КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 07 липня 2020 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотаннястаршого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погодженого прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення ОСОБА_7 , продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 01 серпня 2020 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 475 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 998 450 грн. та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.
Слідчим суддею, у відповідності п.1 ч. 1, ст. 194 КПК України не встановлено доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Окрім того, заявлені раніше ризики значно зменшилися, а нових ризиків, які б виправдували тримання підозрюваного під вартою, стороною обвинувачення не надано.
На думку апелянта, слідчим суддею належним чином не оцінено обставини кримінального правопорушення, не враховано майновий та сімейний стан підозрюваного, що призвело до визначення надто великого розміру застави, яка є завідомо непомірною для сім`ї підозрюваного та призводить до неможливості скористатися даним правом.
При розгляді даного клопотання органу досудового розслідування не встановлено жодних обставини, які б вказували про неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту.
Окрім того, захисник звертає увагу на характеризуючі дані про особу підозрюваного, який є громадянином України, зареєстрований в АДРЕСА_2 , проживає в АДРЕСА_1 , працює, одружений, має на вихованні двох неповнолітніх дітей.
Зазначає, що ОСОБА_6 безпідставно оголошений в розшук. Відповідно до матеріалів кримінального провадження він перебував за місцем свого постійного проживання, не здійснив втечі за межі території України, жодним чином не перешкоджає та не намагається перешкоджати у встановленні істини у справі, жодним чином не намагається уникнути з`ясування обставин справи.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 06 листопада 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0007842, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 289 КК України.

17 березня 2020 року ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у незаконному заволодінні транспортними засобами, вчиненні повторно, організованою групою, завдавши великої матеріальної шкоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
19 березня 2020 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.
На підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва підозрюваного ОСОБА_6 25 березня 2020 року затримано в порядку ст. 191 КПК України та 26 березня 2020 року Печерським районним судом м. Києва до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 травня 2020 року включно, з одночасним визначенням розміру застави в сумі 1 008 960 грн.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 травня 2019 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено до 10 червня 2020 року включно та визначено розмір застави в сумі 1 000 000 грн.
03 червня 2020 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення ОСОБА_7 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 10 серпня 2020 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 1 000 000 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року вказане клопотання задоволено частково та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 01 серпня 2020 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 475 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 998 450 грн. та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgment of 28 October1994, § 55).
Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі розглядати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Окрім того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри, чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив.
Відтак, доводи сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри, є непереконливими, та на даному етапі досудового розслідування не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування до ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.
Також, слідчим суддею досліджено доводи клопотання прокурора відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.
Зокрема, враховано обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного в їх сукупності, та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також з огляду на ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого він підозрюється. Зокрема, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному, на цей час не зменшились та продовжують існувати.
У зв`язку з цим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.
В сукупності із викладеним, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 ,а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Продовживши строк утримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, слідчий суддя на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 475 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 998 450 грн. З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, тяжкість злочинів у вчиненні яких він підозрюється, а тому правильно визначив ОСОБА_6 саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та практиці ЄСПЛ, відповідно до якої суб`єкти владних повноважень повинні приділити стільки ж уваги встановленню відповідної застави, як прийняттю рішення про те, чи є необхідним подальше утримання під вартою (Іванчук проти Польщі п. 66).

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права підозрюваного перебувати на волі.

Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Як убачається зі змісту постановленої ухвали, слідчим суддею досліджені усі матеріали справи та їм надано належну правову оцінку.

Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_6 , який є громадянином України, зареєстрований в АДРЕСА_2 , проживає в АДРЕСА_1 , працює, одружений має на вихованні двох неповнолітніх дітей, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлювлені під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з дотриманням норм кримінального процесуального закону, натомість доводи захисника і підозрюваного, про які зазначено в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до висновку про залишеної апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погодженого прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення ОСОБА_7 , продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 01 серпня 2020 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 475 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 998 450 грн. та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,, - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/3230/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_10
Категорія ст.183, 199 КПК Доповідач ОСОБА_9