Справа№639/5931/20
Провадження №1-кс/639/2365/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , перекладача - ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання в.о. начальника відділу міжнародного співробітництва обласної прокуратури ОСОБА_8 про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії та Російської Федерації, який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.ч.3,5 ст.33, п. «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання начальника відділу міжнародного співробітництва обласної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно громадянина Грузії та Російської Федерації ОСОБА_4 , який розшукується компетентними правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.ч.3,5 ст.33, п. «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації.
У клопотанні зазначено, що до Харківської обласної прокуратури 18.08.2020 року з Харківської місцевої прокуратури №4 надійшло повідомлення про затримання 18.08.2020 року працівниками УКР ГУНП в Харківській області та Московського ВП ГУНП в Харківській області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України громадянина Грузії та Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.ч. 3, 5 ст. 33, п. «з» ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу Російської Федерації (організація вчинення вбивства).
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 обрана 29.04.2020 року Сєвєродвінським міським судом Архангельської області Російської Федерації у вигляді тримання під вартою.
У зв`язку з ухиленням ОСОБА_10 від правоохоронних органів 18.12.2016 його оголошено у розшук, а 15.04.2020 оголошено у міжнародний розшук каналами МОКП Інтерпол.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2020 року до ОСОБА_4 застосовано тимчасовий арешт на 40 діб.
Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вищевказаний злочин.
Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_4 Офісом Генерального прокурора відповідно до ст. 587 КПК України доручено Харківській обласній прокуратурі.
На даний час екстрадиційна перевірка триває.
Інкриміноване ОСОБА_4 правопорушення за законодавством України є екстрадиційними, ч.ч. 3, 5 ст. 33, п. «з» ч. 2 ст. 105 КК РФ відповідає ч.ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.
Санкції за вчинення вказаного кримінального правопорушення (злочину) передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 1 року.
Строки давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинений ним злочин відповідно до ст. 49 КК України не закінчилися.
Відповідно до протоколу від 18.08.2020 року ОСОБА_4 затримано за місцем мешкання у АДРЕСА_1 .
З огляду на викладене, прокурор просив суд застосувати до ОСОБА_4 екстрадиційний арешт до 12 місяців до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, утримувати ОСОБА_4 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити.
ОСОБА_4 та його захисники адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечували, зазначили, що ОСОБА_4 на території України, а саме м. Харкова, не ховався від правоохоронних органів, має постійну посвідку на проживання на території України, має родину, одружений, є підприємцем, здійснює господарську діяльність та сплачує податки, є власником однокімнатної квартири, під час затримання не вчинив жодної дії, яка б свідчила про його намагання ухилитися від правоохоронних органів, у зв*язку з чим просили обрати запобіжний захід не пов*язаний з позбавлення волі.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши надані сторонами докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.ч. 1, 4, 7 ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Судовим розглядом встановлено, що 18.08.2020 працівниками УКР ГУНП в Харківській області та Московського ВП ГУНП в Харківській області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано громадянина Грузії та Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.ч. 3, 5 ст. 33, п. «з» ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу Російської Федерації.
У зв`язку з ухиленням ОСОБА_4 від правоохоронних органів 15.04.2020 року останнього оголошено у міжнародний розшук каналами МОКП Інтерпол.
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2020 року до ОСОБА_4 застосований тимчасовий арешт строком на 40 діб.
Генеральною прокуратурою України отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вищевказаний злочин.
Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_4 доручено прокуратурі Харківської області.
Згідно зазначеного запиту на теперішній час кримінальна справа стосовно ОСОБА_4 знаходиться в провадженні слідчого відділу по м. Сєверодвинська Слідчого управління Слідчого комітету РФ по Архангельській області та НАО в силу положень ч. 3 ст. 545 КПК України, Генеральна прокуратура України є уповноваженим центральним органом щодо розгляду запиту про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 .
Як зазначив Європейський суд з прав людини в п. 52 Рішення у справі «Хомулло проти України» від 27.11.2014 року (заява №№ 47593/10), будь-яке позбавлення свободи згідно з другою частиною підпункту «f» пункту 1 статті 5 Конвенції буде обґрунтованим лише доти, поки триває процедура депортації або екстрадиції. Якщо така процедура не застосовується з належною ретельністю, тримання під вартою за підпунктом «f» пункту 1 статті 5 Конвенції перестає бути допустимим (див. рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чагал проти Сполученого Королівства» (Chahal v. the United Kingdom), пп. 112-113, Reports of Judgments and Decisions 1996-V). Іншими словами, тривалість тримання під вартою з цією метою не повинна перевищувати обґрунтовано необхідний строк (див. вищенаведене рішення у справі «Сааді проти Сполученого Королівства» (Saadi v. the United Kingdom), п. 72 та п. 74).
