Справа № 216/2451/20
Провадження № 1-кп/216/732/20

ВИРОК
іменем України
14 грудня 2020 року
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей чи інших осіб на утриманні не має, без освіти, проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 16.03.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
учасники кримінального провадження:
обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 діючи повторно, (зважаючи на наявність скерованих щодо нього в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова 08.08.2018 року обвинувального акту за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та в Фрунзенський районний суд м. Харкова 30.10.2018 року обвинувального акту за ч. 2 ст. 186 КК України, рішення по яких не прийнято), умисно та маючи раптово виниклий єдиний злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю уваги власників помешкання, а також можливих свідків та очевидців, приблизно о 15-00 год. 17.01.2020 року, прибув до приватного домоволодіння АДРЕСА_2 для вчинення крадіжки. Де шляхом вільного доступу, пройшов через хвіртку, тим самим потрапив на територію вказаного домоволодіння, де продовжуючи свої злочинні дії, через незачинені двері незаконно проник до житлового будинку за вказаною адресою, звідки таємно викрав майно, яке належало на праві власності потерпілому ОСОБА_6 , а саме: LCD-монітор, «МТ3219F2-6С3», цифровий ефірний приймач «ROMSAT TR9110HD» та акустичну систему «РІКО», вартість яких в загальній сумі складає 530,15 гривень.
Вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного наміру до кінця, тим самим отримавши можливість розпоряджатись викраденим майном, на власний розсуд, з місця вчинення кримінального правопорушення із викраденим майном зник, обернувши його на власну користь.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 , завдав потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 530,15 грн.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, який кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 при наданні пояснень свою вину визнав, суду пояснив, що 17.01.2020 року він ішов з додому та проходячи повз подвір`я сусідки, яка проживає в АДРЕСА_2 , побачив не закриту хвіртку та вирішив зайти на території її будинковолодіння. Відкривши хвіртку зайшов на подвір`я а згодом, зважаючи на незачинені двері в приміщення будинку, відкрив такі та зайшов у середину будинок. Де в одній з кімнат побачив монітор, цифровий ефірний приймач та акустичну систему які вирішив викрасти в зв`язку з чим, взяв вказані речі у руки та заніс до свого дому. Усе викрадене мав намір продати, а за виручені кошти придбати наркотичні засоби для власного вживання. Однак, вказане майно продати не зміг, оскільки згодом усі викрадені речі були вилучені працівниками поліції.
Під час дослідження письмових доказів обвинувачений ОСОБА_3 змінив свою позицію щодо визнання вини та вказав, що він не вчиняв крадіжки, а надані суду покази неправдиві. При цьому зазначив, що всі дії які були проведені під час досудового розслідування де він визнавав свою вину є неправдивими, оскільки зізнавальні покази надавав слідчому зважаючи на те, що перебував під впливом наркотичної речовини.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого ним злочину, вина останнього повністю доводиться дослідженими в ході судового слідства доказами, а саме:
Показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 який суду пояснив, що в січні 2020 року він проживав у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, винаймаючи житло за адресою АДРЕСА_2 . Вказане житло належить ОСОБА_7 , яка фактично мешкала в цьому ж будинку, тільки в іншій кімнаті. В кінці січня 2020 року, (більш точної дати не пам`ятає, однак вказує, що така дата вірно зазначена в документах які він підписував під час досудового розслідування), він спав у винайнятому житлі, а коли прокинувся, в кімнаті, в якій він спав, виявив крадіжку належних йому монітора, цифрового ефірного приймача та акустичну систему. Згодом ОСОБА_7 повідомила його, що бачила як з будинку виходив чоловік ромської зовнішності та ніс у руках належні потерпілому речі. Після цього він викликав працівників поліції. Також зазначив, що будь яких сторонніх осіб до помешкання в цей день не впускав, двері до його житла закривались на ключ, однак в час крадіжки двері не були замкнуті на замок. Викрадені речі йому були повернуті працівниками поліції, жодних претензій до обвинуваченого не має.
Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , яка візуально знає обвинуваченого зважаючи на те, що останній живе неподалік неї. В своїх поясненнях суду пояснила, що в січні 2020 року бачила як обвинувачений виходив з будинку по АДРЕСА_2 та ніс у руках монітор та пакет, що було в пакеті їй невідомо. Однак зрозуміла, що речі які виносить обвинувачений належать потерпілому, оскілки проживала з потерпілим в одному будинку і бачила відповідний монітор у нього в кімнаті. Згодом про вказану подію повідомила потерпілого. Також зазначає, що приймала участь у слідчих діях та за її участі проводилось впізнання особи, де вона впізнала ОСОБА_3 , як чоловіка який вчинив крадіжку.
- протоколом огляду місця події та фото таблицею до нього від 17.01.2020 року, яким зафіксовано обстановку на території будинковолодіння АДРЕСА_2 та в середині будинку. Території будинковолодіння є огородженою в будинку наявні вхідні двері (а. с. 8-12).
