Справа № 642/3398/20
Провадження № 1-кп/642/707/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Педашка, Карлівського району Полтавської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, без освіти, раніше не судимого, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

23.12.2013 близько 22:00 год. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , останні вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2014 року, який набрав законної сили, визнано винними у вчиненні даного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, перебували на вокзалі ст. «Харків- Пасажирський» за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 1, з ОСОБА_8 , де вживали алкогольні напої. Під час спілкування ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 побачили у ОСОБА_8 зимову куртку сірого кольору, яка була одягнута на останньому, та мобільний телефон марки «Phone - 1290», і у них виник єдиний прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.
23.12.2013, приблизно о 23:20 год. ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, діючи відкрито, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою особистого збагачення, із корисливого мотиву, направилися разом з ОСОБА_8 до готелю «Експрес», що розташований в приміщенні вокзалу Харків-Пасажирський, за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 1. Перебуваючи між другим та третім поверхами готелю «Експрес», ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_8 , став погрожувати йому фізичною розправою та вимагати віддати йому зимову куртку сірого кольору та мобільний телефон марки «Phone - 1290». В свою чергу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою в групі осіб, залишились стояти поблизу ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , спостерігали, щоб ніхто з сторонніх осіб не з`явився, та разом почали погрожувати фізичною розправою ОСОБА_8 з метою подолання волі потерпілого до спротиву.
Продовжуючи злочинні дії, діючи за попередньою змовою в групі осіб, ОСОБА_5 притиснув ОСОБА_8 до стіни, таким чином утримуючи його, при цьому погрожуючи фізичною розправою, чим подолав волю потерпілого до спротиву. Потерпілий, виконуючи незаконні вимоги вказаних осіб, зняв зимову куртку та передав ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 таким чином відкрито заволодів курткою, вартість якої згідно висновку судово - товарознавчої експертизи НДЕКЦ при УМВС України на Південній Залізниці № 150 від 12.06.2014 встановити не надалося можливим.
ОСОБА_5 , продовжуючи злочинні дії, діючи за попередньою змовою в групі осіб, витягнув мобільний телефон марки «Phone - 1290», який знаходився в правій зовнішній кишені вказаної куртки потерпілого, та поклав до правої кишені своєї куртки, тим самим відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Phone - 1290», вартість якого згідно висновку судово - товарознавчої експертизи НДЕКЦ при УМВС України на Південній Залізниці № 150 від 12.06.2014 складає 150 гривень, в якому знаходились дві сім карти з номерами мобільних операторів «Київстар» та «Лайф», що матеріальної цінності для потерпілого не представляють. Після цього ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим майном зникли та розпорядились ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 150 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, щиросердо розкаявся у скоєному та пояснив, що дійсно у грудні 2013 року близько 23 год. разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 домовились пограбувати потерпілого, з яким перебували разом на вокзалі. Вони пішлиз потерпілим до готелю «Експрес», та між 2 та 3 поверхами готелю він - ОСОБА_5 підійшов до потерплого ОСОБА_8 , став погрожувати йому розбити обличчя та вимагав віддати йому зимову куртку та мобільний телефон. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стояли поблизу них та спостерігали, щоб ніхто з сторонніх осіб не з`явився, та також погрожувати фізичною розправою потерпілому. Він- ОСОБА_5 - притиснув потерпілого до стіни, погрожуючи фізичною розправою, вимагав віддати куртку та телефон. Потерпілий зняв свою зимову куртку сірого кольору та передав йому. Після цього він- ОСОБА_5 - з кишені куртки потерпілого витягнув мобільний телефон марки «ІPhone» та поклав у кишеню своє куртки. У телефоні були дві сім картки. Після цього вони втрьох залишили місце злочину, викрадене продали, на отримані гроші вжили спиртні напої, а решта він залишив собі на проїзд.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про його особу. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у психіатра та нарколога не перебуває. Раніше не судимий. Перебував у цивільному шлюбі. Освіти не має. Проживав за місцем проживання сестри у с. Макухівка. З 2013 року перебував у розшуку за даним кримінальним провадженням.

Згідно з досудовою доповіддю, складеною 18 серпня 2020 року Полтавським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області та Холодногірським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 19.08.3020 ОСОБА_5 за час проживання в с. Макухівка Полтавської області зарекомендував себе посередньо, скарг на нього не находило. Офіційно не працевлаштований. Займався фізичною працею.

До адміністративної відповідальності не притягувався, компрометуючих матеріалів на нього немає. Має плани на майбутнє, а саме відновити паспорт, отримати реєстрацію.
Ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства оцінюється Холодногірським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області середній. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від покарання з випробуванням, окрім передбачених ч.1 ст. 76 КК України обов`язків, додатково пропоновано покласти на нього обов`язки, передбачені п.2,4 ч.3 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, вид яких буде визначено органом пробації.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття.
Згідно зі ст. 67 КК України обставини, що обтяжують його покарання, відсутні.

Відповідно до положень ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, вищенаведену пом`якшуючу обставину та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Враховуючи щире каяття обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, те, що з моменту вчинення злочину пройшло майже 7 років, та за цей час ОСОБА_5 , перебуваючи у розшуку, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, компрометуючі дані щодо нього відсутні, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання і відповідно до ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 377 КПК України запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» слід скасувати, та звільнити його з-під варти в залі судового засідання.

ОСОБА_5 був затриманий 16.03.2019 в порядку ст. 191 КПК України на підставі ухвали слідчого судді, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 18.03.2019 йому обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
25 червня 2020 року він затриманий в порядку ст. 191 КПК України, та на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 26.06.2020 йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
При зарахуванні строку попереднього ув`язнення ОСОБА_5 у строк відбуття покарання за даним вироком суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Зворотна дія закону означає, що він застосовується як до тих фактів і правовідносин, як виникли чи продовжують існувати після набрання цим актом законної сили, так і тих, що існували до цього.
У постанові Великої Палати Верховного Суду України від 29.08.2018 року (справа № 663/537/17, провадження № 13-31кс18) надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання).
Згідно п.105-107 вказаної постанови якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Відповідно до Закону № 838-VIII від 26.11.2015, яким було внесено зміни до ч.5 ст. 72 КК України, у строк відбуття покарання підлягало зарахуванню попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскільки злочин ОСОБА_5 вчинив 23 грудня 2013 року, на нього розповсюджується норма ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону 838-VIII від 26.11.2015, а тому у строк відбуття покарання за даним вироком слід зарахувати його попереднє ув`язнення за період з 16 березня 2019 по 18 березня 2019 року та з 25 червня 2020 року до постановлення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти його про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту оголошення вироку.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор скасувати. Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону 838-VIII від 26.11.2015 у строк відбуття покарання за даним вироком зарахувати ОСОБА_5 попереднє ув`язнення за період 16 березня 2019 по 18 березня 2019 року та з 25 червня 2020 року до постановлення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1