У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 21.09.2020р., якою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Овлаши Роменського району Сумської області, громадянина України,проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

-застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 листопада 2020 року.
Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7
підозрюваний: ОСОБА_5
захисник: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційних скаргах підозрюваний та захисник просять ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 21.09.2020р. відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 листопада 2020 року .

_________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/812/742 /20, 11-сс/812/750/20 Слідчий суддя: ОСОБА_8
Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
про обрання запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
Підозрюваний вважає ухвалу слідчого судді не обґрунтованою.

Зазначає, що не мав наміру вбивати потерпілу, все трапилось випадково.

Захисник звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_5 був фактично затриманий не о 23 годині 18.09.2020року, як це зазначено у протоколі затримання, а о 20 годині цього ж числа. Зазначає, що слідчий суддя не перевірив доводи захисту про затримання підозрюваного раніше, ніж зазначає орган досудового розслідування.

Стверджує, що слідчий суддя не розглянув можливість застосування до підозрюваного інших альтернативних запобіжних заходів.

Зазначає, що в матеріалах провадження відсутні переконливі дані про те, що домашній арешт не зможе запобігти ризикам, на які посилався слідчий.

Вказує, що слідчий суддя не врахував позитивні характеристики підозрюваного.

Окрім того, апелянти наголошують на тому, що слідчий суддя не врахував стан здоров`я підозрюваного, який пересувається на милицях і потребує щоденних перев`язок на нозі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

18.09.2020 року, близько 19.00 год., точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_5 перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, вирішив спричинити смерть останній. Реалізовуючи свій злочинний намір, який виник спонтанно, безпосередньо перед вчиненням злочину, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою заподіяння смерті ОСОБА_9 взяв кухонний ніж, який знаходився в кімнаті домоволодіння, після чого за допомогою даного ножа, усвідомлюючи, що наносить тілесні ушкодження у життєво важливий орган потерпілої шию, спричинив тілесне ушкодження у вигляді різаної рани передньої області шиї. Після спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , побачивши, що з рани на шиї ОСОБА_9 потекла кров, вирішив, що довів свій злочинний намір, спрямований на спричинення смерті ОСОБА_9 , до кінця та досяг злочинного результату у вигляді смерті потерпілої, вийшов з будинку, однак смерть потерпілої ОСОБА_9 не настала, з причин, що не залежали від волі ОСОБА_5
18.09.2020р. ОСОБА_5 було затримано на підставі ч.4 ст.208 КПК України. 19.09.2020р. йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

21 вересня 2020 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання заступника начальника СВ Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, відносно ОСОБА_5 .

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у п.п. 1,2,5 ч.1 ст.177 КПК України, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування кримінального провадження.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора про залишення ухвали без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ці вимоги закону дотримані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Так, належним чином та з достатньою повнотою досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання відносно ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Є правильним висновок слідчого судді про те, що надані прокурором докази, а саме: протокол заяви про вчинення кримінального правопорушення, а саме замаху на вбивство ОСОБА_9 ; протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила що 18.09.2020 року в вечірній час гр. ОСОБА_5 намагався позбавити її життя шляхом завдання удару кухонним ножем в область шиї; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протоколом огляду в ході якого було виявлено та вилучено за адресою: АДРЕСА_2 - кухонний ніж зі слідами бурого кольору, речі зі слідами бурого кольору та інше; протоколом впізнання в ході якого потерпіла гр. ОСОБА_9 впізнала особу під № 3, а саме ОСОБА_5 , як особу яка нанесла їй удар в область шиї; довідкою з Веселинівської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_9 в якої виявлена різана рана в області шиї; протоколом допиту свідків ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 , доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні по справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991р. Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі « W. Проти Швейцарії» вд 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Відповідно до пункту 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєнню іншого злочину.
Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років , відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 183 КПК України стосовно нього може бути обраний запобіжний з ахід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до матеріалів провадження на даний час Городищенським районним судом Черкаської області розглядається кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України. У зазначеному кримінальному провадження змінювався запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Однак підозрюваний не з`являвся у судове засідання, відносно нього судом не одноразово виносились ухвали про примусовий привід, оголошувався розшук підозрюваного. Зазначене свідчить про те, що підозрюваний має тенденцію ухилятися від суду.

Окрім того, матеріали провадження свідчать про те, що підозрюваний не працює, джерел прибутку не має, а також не має міцних соціальних зв`язків.

Також матеріали провадження вказують на те, що підозрюваний після вчинення злочину знищив свій одяг. Зазначене ОСОБА_5 підтвердив в суді першої інстанції.

Отже, слідчий суддя обґрунтовано вважав доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Так, твердження апелянтів про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти вищевказаним ризикам є необґрунтованим та не підтверджуються матеріалами провадження.

Посилання захисника на позитивні характеристики як на підставу для пом`якшення покарання є необґрунтованими оскільки не виключають та не зменшують вищезазначених ризиків.
Окрім того, не є слушними доводи апелянтів на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально профілактична і протиепідемічна робота в слідчих ізолятарах організовується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього в СІЗО створюється медична частина, яка є її структурним підрозділом.
Так, медична частина державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Вона включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.
Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525.
Отже, відповідно до наведеного при необхідності медична допомога може бути надана підозрюваному в умовах СІЗО.
Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може перебувати в умовах СІЗО. Не надано таких даних захисником і в судовому засіданні апеляційної інстанції.
Відповідно до листа начальника ФДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській області від 05.10.2020р. на даний час загальний стан здоров`я ОСОБА_5 задовільний і він може утримуватись в умовах СІЗО.
Окрім іншого, захисник в апеляційній скарзі зазначає про те, що ОСОБА_5 був затриманий раніше ніж зазначено у протоколі затримання.
Відповідно до протоколу затримання підозрюваного від 19.09.2020 року, який міститься в матеріалах провадження вбачається, що ОСОБА_5 затриманий в с.Чернігівка, Веселинівського району, Миколаївської області 18.09.2020р. о 23 години. Інших даних про затримання підозрюваного матеріали не містять.
Окрім того, предметом даного апеляційного розгляду є перегляд ухвали слідчого судді про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу.
З огляду на наведене, апеляційний суд позбавлений можливості надавати оцінку зазначеному доводу захисника.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.
З огляду на наведене, доводи підозрюваного та захисника є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419,422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 21.09.2020р. відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: