ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/4892/20 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/3551/20 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі засудженого ОСОБА_7 , який не наполягав на його безпосередній участі у справі, з участю його захисника ОСОБА_8 , без участі представника виправної колонії №12, належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22.09.2020 року, -

ВТСАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22.09.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаною вище ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та застосувати до нього положення ст. 81 КК України.

В скарзі вказав, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_7 не раз заохочувався адміністраціями державних установ виконання покарань, а також те, що неодноразово звертався до виконавчої служби, прокуратури, Міністерства юстиції для отримання допомоги в отримані виконавчого листа.
Не врахував, те, що під час відбування покарання захворів на туберкульоз та лікувався 6 років.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник ОСОБА_8 , підтримала викладену в апеляційній скарзі позицію, та просила задовольнити її вимоги у повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Як вбачається з наявної в матеріалах кримінального провадження характеристики (а.с.15), ОСОБА_7 в місцях позбавлення возі знаходиться з 19.11.2010 року.

Під час тримання у державній установі «Сумський слідчий ізолятор» з 19.11.2010 року по 06.04.2011 року, допустив 1 раз порушення вимог режиму тримання, за що був покараний у дисциплінарному порядку, на теперішній час стягнення погашено згідно чинного законодавства України, адміністрацією установи не заохочувався. До праці не залучався. Характеризувався негативно.

З 06.04.2011 року по 05.02.2014 року відбував покарання у державній установі «Шосткінська виправна колонія (№66)». За період відбування покарання адміністрацією установи був заохочений 2 рази для стимулювання правослухняної поведінки, порушення вимог режиму тримання не допускав. Характеризувався посередньо.
З 05.02.2014 року по 20.01.2020 року відбував покарання у державній установі «Жовтневська виправна колонія (№17)». За період відбування покарання адміністрацією установи був заохочений 13 разів, порушення вимог режиму тримання не допускав. Характеризувався позитивно.
З 20.01.2020 року відбуває покарання у державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)». З метою стимулювання правослухняної поведінки адміністрацією установи був заохочений 1 раз, вимоги режиму тримання та розпорядок дня не порушував. На даний час характеризується посередньо. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Виконує встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань, іноді потребує нагляду. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. До майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи відноситься посередньо, здійснює за ними догляд під контролем представників адміністрації. Працевлаштований у «швацькій» дільниці контролером якості з відрядною оплатою праці. До виконання поставлених завдань ставиться посередньо, виконує задовільно. Намагається виконувати роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься посередньо. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України бере реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт» до їх реалізації ставиться посередньо.
Відповідно до статті 126 КВК України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня не прагне, вважає достатнім свій загальноосвітній рівень, іноді читає літературу переважно художнього напрямку.
Відповідно до статті 110 Кримінально - виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з матір`ю та братом шляхом листування, телефонних дзвінків, отримує посилки та передачі.
За характером стриманий, спокійний, в першу чергу ставить собі на меті отримання заохочення, а не виправлення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує взаємовідносини із засудженими різної спрямованості.
За вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 07.10.2009 року має майновий позов на загальну суму - 1051,68 грн., а саме: 300,48 грн. - за проведення експертизи, солідарно на трьох, 600,96 грн. - за проведення експертизи, солідарно на трьох, 150,24 грн. - за проведення експертизи, солідарно на трьох.
За вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 25.02.2011 рою м майновий позов на загальну суму - 105164,08 грн., а саме: 3978 грн. - за матеріальну шкоду, 100000 - за моральну шкоду, 1186,08 - за проведення експертизи,
Виконавчі листи до установи не надходили. Відомостей про погашення позовів не має. Стан здоров`я задовільний.
Рішенням комісії установи від 12.02.2020 року після прибуття до державної установи «Диканівська виправна колонія (№12) після лікування застосуванні в застосуванні пільги, передбачених ст.ст. 100 та101 Кримінально-виконавчого кодексу України було відмовлено, як особі яка не стає на шлях виправлення.
Рішенням комісії від 21.01.2018 року в застосуванні пільги, передбаченої ст. 82 КК України (після змін, в порядку ст. 72 ч. 5 КК України) відмовлено, як особі яка не стала на шлях виправлення.
Рішенням комісії установи від 29.12.2018 року в застосуванні пільги, передбаченої ст. 81 КК України відмовлено, як особі яка не довела свого виправлення.
Вище викладене, як вірно вказав суд першої інстанції, свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення, але не довів своє свого виправлення, що в свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги.
У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Отже, викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-дострокового звільнення.
Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 на даний час лише стає на шлях виправлення, але не довів свого виправлення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст. ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22.09.2020 року про справі щодо ОСОБА_7 , про відмову в його умовно-достроковому звільненні, - залишити без змін.
Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4