Справа № 188/421/20
Провадження № 1-во/188/8/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю - прокурора ОСОБА_3

.

розглянувши матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 00001411 від 05.03.20 р. відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася та проживає в АДРЕСА_1 , гр-нка України , освіта середня , працює кухарем у Самарській ЗОШ , заміжня ( має на утриманні малолітню дитину ), раніше не судима ,

у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України ,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2020 р. було прийнято наступне рішення :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , тобто 850 грн. , стягнувши вказану суму в дохід держави .

Цивільнй позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 наступні грошові суми :

- 577 ( п`ятсот сімдесят сім ) грн.. , що є розміром матеріальної шкоди ;

- чотири тисяч грн.. , що є розміром моральної шкоди.

13.08.2020 р. до суду надійшло клопотання прокурора про виправлення можливої описки у даному вироку , а саме в частині зазначення у вироку застосування ст.. 349 КПК України , а саме проведення спрощеного судового розгляду , так як обвинувачена частково визнала заявлений потерпілою цивільний позов.

В судовому засіданні прокурор підтримав свою заяву , дав пояснення щодо своєї правової позиції та просить суд прийняти відповідне рішення , а саме просить виключити з мотивувальної частини посилання суду на норми ч. 3 ст. 349 КПК України .

В судове засідання обвинувачена та потерпіла не з`явилися , повідомлені належним чином, що не перешкоджає вирішенню питання про виправлення описки.

Дослідивши заяву про виправлення описки та вирок суду від 06.08.2020 р. суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Судом встановлено , що у вищевказаному вироку зазначено про наступне : « Допитана в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала повністю та пояснила , що дійсно 04.03.2020 р. вона спричинила малолітньому ОСОБА_6 тілесні ушкодження…

У скоєному щиро розкаюється . Просить суд призначити покарання не пов"язане з позбавленням волі . Цивільний позов визнає частково. Матеріальну шкоду визнає повністю , а розмір моральної шкоди залишає на розсуд суду…

Після допиту обвинуваченої , представника потерпілого , суд дійшов висновку , що їхні показання є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ними змісту обставин вчиненого кримінального правопорушення , добровільності та істинності їхньої позиції .

За згодою учасників судового провадження , суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо тих обставин , які ніким не оспорюються , роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку . Суд ухвалив провести часткове дослідження доказів ».

Тобто , судом було з`ясовано правову позицію усіх учасників судового провадження, в тому числі обвинуваченої та потерпілої , які не оспорювали викладені в обвинувальному акті обставини вчинення злочину.

У зв`язку з цим суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України ухвалив не досліджувати обставини, які ніким не оспорювались .

Водночас, оскільки обвинувачена частково визнала цивільний позов в частині розміру моральної шкоди , суд після з`ясування думки учасників судового провадження прийняв рішення дослідити докази, які стосуються позовних вимог щодо матеріальної шкоди . Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди , суд прийняв до уваги позицію обвинуваченої ОСОБА_4 , яка дану вимогу поклала на розсуд суду.

При цьому судом було враховано, що розмір позовних вимог жодним чином не впливає на кваліфікацію діяння обвинуваченої.

Що стосується наявних на думку заявника у вироку суперечностей щодо вирішення цивільного позову та безпідставного застосування норм ч. 3 ст. 349 КПК України .

На думку суду дане вказане твердження є помилковим . Адже , обвинуваченою цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди було визнано у повному розмірі.

Дослідження всіх доказів по справі жодним чином не може вплинути на позицію суду щодо розміру моральної шкоди. При цьому суд у даному вироку дав своє обґрунтування , а саме : « Доказування підстав та розміру цивільного позову у кримінальному провадженні здійснюється в цілому за правилами, встановленими КПК та обовьязково доказування покладається на слідчого та прокурора, оскільки вид і розмір майнової шкоди є одним із елементів у структурі обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (предмета доказування), при цьому цивільний позивач наділений правом брати участь у доказуванні підстав та розміру цивільного позову за допомогою подання органові, що веде провадження, відповідних доказів, але його доказова діяльність - це результат реалізації його процесуальних прав, а не обов`язків.

Тобто цивільний позов потерпілої судом у вироку вирішено з викладенням окремого обґрунтування та дано оцінку усім доказам в частині матеріальної шкоди ( судом досліджували відповідні чеки ).

Щодо моральної шкоди.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову , суд зазначив наступне : « Враховуючи фактичні обставини справи , особу обвинуваченої , суд дійшов до висновку , що моральна шкода підлягає частковому відшкодуванню, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

А тому , в даній ситуації досліджувати ті чи інші докази не мало ніякого сенсу. Крім того , посилання суду на норми ч. 3 ст. 349 КПК України стосується достатності та належності доказів щодо доказаності вини обвинуваченої та позиції сторін про неоспорюваність фактичним обставинам справ, які викладені у обвинувальному акті .

Такими чином підстав для виправлення описки суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 379 КПК України , суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області відмовити

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області суд протягом семи діб з дня її проголошення, а засудженою та потерпілою з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1