КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1230/2021 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК:ч .3 ст. 185 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.09.2013 за ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185; ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання за станом здоров`я;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28.05.2014 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнено від подальшого відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 84 КК України;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Київського апеляційного суду від 10.04.2019 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 /кожного/ засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Київського апеляційного суду від 10.04.2019, більш суворим, яке призначене цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_12 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом частково складання покарань, призначених ОСОБА_11 цим вироком та вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28.05.2014, остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 /кожного/ визнано винними у тому, що 19 травня 2015 року, приблизно о 10 год. 30 хв. вони на автомобілі марки ЗАЗ, моделі Сенс, д.н.з. НОМЕР_1 , направились до буд. АДРЕСА_4 .
Прибувши до зазначеного будинку, ОСОБА_11 , взявши з собою наперед заготовлені знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме - дві пари матерчатих рукавичок, розвідний ключ, викрутку та набір універсальних магнітних ключів для відкриття дверей під`їзду, направився разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_10 до будинків по АДРЕСА_5 .
У подальшому ОСОБА_11 , за допомогою заздалегідь заготовлених універсальних магнітних ключів відкрив двері під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_5 . Після відкриття дверей під`їзду будинку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 направились на 9-й поверх будинку, а ОСОБА_10 , згідно з відведеною йому роллю, залишився біля дверей під`їзду для попередження за допомогою мобільного зв`язку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у разі виникнення небезпеки, яка може загрожувати їхнім злочинним намірам.
Піднявшись на 9-й поверх вказаного будинку, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_12 , впевнившись, що у квартирі АДРЕСА_6 нікого не має та за їх злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, за допомогою заздалегідь заготовленого розвідного ключа та викрутки пошкодили замки вхідних дверей цієї квартири. Проникнувши у такий спосіб до вказаного житла, обвинувачені, діючи таємно, групою осіб за попередньою змовою, повторно, з корисливих спонукань викрали майно потерпілої ОСОБА_13 на загальну суму 59 758 грн. 29 коп., після цього з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, спричинивши потерпілій матеріальних збитків на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 з доповненнями, не оспорюючи фактичні обставини вчиненого та кваліфікацію його дій, просить змінити вирок та пом`якшити призначене йому покарання.
Апелянт вказує про порушення судом вимог закону України про кримінальну відповідальність, оскільки вважає, що йому повинно бути зараховано відбуте покарання, призначене вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2015. ОСОБА_12 вказує, що його визнано винним за вчинення злочину 19.05.2015, тобто до того, як було постановлено зазначений вище вирок Голосіївського районного суду м. Києва. Тому, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд повинен був зарахувати строк відбутого покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2015, а саме 947 днів, або 2 роки 7 місяців та 1 день. Також вважає, що судом безпідставно не зараховано період його перебування в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 18.05.2016, з 03.06.2016 по 22.02.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Крім того, апелянт вказує про залишення поза увагою суду даних про особу обвинуваченого, а саме незадовільний стан здоров`я, перебування на утриманні малолітньої дитини, відношення ОСОБА_12 до скоєного, а саме щире каяття.
Обвинувачений вважає, що вищевказані обставини можуть бути визнані судом такими, що пом`якшують покарання, на підставі ст. 66 КК України, тобто такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить скасувати вирок у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити новий вирок, яким закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Неповнота судового розгляду, на думку апелянта, виразилась в не наданні відповідної правової оцінки всім доказам, наявним в матеріалах кримінального провадження.
Так, захисник вказує, що огляд автомобіля марки «ЗАЗ», моделі «Сенс», д.н.з. НОМЕР_1 проводився з порушенням вимог ч. 2 ст. 237 КПК України. В матеріалах кримінального провадження відсутні дані про звернення слідчого СВ 3-го ВМ Шевченківського РУГУ МВС у м. Києві ОСОБА_14 за результатами проведеного ним огляду вказаного автомобіля до слідчого судді за дозволом про проведення обшуку в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України. Тому, вилучені, без дозволу слідчого судді, матеріальні об`єкти з автомобіля та протокол огляду місця події від 19.05.2015, в силу п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, є недопустимим доказом.
