Номер провадження: 11-кп/813/897/21
Номер справи місцевого суду: 522/4976/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000699 від 28.09.2018 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою районного суду продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком до 20.02.2021 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Придністровської Молдавської Республіки, уродженця с. Паркани Слободзейського району, не працюючого, без постійного місця проживання на території міста Одеси та Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України не маючий судимостей, (перебуває у міжнародному розшуку з 30.11.2015 року з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Молдова),-
обвинуваченого за ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч.4 ст.187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України.
З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що в Приморському районному суді м. Одеси перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000699 від 28.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч.4 ст.187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурор вважав за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи його тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та ризиками, передбаченими ст.177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, оскільки вони не знизилися та не відпали.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2020 року, в порядку ст.331 КПК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , строком до 20.02.2021 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, районний суд врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні у тому числі особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а також ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, які на даний час існувати не перестали та не відпали. Крім того, обвинувачений перебуває у міжнародному розшуку за вчинення аналогічного злочину.
Не погоджуючись з рішенням суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт, в певний час доби. В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість ухвали районного суду, вказує на недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також зазначає про фактичну відсутність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.4 ст.187, ст.257, ч.1 ст.263 КК України.

За змістом ст. 331 КПК до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 КПК. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 районний суд виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Апеляційний суд погоджується з тим що неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою є те, що раніше доведені ризики не знизились і не відпали.
Крім того, за повідомленням прокурора, обвинувачений ОСОБА_9 , який є громадянином іншої держави, перебуває у міжнародному розшуку за вчинення особливо тяжкого злочину на території Республіки Молдови, та 11.12.2020 року Офісом Генерального прокурора України прийнято рішення про його видачу в порядку екстрадиції, але екстрадиція відстрочена до розгляду по суті Приморським районним судом м. Одеси кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч.4 ст.187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України.
Сторона захисту не заперечували факту перебування обвинуваченого в міжнародному розшуку та існування рішення Офісу Генерального прокурора про видачу ОСОБА_9 в порядку екстрадиції до Республіки Молдови.
Наведені обставини, на думку апеляційного суду, підтверджують існування ризику переховування обвинуваченого від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає непереконливими доводи захисників про відсутність ризиків, які обумовлюють продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки тяжкість пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, а також існування ризиків, на які послався районний суд, виправдовують продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого, а тому колегія суддів погоджується з оскаржуваною ухвалою відносно наявності по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як районним судом, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованого останньому злочинів, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на наведене апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4