№ 1-кс/756/2188/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року місто Київ
Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представників ОСОБА_5 та захисників підозрюваного ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання начальника відділення СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене заступником керівника Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_10 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000208, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

20 жовтня 2020 року начальник відділення СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 (надалі начальник відділення ОСОБА_9 ), за погодженням із заступником керівника Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000208, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
В обґрунтування клопотання начальник відділення ОСОБА_9 посилається на те, що СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000208, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 вчинивши закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України скеровано до Києво-Святошинського районного суду Київської області), тобто будучи особою яка вчинила умисне вбивство, вчинив новий злочин, а саме 01.03.2020 близько 15 год. 23 хв., ОСОБА_6 перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_1 , вчинив незакінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
16.10.2020, на підставі ухвали слідчого судді від 12.10.2020, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 . В ході обшуку було знайдено підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Разом з цим, 16.10.2020, на підставі ухвали слідчого судді від 06.10.2020 в порядку ст. 191 КПК України, було затримано підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час затримання було проведено особистий обшук останнього, в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 , S/N: НОМЕР_2 .
Постановою начальника слідчого відділу від 19.10.2020, мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 , S/N: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000208.
Начальник відділення ОСОБА_9 поданим клопотанням зазначає, що з метою виконання завдань кримінального провадження та недопущення знищення речового доказу, який може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у органу досудового розслідування виникла необхідність накласти арешт на мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 , S/N: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , який було вилучено 16.10.2020 під час особистого обшуку останнього.

Прокурор ОСОБА_3 та слідча ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання начальника відділення ОСОБА_9 підтримали та просили задовольнити.
ОСОБА_5 , представники ОСОБА_5 та захисники підозрюваного ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання вважаючи його необґрунтованим та безпідставним з підстав викладених у запереченнях, які подано до канцелярії суду 03.11.2020.
У поданих запереченнях від 02.11.2020, які надійшли через канцелярію суду 03.11.2020, адвокат ОСОБА_7 наголошує на тому, що мобільний телефон, на який орган досудового розслідування просить накласти арешт, є власністю ОСОБА_5 , який у свою чергу не має жодного відношення до кримінального провадження № 0000208 та придбаний останнім майже через 3 місяці після інкримінованого ОСОБА_6 злочину. Ураховуючи наведене та беручи до уваги, що подане клопотання про арешт майна не містить обґрунтування, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та має відношення до кримінального провадження № 0000208, адвокат ОСОБА_7 просить відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування.

Заслухавши позиції учасників судового засідання, дослідивши клопотання про накладення арешту на майно, матеріали подані в його обґрунтування, а також беручи до уваги подані заперечення на клопотання про арешт майна, слідчий суддя встановив наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови начальника відділення СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 від 19.10.2020 мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 , S/N: НОМЕР_2 , який вилучено 16.10.2020 під час особистого обшуку у ОСОБА_6 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000208 від 06.05.2020.
Крім того, як убачається із протоколу огляду предмету від 21.10.2020, вказаної дати було оглянуто мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 , S/N: НОМЕР_2 , який було вилучено 16.10.2020 під час особистого обшуку у ОСОБА_6 . В ході огляду встановлено, що вищевказаний мобільний телефон містить зображення та відеозаписи на яких переважно зображений підозрюваний ОСОБА_6 . Також, вказаний телефон містить в собі повідомлення із мессенджерів, зокрема мессенджеру «Вайбер», де ОСОБА_6 веде обмін повідомленнями із « ОСОБА_14 », « ОСОБА_15 » та «Кариною».
Із дослідженого протоколу огляду предмету від 21.10.2020, слідчий суддя приходить до переконання, що мобільним телефоном, який вилучено в ході особистого обшуку 16.10.2020 користувався саме підозрюваний ОСОБА_6 , а сам телефон може містити в собі інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема можливої наявності співучасників злочину (організатора, підбурювача та пособника), а тому відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя ураховує наступне.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що начальником відділення та прокурором поданим клопотанням, а також матеріалами поданими в його обґрунтування доведено, що було вчинено кримінальне правопорушення, а також те, що мобільний телефон «Samsung», IMEI: НОМЕР_1 , S/N: НОМЕР_2 є речовим доказом, у розумінні ст. 98 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000208 від 06.05.2020, з метою забезпечення збереження речового доказу, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна та вважає, що орган досудового розслідування, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт зазначеного майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 98, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника відділення СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене заступником керівника Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_10 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000208, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було вилучено 16.10.2020 в ході затримання та проведення особистого обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy A30s», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_3 S/N: НОМЕР_2 шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження будь-кому і будь-яким чином вказаним майном.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1