Номер провадження: 11-кп/813/2201/20
Номер справи місцевого суду: 522/8689/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05.10.2020 року у кримінальному провадженні №0001056, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2018 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, республіки Вірменія, громадянина республіки Вірменія, вірменина, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на території України постійного місця проживання не має, раніше не судимого:

обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених судом.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.10.2020 року постановлену у судовому засіданні ОСОБА_7 обвинуваченому у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 03.12.2020 року.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні низки корисливих злочинів, один з яких є тяжким та дані про обвинуваченого, а саме те, що він є громадянином іншої держави, не працевлаштований, без міцних соціальних зв`язків, дають достатні підстави вважати, що існують ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, тобто передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим.

Доводи обґрунтовує тим, заявлені прокурором ризики є лише його припущенням. Посилаючись на ЄСПЛ, вказує, що тривале утримання під вартою не може ґрунтуватися на одних і тих самих аргументах.

Просить, скасувати ухвалу суду та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обставини, встановлені судом під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що 24.04.2018 року приблизно о 17:02 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку №3 по вулиці Колонтаївська в м. Одесі з припаркованого автомобіль марки «Skoda», моделі «Octavia A7», державний номер: НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, розбивши металевим предметом переднє пасажирське скло автомобіля, викрав відео-реєстратор вартістю 6 000 гривень. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричиним потерпілому матеріальним збиток в розмірі 6 000 гривень.

Крім того, 25.04.2018 року у період часу з 02:30 години по 05:30 годину, ОСОБА_7 знаходячись біля будинку №10 по вул. Торгова в м. Одесі, з люку кабельної каналізації, відкривши його кришку, умисно з корисливих мотивів, використовуючи кусачки та плоскогубці, викрав кабель зв`язку вартістю 27 004, 94 гривень, який належить Військовій частині НОМЕР_2 Міністерства оборони України. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричиним потерпілому матеріальний збиток в розмірі 27 004, 94 гривень.

Крім того, 29.04.2018 року приблизно о 03:30 годині, ОСОБА_7 знаходячись біля будинку № 14 по вул. Дюківська в м. Одесі, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, використовуючи гайкові ключі, викрав з фасаду будинку зовнішній блок кондиціонеру, вартістю 15 000 гривень, який належить ОСОБА_11 . Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій матеріальний збиток в розмірі 15 000 гривень.

Крім того, 02.05.2018 року приблизно о 11:00 годині, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_12 , який знаходився біля будинку № 15 по вул. Пішонівська в м. Одесі, та наніс останньому удар рукою в живіт, тим самим спричинив насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Далі, подавивши волю потерпілого до опору, обвинувачений умисно, з корисливих мотивів, вирвав з правої кишені штанів потерпілого гаманець, вартістю 200 гривень, в якому знаходилися грошові кошти в розмірі 1 300 гривень, посвідчення водія та студентський квиток, видані ОСОБА_12 , які вартості не представляють. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення скрився, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому матеріальний збиток в розмірі 1 500 гривень.

Крім того, 27.04.2018 року приблизно о 05:00 годині ОСОБА_7 знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_13 навмисно завдав удари руками в область голови потерпілому, від яких останній впав на землю. Подавивши волю потерпілого до опору, обвинувачений, реалізуючи злочинний намір, повторно, умисно, з корисливих мотивів, вирвав з правої кишені належні потерпілому два мобільні телефони загальною сумою 1500 гривень. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому матеріальну шкоду в вищевказаному розмірі.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_14 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Щодо доводів апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються обставини скоєння ним злочинів та безпідставність висунутого йому обвинувачення, в зв`язку з чим у цій частині відповідна правова оцінка апеляційним судом не надається.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 є громадянином республіки Вірменія, не одружений, не зареєстрований в Україні, не працевлаштований та не навчається, обвинувачується у вчиненні п`яти епізодів нетяжких та двох тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання до шести років позбавлення волі.
Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків у місці проживання та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує в разі визнання винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому тяжкі злочини.

При цьому апеляційний суд не може прийняти як належні доводи обвинуваченого щодо наявності у нього постійного місця мешкання, дружини та дитини, оскільки будь яких доказів матеріали провадження не містять та стороною захисту не надано.
Також на даному етапі з урахування обставин інкримінованих обвинуваченому злочинів, поведінкою обвинуваченого на час вчинення правопорушення із застосуванням до потерпілих заходів фізичного впливу,продовжує існувати ризик незаконного впливу на потерпілих у даному кримінальному провадженні, оскільки як пояснив прокурор, на даний час вони судом не допитані.

Разом з цим апеляційний суд також вважає, що існує ризик можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки він не працює та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі.

Таким чином апеляційний суд вважає безпідставними доводи обвинуваченого щодо необґрунтованості ризиків, оскільки зазначені обставини районним судом свідчать про існування встановлених вище ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Інших доводів на спростування вищенаведеного апеляційному суду не надано.

Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які є підставою для зміни прийнятого районним судом рішення.
Як встановлено з матеріалів провадження, показань захисника та прокурора обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 тривалий час перебуває на розгляді в районному суді та до теперішнього часу судовий розгляд справи не завершено.

Захисник обвинуваченого у судовому засідання посилався на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки до теперішнього часу судом першої інстанції не допитані потерпілі, місцезнаходження яких не можуть встановити, внаслідок чого фактично районним судом вирішується питання щодо продовження строку перебування під вартою ОСОБА_7 а питання про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі альтернативного запобіжного заходу застави не вирішувалось взагалі.

Апеляційний суд вважає, що такий тривалий судовий розгляд кримінального провадження є неприпустимим та призводить до порушення судом першої інстанції положень ст. 8 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року та приписів ст. 318 КПК України.
Відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості визначається від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
В той же час, районний суд при постановленні ухвали про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 за відсутності випадків, передбачених ч.4 ст.182 КПК України, взагалі не розглянув питання щодо можливості визначення застави та більш того, жодним чином не обґрунтував своє рішення в частині не визначення застави.
З огляду на зазначені вище обставини, тривалість судового розгляду, ухвала районного суду не відповідає вимогам закону та підлягає зміні з доповненням її резолютивної частини вказівкою про застосування до обвинуваченого застави, як альтернативного запобіжного заходу.
При визначенні розміру застави, апеляційний суд керується вимогами ч.4 ст.182 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти власності.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне визначити розмір застави в межах вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 40 (сорока) неоподаткованих прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 84080 грн, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
На думку апеляційного суду, саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та не буде непомірним для обвинуваченого та інших членів його сім`ї та близьких родичів, на наявність яких він посилався в апеляційному суді.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану ухвалу змінити в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, шляхом доповнення резолютивної частини ухвали щодо застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 40 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 84080 гривень, який на думку апеляційного суду достатньою мірою може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05.10.2020 року у кримінальному провадженні №0001056 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2018 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,- змінити.

Доповнити резолютивну частину ухвали наступним змістом:

Визначити обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави у розмірі 40 (сорока) розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 84080 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_7 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок: Банківські реквізити: Депозитний рахунок для зарахування заставних сум; Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код ; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ Код банку отримувача 820172; Рахунок отримувача UA 1086720; Призначення платежу: Згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 29.10.2020 року Заставна сума за обвинуваченого ОСОБА_7 ; (Судді ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 )

Обвинувачений звільняється з під варти після внесення застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого після звільнення з під варти прибувати за кожною вимогою до суду протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1)прибувати до суду за викликом;

2)не відлучатись із м. Одеси без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи та засобів зв`язку;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5)носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання указаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4