Справа № 127/9564/17
Провадження №11-кп/801/1308/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2020 року м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 00000017 від 16.01.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_6
перекладача: ОСОБА_9
В с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні №0000017, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.01.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2020 року клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено.

Продовжено строк дії обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. Строк дії ухвали суду 60 днів до 30.11.2020 включно.

Обвинувачений ОСОБА_6 непогодившись з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2020 року, подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду від 02.10.2020 року, обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 мотивовано тим, що ухвала суду винесена без урахування всіх фактичних обставин справи, оскільки прокурором в судовому засіданні не надано доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення невірно кваліфіковано його дії за ч.1 ст. 115 КК України, судом не взято до уваги доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, а також ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 29 Конституції України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, зазначив, що ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_8 , який просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду від 02.10.2020 року та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав в повному обсязі вимоги апеляційної скарги, просив задоволити, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000017 від 16.01.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України перебуває на розгляді у суді першої інстанції.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, перевірив існування ризиків.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність обставин, які виправдовують продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є непереконливими.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ставлячи питання про можливість застосування домашнього арешту обвинувачений ОСОБА_6 не вказує за яким місцем проживанням можливо застосувати такий запобіжний захід.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи особливо тяжке кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я, небезпечним способом, проявив самовпевненість у безкараності за свої вчинки, таким чином, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, що в подальшому ускладнить проведення судового розгляду.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для предявлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Суд апеляційної інстанції вважає, що приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд застосував відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали
Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали Вінницького міського суду від 02.10.2020 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 .

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3