Справа № 462/5583/19
провадження 1-кс/462/1187/20
У Х В А Л А

16 липня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова

у складі судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадженні відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.149 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження за обвинувальним актом, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000394 від 17.04.2019 р. відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. ч.3 ст.149 КК України,

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21 травня 2020 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 липня 2020 року включно.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 посилаючись при цьому на те, щоризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою обрання запобіжного заходу, не зменшились, ризики ухилення обвинуваченої від суду не усунуті, є ризики перешкоджання розгляду справи, не допитані свідки.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , заявила клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт. Сторона захисту вважає, що прокурором не доведено жодного ризику, що обвинувачена може переховуватись від суду та не з`являтись за викликами. Прокурором, на думку захисника, жодним чином не обґрунтовані ризики, передбачені ст.177 КПК України, окрім цього обвинувачена має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, проживає зі своєю матір`ю, має дітей, які знаходяться під наглядом органу опіки та піклування, знаходиться під вартою значний час, що виходить за межі розумного строку і порушує Конвенцію. Також зазначила, що обвинувачена страждає на хронічний гастрит, лишай, варикозне розширення вен обох нижніх кінцівок, потребує оперативного лікування.

Просила відмовити у задоволенні клопотання прокурору.
Обвинувачена ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, додала, що в неї значно погіршався стан здоров`я.
Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположених свобод та ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012р. у справі "Тодоров проти України", відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Суд вважає, що п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Встановлено, що під час досудового розслідування було проведено переважна кількість процесуальних дій, пов`язаних з доказуванням обвинувачення, а тому ризик можливості незаконно впливати на свідків в обвинуваченій мінімальний . Аналізуючи дані про особу обвинуваченої, та беручи до уваги той факт, що обвинувачена тримається під вартою з 13.06.2019 року а також те, що обвинувачена має міцні соціальні зв`язки, має дітей, одна з яких малолітня, та враховуючи, що згідно до довідки Львівської міської медичної частини №19 ОСОБА_5 страждає на хронічний гастрит, варикозне розширення вен обох нижніх кінцівок та їй рекомендовано планове оперативне лікування та з приводу захворювання перебуває на обліку у лікаря терапевта медичної частини, суд приходить до висновку, що обставини по справі з часу обрання та продовження запобіжного заходу змінились.

З урахуванням викладеного вище, а також того, що ризики, передбачені ст.177 КПК України(ухилення обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, тиску на свідків), на думку суду , не мають явно вираженої наявності, - все це дає підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.Відповідно до рішення Європейського суду прав людини від 14.10.2010 року «Хайредінов проти України» зазначено: для того, щоб позбавлення особи свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону про його застосуванні є недостатнім. Суд вважає,що тримання під вартою у відповідності до підпункту (с) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Суд розглядав питання,чи було взяття заявника під варту конче необхідним для забезпечення його присутності в суді та чи могли інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі. Крім того, суд також враховує положення Європейського суду у справі «Вагапов проти України» згідно до якого слід враховувати необхідність застосування запобіжного заходу з огляду на стан здоров`я. З урахуванням такої позиції ЄСПЛ і того, що обставини даної справи дозволяють зробити аналогічні висновки з точки зору необхідності продовження найбільш суворого запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що міра запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання обвинуваченої забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 шляхом заборони обвинуваченій залишати своє житло цілодобово, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою суду та вважає достатнім застосування, на даному етапі кримінального провадження, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 177, 178, 183, 184, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відносно обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженки міста Львова, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.149 КК України, на цілодобовий домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю.

Суд зобов`язує обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду та, крім того, покладає на неї обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) утримуватися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню;

2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

4) повідомляти суд, прокурора про зміну свого місця проживання (реєстрації) та місця роботи;

3) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченій, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали визначити, два місяці до 16 вересня 2020 року включно.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_5 з-під варти з зали суду негайно.

Виконання ухвали щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 доручити Залізничному ВП ГУНП у Львівській області.

Контроль по організації виконання ухвали покласти на керівника прокуратуру Львівської області

Роз`яснити обвинуваченій, що в разі порушення нею умов застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до неї може бути знову застосований більш суворий запобіжний західтримання під вартою.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1