнями свідка ОСОБА_15 встановлено, що вона є цивільною дружиною ОСОБА_16 . Разом з ним, ОСОБА_17 і його співмешканкою Малою вони 23.12.2014 року розпивали спиртні напою у ОСОБА_18 , у якого був день народження. ОСОБА_19 і ОСОБА_20 кудись пішли приблизно о 18 год. 30 хв. і повернулися приблизно біля 22 год. При цьому, у ОСОБА_20 були гроші у сумі 400 гривень купюрами по 200 і з собою вони принесли неповну 3-х літрову банку самогону, цигарки, ковбасу. ОСОБА_21 сказав, що він випадково зарізав бабусю і у неї забрали гроші. При цьому ОСОБА_19 говорив : « ОСОБА_22 , все мне будет тюрьма». Одну сережку золоту з червоним каменем вона бачила у ОСОБА_23 і таку саму у ОСОБА_16 . Саме ці сережки вона видала під час досудового розслідування співробітникам поліції. Вона також пояснила, що в компанії ОСОБА_21 розповідав, що вдарив бабусю тричі ножем;
Дані пояснення ОСОБА_15 є послідовними та в повній мірі узгоджуються з сукупністю інших доказів, наведених у вироку. Підстав не довіряти поясненням ОСОБА_15 , колегія суддів не знаходить.
- поясненнями свідка ОСОБА_24 про те, що він кілька разів приїжджав в гості до ОСОБА_25 і ОСОБА_20 . Саме з ОСОБА_17 він помінявся мобільним телефоном чорного кольору, який потім видав співробітникам поліції.
Винуватість ОСОБА_8 у скоєному також доведено: протоколом огляду місця події злочину; висновком судово-медичної експертизи № 649 від 24.01.2015 року про те, що при дослідженні трупа ОСОБА_13 виявлене тілесне ушкодження: колото-різане проникаюче поранення грудей з ушкодженням аорти, а саме: колото-різана рана передньої поверхні грудей зліва (рана №1); раневий канал від рани, який проникає в середостіння з ушкодженням серцевої сорочки і висхідної дуги аорти; крововилив у серцеву сорочку значного об`єму, стиснення серця кров`ю. Це ушкодження прижиттєве, спричинене незадовго до настання смерті від дії плоского гострого предмету клинкового типу, який мав гостре лезо і обух товщиною 1,3-1,4 мм. Таким предметом міг бути клинок ножа.
Висновком експерта № 218-МК від 13.03.2015 року зазначено, що пошкодження №1 на шматку шкіри з передньої поверхні грудей та №2 на шматку шкіри з епігастральної області живота від трупа ОСОБА_13 , могли бути заподіяні клинком представленого на експертизу ножа, який вилучений в ході проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 , який вказав саме на цей ніж з рожевим пластмасовим руків`ям, яким він спричинив тілесні ушкодження потерпілій.
Тобто, в ході слідчого експерименту ОСОБА_8 добровільно розповів про обставини вбивства ним особисто потерпілої ОСОБА_13 та викрадення її майна.
В свою чергу ОСОБА_9 , в ході слідчого експерименту також добровільно показав, що саме ОСОБА_8 , вийшовши за межі домовленості, навмисно, тричі наніс потерпілій удари ножем в область грудей, а потім вони заволоділи її майном. При цьому, сережки з вух потерпілої зірвав ОСОБА_8 , знайшов у шафі гроші та самогон.
Згідно висновку судово-медичного експерта № 649 від 10.03.2015 року, тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних проникаючих поранень грудей і живота, виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_13 , могли утворитися від трьох ударів ножем, як на це вказано підозрюваним ОСОБА_8 при проведені з ним слідчого експерименту від 28.12.2014 року.
Суд першої інстанції належним чином надав аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності та належним чином їх оцінивши, обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні ним зазначених у вироку кримінальних правопорушень, за які його засуджено, вірно кваліфікувавши скоєне за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.
Підстав не довіряти послідовним поясненням ОСОБА_9 , колегія суддів не вбачає, остільки вони як в цілому, так і в деталях узгоджуються з сукупністю інших доказів, зазначених у вироку
В зв`язку з цим, апеляційні доводи обвинуваченого про відсутність в його діях складу інкримінованих злочинів та корисливого умислу, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Не відповідають дійсності і доводи ОСОБА_8 про неповноту судового розгляду, про істотні порушення вимог КПК України, остільки в ході апеляційного розгляду було встановлено, що суд першої інстанції належним чином розглянув матеріали кримінального провадження, перевірив всі доводи обвинувачених, захисту, надавши їм відповідну оцінку. З журналу та технічного запису судового засідання вбачається, що порушень вимог КПК України не допущено.
Приймаючи рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції прийняв до уваги досить велику ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжкими кримінальними правопорушеннями, наслідком яких є позбавлення життя потерпілої ОСОБА_13 , яка є жінкою похилого віку. Суд першої інстанції також врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працевлаштований, зловживав спиртними напоями і скоїв кримінальні правопорушення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує винуватість. ОСОБА_8 зі своєю цивільною дружиною - ОСОБА_26 позбавлені батьківських прав стосовно спільного сина. Негативно він характеризується за місцем проживання. Суд першої інстанції прийняв також до уваги позицію потерпілого ОСОБА_14 , який підтримав позицію прокурора щодо призначення суворого покарання обвинуваченим у вигляді реального позбавлення волі.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом першої інстанції не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом першої інстанції враховано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України з врахуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 років, з конфіскацією всього належного йому особисто майна.
Даний висновок є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним, справедливим, та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
В апеляційному суді ОСОБА_8 заявив, що згоден з рішенням суду щодо виду та розміру призначеного покарання.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 2 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, право кожного громадянина на життя охороняється законом. Відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду, як законний, - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Вирок Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області від 27 вересня 2019 року щодо ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , який перебуває під вартою, - у той же строк, з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4