Справа № 361/5704/20
Провадження № 1-кс/361/1454/20
28 серпня 2020 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю представника власника майна ОСОБА_3
26 серпня 2020 року прокурор Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автобус марки «БАЗ», моделі А079.14, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ТОВ «ПАСБРАЙТ», утримуючи його на території ТОВ «СОЮЗ АВТО», за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Січових Стрільців, 1, до проведення судових експертиз.
Як вбачається з клопотання, 21.08.2020 року близько 13 години 20 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи автобусом марки "БАЗ" моделі А079.14 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ярослава Мудрого в напрямку вул. Олега Онікієнка в м. Бровари, проїжджаючи біля приміщення за №92-А не був уважний, не дотримався безпечної дистанції та допустив попутне зіткнення із автобусом «ATAMAN A-092H6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , який зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автобуса марки "БАЗ" моделі А079.14 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості та були доставлені до КНП «Броварська БКЛ» БРР БМР.
У ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, автобус марки "БАЗ" моделі А079.14 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та автобус марки «ATAMAN A-092H6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 та направлено на зберігання на територію ТОВ «Союз Авто», що розташована за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Січових Стрільців, 1.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 автобус марки "БАЗ" моделі А079.14 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 належить ТОВ «ПАСБРАЙТ».
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 автобус марки «ATAMAN A-092H6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_6 належить ТОВ «БОГДАН-ЛІЗИНГ».
Таким чином, у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що зазначений транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та не застосування заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на таке майно, може призвести до його відчуження, знищення, перетворення або зміни.
Окрім того, 25.08.2020 постановою слідчого призначено судову інженерно-технічну експертизу (Дослідження технічного стану транспортного засобу), з метою з`ясування технічного стану автобусу автобус марки «БАЗ», моделі А079.14, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та транспортно-трасологічну експертизу для встановлення характеру розташування механічних пошкоджень на кузовах транспортних засобів, доцільність проведення яких виникає зі збереженням їх стану, в якому знаходяться вказані транспортні засоби на момент вчинення злочину.
22.08.2020 року слідчим в ході досудового розслідування винесено постанову про визнання автобуса автобус марки «БАЗ», моделі А079.14, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 речовим доказом у кримінальному провадженні.
Прокурор Броварської місцевої прокуратури Київської області або слідчий Броварського ВП ГУ НП в Київській області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, про що свідчить телефонограма, яка міститься у матеріалах справи.
Дослідивши клопотання й долучені до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частиною 2 ст. 167 КПК України, передбачено, що тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього кодексу. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку та огляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства, тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.
Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження (ч. 1 ст. 172 КПК України).
Прокурор Броварської місцевої прокуратури Київської області або слідчий Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області в судове засідання не з`явився, вимоги клопотання не підтримав, не обґрунтував, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме на автобус марки автобус марки «БАЗ», моделі А079.14, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова номер кузова НОМЕР_2 , який належить ТОВ «ПАСБРАЙТ», може призвести до його зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування чи відчуження, або настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, що завдання кримінального провадження можуть бути досягнуті і шляхом застосування менш обтяжливих заходів забезпечення цього провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Враховуючи, що прокурор або слідчий не з`явився в судове засідання, а отже не підтримав подане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 117, 167-168, 170-173, 309, 310, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Тимчасово вилучене майно, а саме автобус марки «БАЗ», моделі А079.14, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 негайно повернути власнику - ТОВ «ПАСБРАЙТ».
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1