Так само захисник вказує й про недопустимість даних висновку трасологічної експертизи. За результатами її проведення, було складено висновок № 1166 щодо ідентифікації слідів структури матеріалу рукавиць, вилучених в ході огляду місця події від 19.05.2015 з автомобіля «ЗАЗ», моделі «Сенс», д.н.з. НОМЕР_1 . Зазначенні рукавиці при проведенні обшуку не були зафіксовані як речовий доказ, та не були долучені до матеріалів кримінального провадження відповідною постановою. Обшук, під час якого були вилучені вказані рукавиці, проведений з порушенням вимог ст. 237 КПК України, а отже докази, здобуті в процесі його здійснення, є недопустимими.
Крім того, захисник вказує й про недопустимість даних протоколу огляду місця події, складеного слідчим ОСОБА_15 з порушенням ст. 104 КПК України, оскільки він не містить дати його складання.
Також захисник вказує й про те, що судом не було перевірено на належність процедури виявлення кримінального правопорушення та затримання підозрюваних осіб, зокрема ОСОБА_10 .
Захисник вказуючи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження зазначає про те, що належних та допустимих доказів винуватості її підзахисного ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення матеріали провадження не містять. Суд, встановлюючи обставини скоєного вказує, що в період вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 крадіжки, ОСОБА_10 перебував на вулиці, а не в приміщенні квартири. Тобто ОСОБА_10 не здійснював проникнення в приміщення, не вчиняв спільно з іншими обвинуваченими дій щодо подолання перешкоди до такого проникнення. Натомість судом не було визначено вид співучасті її підзахисного, згідно ст. 27 КК України. Більш того, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , будучи допитаними в судовому засіданні, вказували, що ОСОБА_10 не був обізнаний про їх злочинні наміри. Сам ОСОБА_10 також це підтвердив в судовому засіданні.
Показання потерпілої та свідка ОСОБА_16 не підтверджують злочинної змови ОСОБА_10 з іншими обвинуваченими. Навпаки, свідок ОСОБА_16 вказував, що ОСОБА_10 стояв увесь час на вулиці та розмовляв по телефону, хоч це і було підозрілим.
Під час затримання ОСОБА_10 у останнього здійснено обшук, вилучено особисті речі, серед яких не було викрадених. На думку захисту, це також свідчить про невинуватість ОСОБА_10 .
Істотним захисник вважає порушення судом ст. 17 КПК України, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження суперечності та сумніви повинні були тлумачитись на користь ОСОБА_10 . Однак суд упереджено поставився до даних про його особу, який має непогашені судимості, та необґрунтовано визнав винуватим.

В апеляційних скаргах захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 , які є аналогічними за змістом, не оспорюючи фактичні обставини вчиненого та кваліфікацію дій ОСОБА_11 , апелянти просять пом`якшити призначене ОСОБА_11 покарання, звільнивши від його відбування з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України. Визнати неправильним застосування ст. 71 КК України, зарахувавши у строк покарання термін його попереднього ув`язнення з 19.05.2015 по 29.05.2015 та з 25.07.2015 по 12.05.2016, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Змінити запобіжний захід з тримання під вартою на заставу. Повернути суму застави в розмірі 60900 грн сплаченої на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2015.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що суд помилково призначив покарання на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків. Обвинуваченого, відповідно до ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 27.08.2014 звільнено від відбування покарання, на підставі ст. 84 КК України, у зв`язку з хворобою, а не умовно-достроково, як вказав суд.
Поза увагою суду залишився незадовільний стан здоров`я ОСОБА_11 , який має ряд тяжких хвороб та потребує лікування.
Не врахував суд і визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, відсутність претензій з боку потерпілої. Натомість призначив найсуворіше покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, хоча прокурор в судових дебатах просив призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням.
Крім того, апелянти вказують про не врахування судом ч. 5 ст. 72 КК України.
