Ухвала
іменем України
09 лютого 2021 року

м. Київ
справа № 676/6188/18

провадження № 51-553 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінально суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року,
встановив:
За вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього майна, що є його власністю, крім житла; частиною 3 статті 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, що є його власністю, крім житла; частиною 3 статті 146 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років; частиною 2 статті 15, пунктами 3, 9, 12 частини 2 статті 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна, що є його власністю, крім житла.

Залишено незмінним запобіжний захід утримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з 27 січня 2020 року, зарахувавши строк тримання під вартою з 12 липня 2018 року по 26 січня 2020 року включно.

Крім того, цим вироком визнано невинуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 304 КК, та виправдано його на підставі пункту 3 частини 1 статті 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Судом також вирішено заявлений цивільний позов, долю речових доказів та питання щодо процесуальних витрат.
Також, цим вироком засуджено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щодо яких судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2020 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо його підзахисного. Посилається на істотне порушення норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 КПК, Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Зокрема, захисник не навів належних обґрунтувань щодо незаконності та необґрунтованості судових рішень, не зазначив яких саме помилок допущено судами першої та апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваних рішень.
Так, захисник вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та просить закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за частиною 3 статті 146, частиною 2 статті 15, пунктами 3, 9, 12 частини 2 статті 115 КК на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК, однак належних мотивів такої позиції у касаційній скарзі не міститься.

Крім того, у касаційній скарзі захисник, посилаючись на суворість призначеного засудженому покарання, просить пом`якшити останньому покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 187, частиною 3 статті 289 КК, однак не наводить достатніх доводів щодо наявності таких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених засудженим злочинів.
Тобто у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Однак, захисник у своїй касаційній скарзі просить, в тому числі, змінити оскаржувані рішення в частині призначеного покарання за частиною 4 статті 187, частиною 3 статті 289 КК, однак не конкретизує його з урахуванням невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.
Водночас захисник, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не звернув уваги на те, що касаційний суд має право скасувати обвинувальний вирок із закриттям кримінального провадження за умови, що обставини в ньому досліджені всебічно, повно й об`єктивно.

При цьому, всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 22 грудня 2020 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3