- протоколом огляду від 01.04.2020 року, відповідно до якого предметом огляду була добровільно видана ОСОБА_3 господарська сумка в якій знаходились LCD-монітор, «МТ3219F2-6С3», цифровий ефірний приймач «ROMSAT TR9110HD» та акустичну систему «РІКО» та відео записом до нього (а. с.33-34).
- висновком експерта судово-товарознавчої експертизи №935 від 25.03.2020 року, згідно якого ринкова вартість з урахуванням зносу цифрового ефірного приймача «ROMSAT TR9110HD» та акустичну систему «РІКО» становить 530,15 гривень, при цьому вартість LCD - монітору не визначилась, в зв`язку з відсутністю інформації щодо цін на вказаний монітор (а. с. 37-44).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2020 року та відеозаписом до протоколу, під час проведення якого ОСОБА_3 продемонстрував та розповів про обставини вчинення ним крадіжки з будинковолодіння за адресою АДРЕСА_2 яка мала місце 17.01.2020 року близько 1600 год. (а. с. 97-100).
Разом з цим судом досліджувався протокол пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 28.03.2020 року (а. с.28-30), назва якого не відповідає фактично проведеній слідчій дії, оскільки з його аналізу вбачається, що таким протоколом проведено впізнання особи за фотознімками. Вказаний доказ суд вважає недопустимим зважаючи на отримання такого з порушенням порядку встановленого ч. 7 ст. 223 КПК України, яка зобов`язує слідчого чи прокурора, запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи для впізнання. Дана вимого закону органом досудового розслідування не дотримана, відповідно фактичне впізнання особи за фотознімками проводилось за відсутності двох понятих, що робить неможливим використання даного доказу при прийнятті процесуального рішення судом.
Крім цього судом звертається увага, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 не вірно зазначено рік вчинення кримінального правопорушення 17.01.2019 року, що на думку суду є механічною опискою, оскільки з досліджених судом сукупності доказів вбачається, що злочин було вчинено 17.01.2020 року, при цьому виправлення такої описки можливе під час судового розгляду.
Оцінюючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі, зокрема ними встановлюється подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та інші обставини які підлягають доказування відповідно до ст. 91 КПК України. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством. При цьому досліджені докази є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають, а їх сукупність та взаємозв`язок є достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення.
В силу вимог ст. ст. 370, 373 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність обвинуваченого доведена.
Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
Обставин, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставина, що згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, судом визнається рецидив злочину, зважаючи на наявність у ОСОБА_3 попередньої судимості по вироку суду від 16.03.2018 року за вчинення умисного кримінального правопорушення передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, при цьому суд вважає, що наявність кваліфікуючої ознаки повторність не впливає на наявність рецидиву, оскільки кваліфікуюча ознака повторності щодо обвинуваченого, виникла в зв`язку з обвинувачення останнього у вчиненні інших злочинів передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України, обвинувальні акти по яких перебувають на розгляді у інших судах.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, характер та тяжкість вчиненого ним злочину, фактичні обставини справи, спосіб вчинення злочину і його мотиви, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, під наглядом лікаря нарколога чи психіатра не перебував та не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, обтяжуючу обставину рецидив злочину, а також те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного.
З врахуванням наведеного, ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції інкримінованої статті у вигляді позбавлення волі.
Зважаючи на те, що обвинувачений вчинив злочин під час перебування на випробувальному терміні за вироком Ордженікідзівського районного суду м. Харкова від 16.03.2018 року, до нього слід застосувати положення ч. 1 ст. 71 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком. При цьому судом враховується, що вид покарання який був призначений ОСОБА_3 за вироком від 16.03.2018 року, в зв`язку з внесенням змін в Кримінальний кодексу було змінено на більш легкий вид покарання. В зв`язку з чим відповідно до приписів ч. 3 ст. 74 КК таке покарання підлягає перерахуванню за правилами п. б) ч. 1 ст. 72 КК та повинно становити два роки обмеження волі, яке в свою чергу заважаючи на застосування ст. 71 КК, також підлягає перерахунку з менш суворого виду покарання в більш суворий вид виходячи із співвідношення визначеного п. б) ч. 1 ст. 72 КПК України.
На думку суду, застосування такого виду покарання буде достатнім, як кара для обвинуваченого та є необхідним для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушення, а також відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та загальній меті покарання визначеній ст. 50 КК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні, відповідно відсутні підстави для їх стягнення.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу, однак не більше шістдесяти днів з моменту проголошення вироку.
Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, ч. 3 ст. 185 КК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Вiдповiдно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання призначеного за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.03.2018 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання - 02.04.2020 року.
- LCD-монітор, «МТ3219F2-6С3», цифровий ефірний приймач «ROMSAT TR9110HD» та акустичну систему «РІКО», в зв`язку з передачею їх на зберігання законному володільцю, - вважати повернутими законному власнику ОСОБА_6 .
Процесуальні витрати у справі відсутні.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обраний ОСОБА_3 , залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у визначений строк відбування покарання за цим вироком строк його попереднього ув`язнення з 02.04.2020 року по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження які не були присутні в судовому засіданні копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1