Справа № 508/224/20
Провадження № 1-кс/508/175/20
У Х В А Л А
Іменем України

"12" жовтня 2020 р. слідчий суддя Миколаївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 ,
заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши клопотання слідчого СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене з заступником керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000030, внесеному до ЄРДР 10.03.2020 року, щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, про накладення арешту,-

В С Т А Н О В И В :
До Миколаївського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене з заступником керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000030, внесеному до ЄРДР 10.03.2020 року.

Клопотання подане стосовно накладення арешту на нерухоме і рухоме майно ОСОБА_7 , яке йому належить на правів приватної власності:

-житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 235);

-земельну ділянку площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , (кадастровий номер :02:001:0075);

-житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14744692);

-земельну ділянку площею 22,801 га, розташовану на території Антонюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, (кадастровий номер :01:001:0241). Зазначене нерухоме майно згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

-легковий автомобіль марки «CHERY Amulet», бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який на праві приватної власності згідно електронної бази «ІПНП-НІАС АТМ», належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні слідчий СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання з підстав зазначених у ньому.

Прокурор просив задовольнити клопотання з підстав зазначених у ньому.

Захисники підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , заперечували проти задоволення клопотання слідчого. При цьому, вказували, що сторона обвинувачення не обґрунтувала наявність ризиків, які б підтверджували необхідність накладення арешту на майно, яке зазначено в клопотанні. Також вважали, що підозра відносно ОСОБА_7 за вищевказаними статтями є необґрунтованою.Зазначали, що підозрюваний не має бажання приховати, або знищити майно, не має бажання його реалізовувати або переоформити на когось іншого, оскільки з дня пред`явлення підозри минуло багато часу, а він би міг це зробити раніше, якщо б захотів. Крім того, захисники наполягали на тому, що порушені строки розгляду зазначеного клопотання, які передбачені ст. 172 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: ч. 4 ст. 187 КК України, (вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, поєднаного із проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном у великих розмірах, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень), за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, і передбачене додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а також за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, (вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів), за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, і передбачене додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником: - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 235); - земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , (кадастровий номер :02:001:0075); - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14744692); - земельної ділянки площею 22,801 га, розташованої на території Антонюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, (кадастровий номер :01:001:0241), яке згідно інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, належить ОСОБА_7 (витяги за №№ 220073065, 220073032, 220073096, 220072962 від 12.08.2020 року).

Крім того, органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником легкового автомобіля марки «CHERY Amulet», бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який на праві приватної власності згідно електронної бази «ІПНП-НІАС АТМ», належить ОСОБА_7 .

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Іншими словами, на початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_7 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів 18 серпня 2020 року. Матеріали клопотання вказують на можливу причетність ОСОБА_7 до кримінальних правопорушень, що розслідуються в кримінальному провадженні. Таким чином, слідчий суддя переконаний в наявності фактів та інформації, які вказують на те, що ОСОБА_7 міг вчинити злочини, у яких підозрюється.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою конфіскації майна, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону розпоряджатися майном та відчужувати його (тобто, не забороняє користування), а також підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

Слідчий просив про арешт майна із забороною відчужувати та розпоряджатися майном.

На цьому етапі слідчий суддя оцінює лише обставини, що стосуються арешту майна та які мають значення для прийняття рішення стосовно накладення чи не накладення такого арешту (визначені вище). Подальша оцінка обставин щодо конфіскації може здійснюватися при винесенні вироку. Арешт майна, про який просить сторона обвинувачення, не обмежує права власника майна користуватися нерухомим майном.

З урахуванням цих обставин, а також аргументів, зазначених вище, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення спеціальної конфіскації, є пропорційним втручанням у права власника майна (підозрюваного) та інших осіб, та не матиме надмірних наслідків для таких осіб.

Стосовно доводів захисника про порушення строків розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна, хочу зазначити наступне.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

При цьому, згідно з нормами КПК України недотримання цих вимог не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна. Тому слідчий суддя відхиляє доводи захисників з цього приводу.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджено з заступником керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000030, внесеному до ЄРДР 10.03.2020 року, щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187, п.6 ч.2.ст.115 КК України, про накладення арешту- задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно з метою забезпечення спеціальної конфіскації із забороною розпоряджатися ним будь-яким чином, у тому числі здійснювати його відчуження у будь-який спосіб та вчиняти з ним будь-які правочини, що перебуває у власності ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а саме:

-житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 235);

-земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (кадастровий номер :02:001:0075);

-житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14744692);

-земельну ділянку площею 22,801 га, що розташована на території Антонюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, (кадастровий номер :01:001:0241).

Накласти арешт на рухоме майно із забороною розпоряджатися ним будь-яким чином, у тому числі здійснювати його відчуження у будь-який спосіб та вчиняти з ним будь-які правочини, що перебуває у власності ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а саме:

-легковий автомобіль марки «CHERY Amulet», бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК України.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1