Справа № 738/6/21
№ провадження 1-в/738/7/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)» клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі,
за участю учасників судового розгляду:
прокурора - ОСОБА_4
засудженого - ОСОБА_3

В С Т А H О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою.
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким. Клопотання мотивоване тим, що він засуджений вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 квітня 2019 року за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 3 років позбавлення волі. Вироком Чернівецького апеляційного суду від 28 травня 2019 року вирок суду Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 квітня 2019 року в частині призначеного йому покарання та застосування ст.69 КК України скасовано, та остаточно засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з 12 березня 2019 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 11 по 13 серпня 2015 року та з 12 березня по 28 травня 2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. На даний час відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)», за весь період відбування покарання в місцях позбавлення характеризується позитивно, сумлінно дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня виконує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на підставі договорів цивільно-правового характеру з 04 травня по 31 липня 2020 року та з 17 серпня 2020 року по 17 вересня 2020 року був працевлаштований на швейній дільниці установи виконання покарань, залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, має заохочення, бере участь у реалізації програми диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», на даний час відбув необхідну частину призначеного судом покарання, його поведінка та ставлення до праці свідчать про те, що він став на шлях виправлення, а тому, вважає, що заслуговує на застосування до нього пільги, передбаченої ст. 82 КК України,

Виклад позиції учасників судового розгляду.
Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні, уточнивши клопотання, просив замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, а саме обмеженням волі, посилаючись на обставини викладені в клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Представники установи виконання покарань та спостережної комісії Менської районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явились, їх неприбуття в судове засідання відповідно до ч.5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Встановлені судом обставини.
ОСОБА_3 засуджений вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 04 квітня 2019 року за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі.

Вироком Чернівецького апеляційного суду від 28 травня 2019 року вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 04 квітня 2019 року в частині призначеного ОСОБА_3 покарання та застосування до нього ст.69 КК України скасовано, останній вважається засудженим за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислюється з 12 березня 2019 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) засудженому ОСОБА_3 в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 11 серпня 2015 року по 13 серпня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) засудженому ОСОБА_3 в строк відбування покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 12 березня 2019 року по 28 травня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Отже, на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_3 відбув більше 1/2 частини призначеного судом покарання.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13 березня 2019 року.

За час перебування в Чернівецькій УВП №33 ОСОБА_3 порушень встановленого режиму утримання не допускав, розпорядок дня виконував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, до суспільно корисної праці не залучався, заохочень не мав.

З 16 серпня 2019 року по 18 жовтня 2019 року перебував на лікуванні у Бучанській ВК (№85), де, відбуваючи покарання, дотримувався встановленого порядку відбування покарання, заохочень та стягнень не мав, до суспільно корисної праці не залучався.

З 01 липня 2019 року по 16 серпня 2019 року та з 18 жовтня 2019 року та поданий час відбуває покарання в Державній установі «Менська виправна колонія (№91)», де дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня виконує, стягнень не має, на профілактичних обліках не перебуває, на підставі договорів цивільно-правового характеру №85 та №126 з 04 травня по 31 липня 2020 року та з 17 серпня по 17 вересня 2020 року був залучений до суспільно корисної праці на швейну дільницю установи виконання покарань, 08 жовтня 2020 року засудженим подано до адміністрації установи виконання покарань письмову заяву про працевлаштування його робітником добровольчої будівельної бригади, однак не був працевлаштований у зв`язку з відсутністю вільного робочого місця, залучається до робіт з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, до поставлених завдань ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу, має заохочення, порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці не допускає, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи виконання покарань, відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні, бере участь у реалізації програми диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», яку реалізовує за планом.

Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №24 від 30 грудня 2020 року) засудженому ОСОБА_3 відмовлено в застосуванні до нього ст.82 КК України, оскільки останній не став на шлях виправлення (а.о.с.213), однак, приймаючи вказане рішення, установа виконання належним чином не мотивувала його.

Згідно з постановою спостережної комісії Менської районної державної адміністрації №5 (протокол №3 від 18 січня 2021 року), остання погодила застосування до засудженого ОСОБА_3 пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, обмеженням волі.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.
Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, однак ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання. Про те, що засуджений став на шлях виправлення може свідчити його зразкова поведінка, яка полягає у дотриманні правил внутрішнього трудового розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, а також сумлінне ставлення до праці, яке передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Дослідивши дані, які характеризують особу засудженого ОСОБА_3 , в судовому засіданні встановлено, що засуджений відбуваючи покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)» був залучений до праці як на добровільних засадах, так і на підставі цивільно-правового договору, по закінченню строку дії якого виявляв бажання працювати, має заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, вказані обставини свідчать про позитивні зміни в його поведінці.

Враховуючи викладене, в судовому засіданні знайшло підтвердження, що засуджений ОСОБА_3 відбув 1/2 частини призначеного строку покарання, став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка та ставлення до праці, обмежень щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме обмеженням волі, передбачених ст.61 КК України, не має, а відтак, суд приходить до висновку про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі - задовольнити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі строком на 1 (один) рік 10 (десять) місяців 21 (двадцять один) день.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 6 ст. 82 КК України, у разі вчинення нового кримінального правопорушення, суд до покарання за знову вчинене кримінальне правопорушення приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Засудженого ОСОБА_3 етапувати до виправного центру в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши з-під варти по прибуттю до місця відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 02 лютого 2021 року.

Суддя ОСОБА_1