Справа № 465/28/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/509/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2020 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 13.05.2020 року про накладення арешту на майно,
за участі прокурора ОСОБА_8

представника апелянтів ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

до слідчого судді Франківського районного суду м. Львова звернувся слідчий СВ Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_10 з клопотанням про накладення арешту на нежитлові приміщення під індексом 95, 96, 95а, 96а загальною площею 25.9 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), що за адресою: АДРЕСА_1 , які належить на підставі договору купівлі-продажу, серії та номер: 366, виданий 28.03.2018 ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 та на нежитлові приміщення під індексом 86, 86-1, 87,88, 89, 90, 91, 92 , 93, 94 загальною площею 81,7 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), які належать на підставі договору дарування , приміщень, серія та номер: 233, виданий 29.03.2018 ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ..

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 13.05.2020 року клопотання слідчого задоволено. Накладено арешт на нежитлові приміщення під індексом 95, 96, 95а, 96а загальною площею 25.9 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), що за адресою: АДРЕСА_1 , які належить на підставі договору купівлі-продажу, серії та номер: 366, виданий 28.03.2018 ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 із забороною відчуження та будь-яким іншим чином розпорядження вищевказаними приміщеннями.

Накладено арешт на нежитлові приміщення під індексом 86, 86-1, 87,88, 89, 90, 91, 92 , 93, 94 загальною площею 81,7 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), які належать на підставі договору дарування , приміщень, серія та номер: 233, виданий 29.03.2018 ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 із забороною відчуження та будь-яким іншим чином розпорядження вищевказаними приміщеннями.

Не погоджуючись із даною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких просять оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт , зазначено вище майна.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянти зазначають, що слідчий суддя взагалі не встановлював достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, як на це посилається слідчий у своєму клопотанні. Статтею 98 КПК України визначено поняття речових доказів. Посилаючись на необхідність накладення арешту на нерухоме майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя не пересвідчився в наявності достатніх доказів, які дають підстави вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, оскільки ст. 358 КК України містить формальний склад злочину, тобто на даний час органом досудового розслідування не встановлено факту заподіяння шкоди будь-кому та у будь - який спосіб.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким що ґрунтується на припущеннях.

Апелянти в судове засідання апеляційної інстанції не прибули , просили проводити розгляд апеляційної скарги у їх відсутність.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянтів ОСОБА_9 на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, яка висловилась про законність і обґрунтованість оскарженої ухвали, просила її залишити без змін, вивчивши та дослідивши матеріали судової справи та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000160 від 21 грудня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Слідством встановлено, що внаслідок протиправних дій невстановленої особи, було незаконно виведено із комунальної власності територіальної громади м. Львова, нежитлові приміщення під індексом 95, 96, 95а, 96а загальною площею 25.9 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), що за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові приміщення під індексом 86, 86-1, 87,88, 89, 90, 91, 92 , 93, 94 загальною площею 81,7 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), з метою збереження речового доказу, уникнення подальшого незаконного відчуження даних нежитлових приміщень, з метою відновлення порушених прав слідча просить накласти арешт на вказані нежитлові приміщення для заборони розпоряджатися будь-яким чином та використання, особами, які не мають законних підстав для користування нежитловими приміщеннями та вчиняти нотаріальні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Виходячи з приписів ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, нежитлові приміщення під індексом 95, 96, 95а, 96а загального площею 25.9 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), що за адресою: АДРЕСА_1 і належать на підставі договору купівлі-продажу, серії та номер: 366, виданий 28.03.2018 ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Крім цього встановлено, що нежитлові приміщення під індексом 86, 86-1, 87,88, 89, 90, 91, 92 , 93, 94 загальною площею 81,7 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) належать на підставі договору дарування, приміщень, серія та номер: 233, виданий 29.03.2018 ОСОБА_7 , реєстраційний номер і облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Постановою слідчої Франківського ВП ГУ НП у Львівській області від 04 травня 2020 року нежитлові приміщення під індексом 95, 96, 95а, 96а загальною площею 25.9 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), що за адресою: АДРЕСА_1 , які належить на підставі договору купівлі-продажу, серії та номер: 366, виданий 28.03.2018 ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 та нежитлові приміщення під індексом 86, 86-1, 87,88, 89, 90, 91, 92 , 93, 94 загальною площею 81,7 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), які належать на підставі договору дарування приміщень, серія та номер: 233, виданий 29.03.2018 ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000160 від 21 грудня 2019 року.

На думку колегії суддів захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, є співрозмірним обмеженням права власності та є необхідним для виконання конкретних завдань у вказаному кримінальному провадженні, серед яких проведення експертизи.

Крім того, слідчим суддею правильно взято до уваги той факт, що з метою збереження речового доказу, уникнення подальшого незаконного відчуження даних нежитлових приміщень, з метою відновлення порушених прав необхідним є необхідним накласти арешт на вказані нежитлові приміщення для заборони розпоряджатися будь-яким чином та використання, особами, які не мають законних підстав для користування нежитловими приміщеннями та вчиняти нотаріальні дії щодо них, про що слідчий суддя і вказав в своїй ухвалі.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя в повному обсязі дослідив усі обставини справи та прийняв законне та обґрунтоване рішення. Відтак доводи апелянтів про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді є безпідставними, а апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б могли потягти за собою скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. 170-173, 309, 310, 407,415, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційні скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 13.05.2020 року про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Згідно з оригіналом
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Ухвала набрала законної сили 30.07.2020

Помічник судді ОСОБА_11 .

Дата засвідчення копії 30.07.2020