Справа № 730/893/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/328/20
Категорія - Категорія ч.3 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000277 від 19.06.2019 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30.01.2020, по кримінальному провадженню щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Георгіївка Лутугінського району Луганської області, жителя АДРЕСА_3 , ніде не зареєстрованого, громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186 та ч.1 ст.358 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

представника потерпілих ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30.01.2020 ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України і призначене йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Ухвалено зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк тримання його під вартою і початок строку відбуття покарання слід рахувати з часу фактичного затримання з 25.06.2019. До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено у вигляді тримання під вартою в Чернігівському слідчому ізоляторі.

ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.358 КК України та призначене покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці, ч.3 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на трок 6 (шість) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Ухвалено зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк тримання його під вартою і початок строку відбуття покарання слід рахувати з часу фактичного затримання з 25.06.2019. До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 залишений у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів в розмірі 1570 (одну тисячу п`ятсот сімдесят) гривень 10 копійок.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим, останній раз Липовецьким районним судом Вінницької області 11.04.2013 за ч.3 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі 24.05.2019 по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став і у період непогашеної судимості вчинив нове кримінальне правопорушення.

Так, 18.06.2019, близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_8 з метою відкритого викрадення чужого майна, прибув до господарства жителя АДРЕСА_4 , ОСОБА_11 , де шляхом відкриття вхідних дверей, проник до житлового будинку останнього, де, застосовуючи до ОСОБА_12 фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилось у стисканні рота руками, у результаті чого остання отримала легкі тілесні ушкодження, які не спричинили короткотривалого розладу здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності, повторно, відкрито викрав гроші у сумі 400 гривень, чим заподіяв потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

У жовтні 2015 року ОСОБА_8 у приміщенні залізничного вокзалу м. Шостка Сумської області знайшов паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 25.02.2000 Глухівським МРВ УМВС України у Сумській області на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого за місцем проживання підробив вищевказаний офіційний документ, а саме на 1-й сторінці способом відокремлення, переклеїв (замінив) попередню фотокартку від бланку паспорту та вклеїв власну фотокартку.

Крім цього, 18.06.2019, близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою відкритого викрадення чужого майна, прибув до господарства жителя АДРЕСА_4 , ОСОБА_11 , де шляхом відкриття вхідних дверей, проник до житлового будинку останнього, де застосовуючи до ОСОБА_11 фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, що виразилось у стисканні рота рукою, у результаті чого ОСОБА_11 отримав легкі тілесні ушкодження, які не спричинили короткотривалого розладу здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності, відкрито викрав гроші у сумі 400 гривень, чим заподіяв потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинувачених не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин, доведеності вини обвинувачених та правильності кваліфікації їх дій, просив вказаний вирок суду змінити в частині призначення обвинуваченим покарання у зв`язку з невідповідністю, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість та призначити ОСОБА_8 покарання нижче від нижчої межі санкції та звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк 5 років, ОСОБА_7 у виді позбавлення на строк 4 роки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема висновок суду про не визнання обвинуваченими своєї вини, суперечить матеріалам справи, а саме, протоколам допиту, слідчим експериментам, журналам судового засідання, де обвинувачені визнають свою вину. Просить взяти до уваги особи винних, їх спосіб життя, сімейні зв`язки, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, критичну оцінку своїх дій, усунення заподіяної шкоди, бажання стати на шлях виправлення, думку потерпілих щодо призначення покарання обвинуваченим та висновок органу пробації. Також зазначив про необґрунтованість визнання обтяжуючою, обставину перебування в стані алкогольного сп`яніння, оскільки така не чім не підтверджується.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник та обвинувачені підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених в ній підстав.

Прокурор та представник потерпілих у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Відповідно до вимог ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186 та ч. 1 ст. 358 КК України за обставин, викладених у вироку, колегією суддів не перевіряється, оскільки в апеляційній скарзі захисником не оскаржуються, як і не оскаржується правильність кваліфікації їх дій за ч. 3 ст. 186 та ч. 1 ст. 358 КК України, а тому ці обставини не є предметом апеляційного розгляду.

Будь яких істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку в цій частині колегія суддів не вбачає.

Доводи у апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених внаслідок суворості, на думку колегії суддів, є необґрунтованими з таких підстав.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання судом першої інстанції в повній мірі було надано оцінку особам обвинувачених.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно вимог ст.ст. 50, 65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, його тяжкість, обставини, що пом`якшують його покарання, якими суд визнав добровільне відшкодування шкоди та обставини, які його обтяжують вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо осіб похилого віку (1939 року народження), особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів проти власності, через невеликий проміжок часу (менш ніж через місяць) після звільнення з місць позбавлення волі, вчинив новий аналогічний злочин, не працює, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Враховано судом і відсутність щирого каяття, невизнання вини та думку потерпілої з приводу призначення покарання відповідно до закону.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд урахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, їх характер, обставину, що пом`якшує його покарання, якою визнав добровільне відшкодування заподіяної шкоди та обставини, які його обтяжують вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо осіб похилого віку (1939 року народження), особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, до адміністративної раніше також не притягувався, не працює, не має місця реєстрації, з урахуванням положень ст. 125, 126 СК України не являється батьком п`ятьох дітей, про яких зазначав у своїх поясненнях, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав лише у вчиненні нетяжкого злочину, тоді як у вчиненні тяжкого не визнав та не розкаявся, врахована судом і позиція потерпілої, яка просила призначити покарання відповідно до закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене кожному із обвинувачених покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації і таке покарання є достатнім і необхідним для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів, а тому колегія суддів не вбачає підстав як для призначення покарання ОСОБА_8 на підставі положень статей 69 та 75 КК України, так і для пом`якшення призначеного судом покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , тому немає підстав вважати, що призначене покарання є явно несправедливим через суворість.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги щодо визнання вини обвинуваченими та каяття, а також недоведеність обтяжуючої вину обох обвинувачених обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, не відповідають встановленим судом обставинам та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо призначеного їм покарання у виді реального позбавлення волі.

За вказаних обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30.01.2020 року, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3