Справа № 132/2624/20
Провадження №1-кп/132/268/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2020 м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області
в складі головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калинівка в кримінальному провадженні, внесеному 05 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000864 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Феськи Золочівського району Харківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, солдата, військовослужбовця строкової служби, стрільця взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 410 КК України
угоду про визнання винуватості від 11 серпня 2020 року,
за участю
військового прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем строкової служби та проходячи військову службу на посаді стрільця взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні - «солдат», у період часу з 10 по 15 квітня 2020 року (точної дати не вдалось встановити досудовим розслідуванням), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, діючи умисно, за попередньою змовою з іншим військовослужбовцем цієї ж військової частини (матеріали відносно якого містяться у кримінальному провадженні за № 0000049), порушуючи встановлений законом правовий режим поводження зі зброєю та бойовими припасами, з метою викрадення бойових припасів та подальшого розпорядження ними на власний розсуд, з корисливим мотивом, таємно від інших, перебуваючи у патрулюванні та знаходячись між технічною територією та воротами КПП військової частини НОМЕР_1 , в обідній час, отримав від військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (матеріали відносно якого містяться у кримінальному провадженні за № 0000049) попередньо викрадені з технічної території військової частини НОМЕР_1 одну наступальну осколкову ручну гранату РГД-5 та один уніфікований запал дистанційного типу УЗРГМ та проніс їх до кунгів, які знаходяться біля розташування підрозділу такелажної роти, сховавши боєприпаси в одному з них, де зберігав до 27.05.2020, з метою подальшого винесення вищезазначених об`єктів з території військової частини НОМЕР_1 , чим заподіяно збитки державі на суму 1199 (одна тисяча сто дев`яносто дев`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, тим самим не виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 410 КК України - незакінчений замах на викрадення військовослужбовцем бойових припасів, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
В силу ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Обвинувальний акт надійшов до суду 21 серпня 2020 року з угодою про визнання винуватості від 11 серпня 2020 року, укладену між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 .
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та кваліфікації дій за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 410 КК України-незакінчений замах на викрадення військовослужбовцем бойових припасів, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Відповідно до зазначеної угоди, обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі повідомленої йому підозри та складеного обвинувального акта в судовому засіданні. Взяв на себе обов`язок надавати показання стосовно злочинних дій іншого у часника групи, матеріали щодо якого містяться у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000049 як свідок під час проведення досудового розслідування, а також після скерування кримінального провадження до суду в судовому провадженні, а також брати участь у слідчих діях.
При цьому сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 410 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту з відбуванням на гауптвахті строком 2 (два) місяці.
В судовому засіданні прокурор угоду підтримав, вказавши про її повну відповідність вимогам чинного законодавства та добровільність її укладення. Повідомив, що дане кримінальне правопорушення належить до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, що підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування доказів.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив про добровільність свого наміру щодо укладення угоди та просив суд її затвердити. Повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді та обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється.
Обвинувачений також зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, і що він при цьому матиме право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.
Також обвинувачений повідомив, що цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Разом з тим, все одно наполягав на її укладенні.
ОСОБА_3 також вказав, що повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження, в тому числі щодо процесуальних витрат.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 проти затвердження угоди не заперечував, зазначив, що був присутній при її підписанні, підтвердив відсутність тиску на обвинуваченого при укладенні угоди.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, укладення та підписи сторін.
Суд, переконавшись в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та вимогам закону, в тому числі, впевнившись, що відповідно до кваліфікації кримінального правопорушення сторони не позбавлені можливості укласти угоду, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, зобов`язання, взяті на себе за угодою обвинуваченим можливі для виконання, наявні фактичні підстави для визнання ОСОБА_3 винуватості, що, підтверджується його поясненнями в судовому засіданні приходить до висновку про затвердження угоди.
З обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати на залучення експерта.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374, 468, 472, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11 серпня 2020 року між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 визнати винним за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 410 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді арешту з відбуванням на гауптвахті строком на 2 (два) місяці.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати за проведення експертизи в розмірі 5230 (п`ять тисяч двісті тридцять) гривень 40 копійок.
Речові докази по справі - 1 (одну) гранату типу РГД-5 та 1 (один) підривач (запал) ручної гранати дистанційної дії типу УРГЗМ повернути військовій частині НОМЕР_1 за належністю.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2020 року у справі № 686/13515/2020 на речові докази у даному кримінальному провадженні, якими є 1 (одна) граната типу РГД-5 та 1 (один) підривач (запал) ручної гранати дистанційної дії типу УРГЗМ.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1