Так, ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні з 19 по 28 травня 2015 року перебував під вартою. В подальшому було внесено встановлений судом розмір застави і ОСОБА_11 був звільнений з-під варти. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_11 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання пі вартою, де він і знаходився в період з 25 липня 2015 року по 12 травня 2016 року. Період перебування під вартою в Київському СІЗО апелянти вважають строком попереднього ув`язнення, яке не було враховано судом під час призначення покарання.
Крім того, судом не вирішено питання про повернення застави, сплаченої ОСОБА_17 28.05.2016 в розмірі 60900 грн на рахунок Шевченківського районного суду м. Києва.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та захисників, які підтримали апеляційні скарги, пояснення прокурора, який заперечив проти скасування або зміни вироку, оскільки вважав його законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 і обвинуваченого ОСОБА_12 підлягають залишенню без задоволення, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 і обвинуваченого ОСОБА_11 - задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 /кожного/ у вчиненні таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, скоєного повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду.
Зокрема вина обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не заперечується. Останні вказували в апеляційних скаргах про повне визнання її, за обставин, викладених у вироку, просили врахувати щире каяття.
Вина ОСОБА_10 підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_18 , показаннями обвинувачених, письмовими доказами, а саме даними протоколу огляду місця події від 19.05.2015 та фото таблицями до нього, висновків експертів № 1167 від 07.07.2015 та № 1166 від 08.07.2015, та ін.
Свідок ОСОБА_18 , будучи допитаним під час судового розгляду зазначив, що він 19.05.2015 входив до складу групи працівників карного розшуку ГУ НП у м. Києві щодо попередження квартирних крадіжок і саме він бачив як ОСОБА_11 та ОСОБА_12 поводячись нервово, зайшли в під`їзд АДРЕСА_7 . ОСОБА_10 в цей час перебував поблизу під`їзду. Протягом 20 хвилин, поки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були в будинку, ОСОБА_10 постійно знаходився біля під`їзду та розмовляв по телефону, а коли обвинувачені вийшли з під`їзду з речами, вони всі разом сіли до автомобіля та поїхали. В цей час було виявлено, що на дев`ятому поверсі квартири АДРЕСА_8 був пошкоджений замок у вхідних дверях й здійснено крадіжку речей. Групою карного розшуку було затримано автомобіль, на якому поїхали ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . Під час спілкування з обвинуваченими, останні повідомили, що здійснили крадіжку.

Показання свідка повністю узгоджуються з даними протоколу огляду автомобіля «ЗАЗ Сенс» д.н.з. НОМЕР_1 від 19.05.2015. В результаті проведення вказаної слідчої дії було виявлено ряд викрадених у ОСОБА_13 речей, а також чотири матерчаті рукавиці, металеву викрутку, розвідний ключ, мобільні телефони «Самсунг», «Нокіа», гарнітуру до мобільного телефону, три магнітні ключі, зв`язку з двох магнітних та трьох механічних ключів. При цьому, згідно матеріалів судового провадження ОСОБА_11 , як особа, яка на законних підставах користується автомобілем «ЗАЗ Сенс» д.н.з. НОМЕР_1 надала письмовий дозвіл на проведення у ньому огляду 19.05.2015. Тому доводи апеляційної скарги захисника в частині недопустимості даного доказу та всіх похідних доказів, які були отримані в результаті її проведення, є необгрунтвоганими.

Згідно даних висновку експерта № 1167 від 07.07.2015 на поверхні механізмів замків наявні сліди від знарядь зламу. Виявлені сліди на двох частинах циліндрових механізмів замків могли бути залишені слідоутворюючим об`єктом за типом розсувного гайкового ключа.
Згідно даних висновку експерта № 1166 від 08.07.2015 три сліди структурного матеріалу, вилучені 19.05.2015 під час огляду місця події, а саме квартири АДРЕСА_8 , залишені матеріалом, поверхня якого однотипна з трикотажними рукавицями з гумовим покриттям. Такого ж типу рукавиці були вилучені з автомобіля «ЗАЗ Сенс» д.н.з. НОМЕР_1 , на якому затримано обвинувачених 19.05.2015.
