ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/374/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000278 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.2 ст. 192, ч.3 ст. 358 КК України, повернуто прокурору Волинської області для виконання вимог, передбачених ст.ст. 290, 291, 293 КПК України.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на те, що складений обвинувальний акт не повністю відповідає вимогам закону, зокрема обвинувачення не містить належним чином викладених обставин кримінальних правопорушень щодо місця, часу, способу та інших обставин їх вчинення, оскільки в ньому зазначено, що ОСОБА_7 їх вчинила разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами, тоді як частина із даних осіб встановлена та по них прийняті відповідні судові рішення; обвинувачення щодо ОСОБА_7 сформульовано з порушенням презумпції невинуватості, оскільки констатовано про вчинення обвинуваченою певних кримінальних правопорушень; в обвинувальному акті не зазначено місця проживання потерпілих (міститься лише їх поштова адреса), порушено права потерпілих щодо ознайомлення з матеріалами провадження під час їх відкриття.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу суду в частині повернення обвинувального акта скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає вказану ухвалу необґрунтованою, оскільки висновки суду першої інстанції зроблені внаслідок неправильного тлумачення та застосування норм кримінального процесуального закону. Вказує, що питання встановлення обставин кримінального правопорушення, згідно з вимогами ст. 314 КПК України, не підлягають розгляду в підготовчому судовому засіданні, а встановлюються під час судового розгляду.

Апелянт посилається на те, що в обвинувальному акті зазначено місце проживання потерпілих за адресою АДРЕСА_1 , оскільки така адреса була вказана ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для поштової переписки, інші відомості про фактичне місце проживання ними не повідомлялося. При цьому, потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 з`явилися до слідчого для ознайомлення з матеріалами провадження, що свідчить про відсутність порушення їх прав внаслідок зазначення в обвинувальному акті вказаної адреси.

Окрім того, прокурор зазначає, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 12.12.2018 року прокурору повертався обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні та підстави, зазначені в ухвалі цього ж суду в оскаржуваній ухвалі від 01.10.2019 року, судом не відображалися, тобто не були сприйняті в якості порушень вимог кримінального процесуального законодавства та відповідно перешкодою для призначення судового розгляду. Тому вважає повторне повернення обвинувального акту з підстав, які не зазначалися попереднім складом суду, а також різне трактування та застосування судом першої інстанції положень кримінального процесуального законодавства України, створює перешкоду для вирішення кримінального провадження в розумні строки.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 зазначають, що обвинувальний акт не відповідає ст.291 КПК України, бо в ньому не зазначено встановлених осіб, які з 10.07.2007 по 17.07.2007р. складали та підписували фіктивний звіт. Вказують, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 складали фіктивні довідки про доходи на ім`я ОСОБА_10 , анкету-позичальника, витяги про власність, договора купівлі-продажу, іпотеки, кредитні договора, різні висновки та заяву видачу 53800 дол. США, які ОСОБА_10 не отримував. Посилаються на те, що за заявою ОСОБА_9 в ЄРДР внесено відомості про кримінальні правопорушення та 63 епізоди об`єднані, в них вони є потерпілими. Зазначають про інші злочини ОСОБА_7 , закриті кримінальні провадження, які прокурор не взяв до уваги, тому просять ухвалу суду першої інстанції від 01.10.2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, в судових дебатах обвинувачену ОСОБА_7 , її захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, в судових дебатах потерпілу ОСОБА_9 , яка заперечила апеляційну скаргу прокурора, вважає ухвалу суду обґрунтованою, просить залишити її без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити з наступних підстав.

Статтею 314 КПК України визначено порядок проведення підготовчого судового засідання, під час якого суд з`ясовує наявність підстав для прийняття судом рішень, передбачених ч.3 цієї статті.

Зокрема, п.3 ч.3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перелік вимог, яким повинен відповідати обвинувальний акт міститься у ст. 291 КПК України.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, підставами повернення обвинувального акту були: обвинувачення не містить належним чином викладених обставин кримінальних правопорушень щодо місця, часу, способу та інших обставин, оскільки в ньому зазначено, що ОСОБА_7 їх вчинила разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами, тоді як частина із даних осіб встановлена та по них прийняті відповідні судові рішення; обвинувачення щодо ОСОБА_7 сформульовано з порушенням презумпції невинуватості, оскільки констатовано про вчинення обвинуваченою певних кримінальних правопорушень; в обвинувальному акті не зазначено місця проживання потерпілих (міститься лише їх поштова адреса); порушено права потерпілих щодо ознайомлення з матеріалами провадження під час їх відкриття.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з правовими висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 24.11.2016 року №5-328кс16 проаналізовано зміст вказаної норми закону, яка вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва формула обвинувачення), формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

При цьому, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у їх вчиненні, розмір спричиненої шкоди, процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.

З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_7 , не викликає сумнівів.

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_7 вчинила кримінальні правопорушення разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами, частина осіб яких, як зазначено в рішенні суду, встановлена та по них прийняті відповідні судові рішення, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у підготовчому судовому засіданні, відповідно до ст.ст. 314, 315 КПК України, суд не вправі вирішувати питання щодо правильності викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та встановлення цих обставин, обговорювати питання чи давати оцінку матеріалам кримінального провадження в частині їх відкриття сторонам, оскільки для прийняття такого рішення суд зобов`язаний дослідити докази у кримінальному провадженні, які в підготовчому судовому засіданні, відповідно до ч.4 ст. 291 КПК України, не надаються.

Тому, при поверненні обвинувального акту прокурору суд не врахував, що відповідно до ст.23 КПК України дослідження доказів відбувається безпосередньо під час судового розгляду, де суд детально встановлює всі обставини вчинення кримінального правопорушення, та прийшов до передчасних висновків про те, що обвинувачення не містить належним чином викладених обставин кримінальних правопорушень та сформульовано з порушенням презумпції невинуватості, і на формальних підставах повернув обвинувальний акт прокурору.

Колегія суддів вважає, що зазначення в обвинувальному акті за вказівкою потерпілих їх місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , як для поштової переписки, а не фактичного місця їх проживання, то це не є перешкодою для призначення справи до розгляду, оскільки як вбачається з матеріалів провадження, потерпілі належним чином повідомляються про розгляд справи, при цьому потерпіла ОСОБА_9 з`являється за викликом суду на всі судові засідання.

За таких обставин, колегія суддів вважає не вірним висновок суду про повернення обвинувального акта прокурору, який відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України ухвалив рішення з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, в зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для призначення нового розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 291, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2019 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000278 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.2 ст. 192, ч.3 ст. 358 КК України, прокурору Волинської області для виконання вимог, передбачених ст.ст. 290, 291, 293 КПК України - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді