Номер провадження: 11-кп/813/1585/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2020 р. у кримінальному провадженні №0002278 від 18.11.2019 року відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянин України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації не проживає, не маючого постійного місця проживання, раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Строк відбування покарання відрахований з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 , а саме з 18.11.2019 р. Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк перебування його під вартою день за день в період з 18.11.2019 р. по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишений без змін.

Вирішено долю речових доказів.

Вказаним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він, 18.11.2019 року близько 12.50 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна із підвального приміщення з метою особистої наживи, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до під`їзду №1 буд. АДРЕСА_2 , де через відкриті двері зайшов у підвальне приміщення, перебуваючи в якому зламав склопакети, якими був замурований отвір в стіні, через пошкоджену стіну, відсунувши пральну машину, проник до кімнати, пристосованої для зберігання майна та відпочинку працівників житлового господарства, звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 : мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3» чорного кольору, вартістю 933,33 грн., та навушники чорного кольору, вартістю 18,33 грн., всього на загальну суму 951,66 грн., які сховав у внутрішню кишеню пальто. Знаходячись у вказаній кімнаті, ОСОБА_8 , бажаючи покинути її, відчинив вхідні двері, які закривалися з середини приміщення звичайним засовом, потрапив до частини прибудинкової території відгородженої металевою конструкцією впритул до багатоповерхового будинку з навісом та вхідними дверима з навісним замком. ОСОБА_8 намагався зламати навісний замок з дверей вказаної конструкції та потрапити на вулицю, але йому це не вдалося і він з викраденим майном повернувся до кімнати, через отвір в стіні якої пройшов до підвального приміщення, звідки - до під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 та вийшов на вулицю. Однак, ОСОБА_8 не зміг розпорядитися викраденим майном, оскільки був затриманий при виході з під`їзду працівниками ЖКС, у т.ч. потерпілим ОСОБА_9 ..

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи фактичні обставини справи, вважає призначене судом першої інстанції покарання, надто суворим, з таких підстав:

- судом 1-ої інстанції при призначенні покарання не враховано, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 є визнання вини в повному обсязі, відсутність завданої шкоди потерпілому ОСОБА_9 , якому повернуто викрадене майно, те, що обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності вперше, тому суд фактично призначив майже максимальне покарання в межах санкції статті, що не відповідає вимогам чинного законодавства та його особі. На підставі викладеного, ОСОБА_8 просить пом`якшити призначене йому покарання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити вирок суду 1-ої інстанції без змін, натомість, ОСОБА_8 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, що йому інкримінується, суд 1-ої інстанції послався на показання обвинуваченого ОСОБА_8 , який повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини справи по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, показання свідків та матеріали кримінального провадження.

Отже, колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд 1-ої інстанції послався на висновок органу пробації, згідно з яким, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, особиста небезпека обвинуваченого для суспільства та окремих осіб оцінюється як середній, а тому ОСОБА_8 не встановлює високої небезпеки для суспільства. Його перевиховання можливе в громаді як виняток, лише за умови здійснення за ним нагляду з боку органу пронації та застосування щодо нього соціально-виховних заходів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд 1-ої інстанції врахував обставини, які пом`якшують покарання, притягнення до кримінальної відповідальності вперше та вказав, що за таких обставин ОСОБА_8 підлягає кримінальній відповідальності в межах санкції статті. Саме такий вид покарання буде достатнім і справедливим для захисту порушених прав потерпілого.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що призначення судом 1-ої інстанції покарання ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі із реальним відбуванням покарання, є надто суворим з огляду на наступні обставини.

Апеляційний суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив закінчений замах на злочин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, апеляційний суд визнає щире каяття у вчиненні злочину, відшкодування потерпілому завданої шкоди шляхом повернення майна.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом 1-ої та апеляційної інстанції не встановлено.

Суд апеляційної інстанції вважає, що враховуючи сукупність зазначених обставин, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні закінченому замаху на злочин проти власності, на час апеляційного розгляду перебував під вартою з 18.11.2019 року, тому приходить до висновку про те, що ОСОБА_8 можливо призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Окрім того, апеляційний суд враховує позицію прокурора-державного обвинувача, який приймав участь в суді 1-ої інстанції, та відповідно до журналу судового засідання від 20.05.2020 року та технічного запису, просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України. (а.п. 171-173).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Отже, колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції, призначив обвинуваченому занадто суворе покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку з чим вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню та оскаржуваний вирок в частині призначення покарання ОСОБА_8 підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 414, 419, 532 КПК України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2020 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від призначеного судом 1-ої інстанції покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В решті вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Засудженого ОСОБА_8 звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3