Щодо відомостей про ухилення ОСОБА_4 від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень, то необхідно зазначити таке.
Згідно змісту постанови про притягнення ОСОБА_4 в якості обвинуваченого, інкримінований йому запитуючою стороною злочин був скоєний в період часу з 15.10.2015 року по 20.10.2015 року.
Даних про застосування стосовно ОСОБА_4 запитуючою стороною запобіжних заходів, в тому числі у вигляді тримання під вартою або його заміни, під час його знаходження на території Російської Федерації матеріали екстрадиційної перевірки, надані до суду, не містять.
Відсутні і відомості про обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжних заходів та/або його ухилення від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності на території України.
Надані прокурором постанова про притягнення ОСОБА_4 в якості обвинуваченого від 18.12.2016 року, постанова від 18.12.2016 року про оголошення його у розшук, постанова від 15.04.2020 року про оголошення у міжнародний розшук та постанова про обрання запобіжного заходу обвинуваченого від 29.04.2020 року були прийняті коли ОСОБА_4 знаходився на території України.
Зміст вказаних процесуальних рішень не містить даних про те, що ОСОБА_4 був обізнаний про його кримінальне переслідування, підставою оголошення його у розшук була відсутність даних про його місцезнаходження.
Під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (незявлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство.
При зясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобовязана зявлятись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обовязок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обовязку. Разом з тим на особу, яка вчинила злочин, законодавством не покладається обовязок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обовязку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть і з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна.
Саме тому розшук підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.
Відповідний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року у справі №5-1кс15 та підтриманий в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 р. по справі №659/2364/16, від 30.05.2019р. по справі 639/793/17, від 03.07.2019р. по справі №551/403/16, від 24.07.2019р. по справі №725/2356/16, від 19.09.2019р. по справі №350/1218/16 та ухвалі від 08.11.2019р. по справі №372/2007/19.
Як зазначалось вище, матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_4 був обізнаний про його кримінальне переслідування правоохоронними органами Російської Федерації, а тому відсутні підстави для висновків, що вчиняв будь-які дії, спрямовані на ухилення від правосуддя у запитуючій стороні.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 587 КПК України екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною регіональною прокуратурою. Екстрадиційна перевірка здійснюється протягом шістдесяти днів. Цей строк може бути продовжено відповідним центральним органом України.
При цьому, згідно п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, Суд нагадав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 541 КПК України, екстрадиційна перевірка - це діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин.
Відповідно до ч.8 ст.584 КПК України, при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
Разом з цим, прокурором не надано достатніх доказів, які свідчили б про необхідність застосування до ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із тримання під вартою (екстрадиційним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталено судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що ст. 585 КПК України передбачено саме застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави. Вказане рішення може бути обране слідчим суддею за результатами розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), тобто інший запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою.
Зважаючи на відсутність відомостей про ухилення ОСОБА_4 від правосуддя у запитуючий стороні, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі засудження, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність на утриманні дружини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майна, а саме однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить останньому, посвідки на тимчасове проживання на території України, той факт, що він здійснює господарьску дільяність на території України та сплачує податки, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру платників єдиного податку, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 для забезпечення його видачі Російській стороні у разі надходження відповідного запиту, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації та мешкання, де він фактично і мешкав до затримання, поклавши на нього відповідні обов`язки, що забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 до вирішення питання щодо його екстрадиції.
Тому слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, на два місяці, тобто до 25.11.2020 року.
Керуючись вимогами ст. ст. 573-587, 590, 593 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_5 та особи, видача якої запитується ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії та Російської Федерації, запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, а саме домашній арешт, поклавши на нього такі обов`язки:
- не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 17 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв. наступного дня без дозволу органу, який проводить екстрадиційну перевірку або суду;
- з`являтися за кожною вимогою до органу, який проводить екстрадиційну перевірку чи суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини повідомити про це посадову особу чи орган, що здійснив виклик;
- повідомляти вищезазначені органи про зміну місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання відповідному державному органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
- носити електронний засіб контролю;
ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти в залі суду негайно.
Роз`яснити ОСОБА_4 що у разі порушення умов обраного запобіжного заходу слідчий суддя за клопотанням прокурора має право постановити ухвалу про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1