КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.07.2020 задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Визначено строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування, до 19.09.2020 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Додані до клопотання слідчого докази не підтверджують причетність ОСОБА_7 до кримінальних правопорушень та містять суперечності, зокрема, оперативні співробітники зазначали, що причетна до кримінальних правопорушень особа пересувається на автомобілі марки «Опель» зеленого кольору, однак ОСОБА_7 користується автомобілем марки «Опель» червоного кольору.
На думку апелянта, слідчим суддею помилково відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про огляд відеозаписів, які перебувають у органу досудового розслідування, оскільки з наявних в матеріалах судового провадження протоколів неможливо встановити особу, яка зображена на фотознімках.
Захисник вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у перегляді відеозаписів, позбавив сторону захисту можливості заперечувати аргументам сторони обвинувачення, чим порушив право ОСОБА_7 на захист.
Слідчий суддя не взяв до уваги пояснення підозрюваного про те, що в день вчинення кримінальних правопорушень він фізично не міг перебувати біля станцій метро «Шулявська», «Мінська», що може підтвердити свідок.
Крім того, не погоджуючись із зазначеною ухвалою, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив застосувати щодо нього інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, який надасть йому змогу працевлаштуватись водієм маршрутного транспортного засобу.
У апеляційній скарзі підозрюваний зазначав, що матеріали, які надані на обґрунтування клопотання слідчого, не містять доказів його причетності до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Він раніше не судимий, має на утриманні жінку та дитину, які перебувають у скрутному становищі та позбавлені можливості самостійно себе утримувати.
Крім того, ним перенесено два складних операційних втручання, в щелепно-лицевій хірургії, у зв`язку із чим йому рекомендовано вживати спеціальну їжу. 28.07.2020, після харчування у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», у нього розпочалися проблеми із шлунком, у зв`язку з чим з 29.07.2020 він не вживає їжу.
Апелянт зазначав, що він не має можливостей та бажання переховуватися від органів досудового розслідування.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні Слідчого управління Головного управління Служби безпеки України перебуває кримінальне провадження № 0005543, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 258 КК України.

Згідно даних протоколу затримання, 28.07.2020 о 01 год. 37 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та цього ж дня о 15 год. 52 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини з метою порушення громадської безпеки та впливу на вчинення органами державної влади дій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 258 КК України, у вчиненні закінченого замаху на вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини з метою порушення громадської безпеки та впливу на вчинення органами державної влади дій, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України, та у вчиненні терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створює небезпеку для життя чи здоров`я людини з метою порушення громадської безпеки та впливу на вчинення органами державної влади дій, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 258 КК України.
29.07.2020 слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із заступником начальника відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , звернулася до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.07.2020 задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Визначено строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування, до 19.09.2020 включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 258 КК України.
Крім того, слідчим доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого чи застосуванні до ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційних скаргах доводи про необгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 258 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначених кримінальних правопорушень.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а тому посилання апелянтів на відсутність у матеріалах клопотання доказів причетності підозрюваного до інкримінованих кримінальних правопорушень та наявність суперечностей у наданих слідчим доказах, є передчасними.
Дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
Посилання захисника на те, що слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про огляд відеозаписів, які перебувають у органу досудового розслідування, чим порушив право ОСОБА_7 на захист, є безпідставними, оскільки, у відповідності до положень ч. 4 ст. 193 КПК України, дослідження будь-яких матеріалів під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу є правом слідчого судді, а не його обов`язком.
Доводи апеляційної скарги підозрюваного про відсутність ризику переховування від органів досудового розслідування, є необгрунтованими.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Посилання підозрюваного на те, не що він не має наміру та можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду, не забезпечують впевненості в належній процесуальній поведінці ОСОБА_7 , тане свідчать про відсутність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Доводи підозрюваного про те, що він раніше не судимий, має на утриманні жінку та дитину, які перебувають у скрутному становищі та позбавлені можливості самостійно себе утримувати, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання підозрюваного на те, що ним перенесено два складних операційних втручання, в щелепно-лицевій хірургії, та проблеми із шлунком, у зв`язку з якими він з 29.07.2020 не вживає їжу, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки підозрюваним до апеляційної скарги не долучено та під час апеляційного розгляду не надано належних доказів на підтвердження неможливості утримання його під вартою у зв`язку із наявними у нього захворюваннями.
Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2020 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3