Справа № 344/6685/17
Провадження № 11-кп/4808/313/20
Категорія ч.4 ст.152 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_12 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження 00036237 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 травня 2020 року, -

в с т а н о в и л а :

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід. Вказував на те, що він за безпідставним обвинуваченням незаконно тривалий час знаходиться під вартою, незважаючи на відсутність правових підстав для обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або продовжити йому строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, зі змісту клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що він фактично просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або звільнити його з під варти, оскільки він незаконно тримається під вартою тривалий час.

Згідно із ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обмеження права людини на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що процедура вирішення питання про застосування запобіжного заходу має певну специфіку в залежності від стадії кримінального провадження.

Так, вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 травня 2020 року міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді тримання під вартою.

Вказаним вироком суду ОСОБА_8 засуджений за ст.153 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі; за ст.152 ч.4 КК України до 15 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 призначено покарання за сукупністю злочинів у виді 15 років позбавлення волі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до правових позицій ЄСПЛ, та вимог національного законодавства, необхідно дійти висновку про те, що зазначення у вироку строку шляхом настання певної події, а саме набрання цим вироком законної сили відповідає вимогам ч. 3 ст. 5 Конвенції щодо часу закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ЄСПЛ прийшов до висновку, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити.

Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що навіть якщо національне законодавство держави-члена передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для звільнення обвинуваченого з під варти або зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший менш суворий запобіжний захід.

Так, вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 травня 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів пов`язаних із застосуванням насильства та призначення йому судом першої інстанції остаточного покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Незважаючи на те, що вказане рішення не набуло законної сили і оскаржено ОСОБА_8 в апеляційному порядку, наявність вказаного судового рішення свідчить про істотне посилення ризику того, що обвинувачений може переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

В своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 року, Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину, а у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначено, що серйозність пред`явленого обвинувачення є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства/суду чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що обрання обвинуваченому ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та розгляд кримінального провадження у розумні строки.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити обвинуваченому ОСОБА_8 в задоволенні клопотання про звільнення з під варти, продовження строку тримання під вартою або зміну запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст.177,183,331,419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення з під варти, продовження строку тримання під вартою або зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5