УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженого прокурора Київської місцевої прокуратури № 10, яка полягає у нездійсненні розгляду клопотання, поданого в порядку ст. 220 КПК України,
в с т а н о в и в:
14 липня 2020 року до суду поштою надійшла скарга від захисника підозрюваної ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженого прокурора Київської місцевої прокуратури № 10, яка полягає у нездійсненні розгляду клопотання, поданого в порядку ст. 220 КПК України.
У судове засідання захисник підозрюваної ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився, однак звернувся до суду з клопотанням (вх. № Еп-12635/20-вх від 13 серпня 2020 року), в якому просив закрити провадження за скаргою на бездіяльність уповноваженого прокурора Київської місцевої прокуратури № 10, що подана в порядку ст. 303 КПК України.
Уповноважений прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 в рамках кримінального провадження № 0001882 від 19 лютого 2015 року, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, а також враховуючи позицію скаржника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні володільцем тимчасово вилученого майна може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, зокрема, принцип диспозитивності.
У свою чергу, згідно зі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. При цьому, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Враховуючи те, що захисником підозрюваної ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 подано до суду клопотання, в якому він просив закрити провадження за скаргою на бездіяльність уповноваженого прокурора Київської місцевої прокуратури № 10, що подана в порядку ст. 303 КПК України, слідчий суддя, виходячи з того, що він наділений процесуальними повноваженнями вирішувати виключно ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, приходить до висновку про необхідність закрити провадження по даній скарзі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 26, 303, 309, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Закрити провадження за скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженого прокурора Київської місцевої прокуратури № 10, яка полягає у нездійсненні розгляду клопотання, поданого в порядку ст. 220 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1