Докази, отримані під час досудового слідства були предметом оцінки судом першої інстанції. Колегія суддів не вбачає порушень вимог КПК України під час судового розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . Фактичне визнання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 своєї вини, щире каяття, про яке вони зазначали у своїх апеляційних скаргах та просили врахувати апеляційним судом, свідчить також й про визнання вчинення крадіжки у співучасті з ОСОБА_10 . При цьому підстав для виокремлення співучасті ОСОБА_10 , який мав єдиний спільний з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, колегія суддів не вбачає.
Покарання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 /кожному/ призначено з урахуванням вимог ст. 65 КК України.
Всупереч доводам апеляційних скарг сторони захисту ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 /кожному/ враховано дані про їх особу, а саме незадовільний стан здоров`я у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , те, що обвинувачені не перебувають у лікарів нарколога та психіатра. Враховано судом й наявність у обвинувачених непогашених судимостей за вчинення умисних злочинів, та обґрунтовано враховано обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину. Тому вид та розмір призначеного їм покарання /кожному/ за ч. 3 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_9 щодо необґрунтованості застосування положень ст. 71 КК України.
Як вбачається з матеріалів судового провадження ОСОБА_11 ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 04.09.2014 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28.05.2014, на підставі ч. 2 ст. 84 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При цьому вимоги ст. 84 КК України не передбачають призначення покарання на підставі ст. 71 КК України у разі наступного скоєння злочину. Тобто ОСОБА_11 звільнено від подальшого відбування покарання, а не умовно-достроково, як зазначив суд в мотивувальній частині вироку. Тому, призначення остаточного покарання ОСОБА_11 на підставі ст. 71 КК України не відповідає вимогам закону.
Відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 23.10.2019 судом при постановленні вироку було змінено обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 запобіжний захід з застави та домашнього арешту відповідно на тримання під вартою та взято під варту після проголошення вироку, тобто 23.10.2019. Відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 термін запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 23.10.2019 по день набрання вироку законної сили, а саме 21.01.2021, необхідно зарахувати в строк покарання у виді позбавлення волі з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Доводи апеляційний скарг обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 про необхідність зарахування їм інших термінів перебування під вартою в строк покарання з розрахунку 1 день за 2 відповідно суперечать вимогам ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015, оскільки зазначені терміни не є попереднім ув`язненням в даному кримінальному провадженні.
Не заслуговують на увагу й доводи захисника ОСОБА_19 про необхідність повернення внесеної застави, оскільки захисником не надано належних документів про сплату застави. Однак таке питання можливо вирішити в порядку виконання вироку.
Враховуючи викладене, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23.10.2019 підлягає зміні в частині виключення з мотивувальної і резолютивної його частини посилання на застосування до ОСОБА_11 ст. 71 КК України. Також підлягає зарахуванню крім визначених судом першої інстанції термінів попереднього ув`язнення зазначених вище строків запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в строк призначеного покарання. В решті вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.376, ст.404, ст.405, ст.419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року змінити. Виключити з мотивувальної і резолютивної частини вироку застосування до ОСОБА_11 ст. 71 КК України. Вважати ОСОБА_11 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.
В решті вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 /кожного/ засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без зміни.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIIІ від 26.11.2015 зарахувати ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в строк покарання строк їх попереднього ув`язнення з 23.10.2019 по 21.01.2021 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженими, що перебувають під вартою, - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

________________ _______________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1230/2021 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
№ 761/12720/16-к
Категорія КК:ч .3 ст. 185 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.09.2013 за ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185; ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання за станом здоров`я;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28.05.2014 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнено від подальшого відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 84 КК України;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Київського апеляційного суду від 10.04.2019 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст.376, ст.404, ст.405, ст.419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року змінити. Виключити з мотивувальної і резолютивної частини вироку застосування до ОСОБА_11 ст. 71 КК України. Вважати ОСОБА_11 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.
В решті вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 /кожного/ засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без зміни.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIIІ від 26.11.2015 зарахувати ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в строк покарання строк їх попереднього ув`язнення з 23.10.2019 по 21.01.2021 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженими, що перебувають під вартою, - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали проголосити 26 січня 2021 року о 10 годині 45 хвилин.

Судді:

________________ _______________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4