Справа № 156/764/20
Номер провадження: 1-кп/156/108/20
У Х В А Л А

15 жовтня 2020 року

Іваничівський районний суд Волинської області,

в складі головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
провівши в залі судових засідань Іваничівського районного суду Волинської області в режимі відеоконференції судове засідання у кримінальному провадженні № 0000159 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10.06.2015 року та №0000202 від 22.08.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст.345 КК України та ч. 2 ст.342 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Іваничівського районного суду Волинської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000159 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10.06.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст.345 КК України та ч. 2 ст.342 КК України. Ухвалою судді від 05 серпня 2020 року призначено підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженню. Ухвалою від 17 серпня 2020 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду.
23.09.2020 року в провадження Іваничівського районного суду Волинської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000202 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22.08.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст.345 КК України та ч. 2 ст.342 КК України.
Ухвалою від 30.09.2020 року об`єднано в одне провадження кримінальне провадження №0000202, внесеного до ЄРДР 22 серпня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України (справа № 156/961/20, провадження № 1-кп/156/122/20) з кримінальним провадженням № 000159 від 10 червня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України (справа № 156/764/20, провадження № 1-кп/156/108/20) присвоїно справі єдиний номер156/764/20, номер провадження 1-кп/156/108/20.

15.10.2020 року судом задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не відпали, а продовжують існувати і на стадії судового провадження. Більш м`який запобіжний захід, а ніж взяття під варту не зможе запобігти і є недостатнім для запобігання ризикам, що продовжують існувати, є виправданим за наявності суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Захисник ОСОБА_5 надіслала суду клопотання, у зв`язку з тим, що перебуває на лікарняному не має можливості прибути в судове засідання, за погодженням з підзахисним не заперечує проти вирішення питання про міру запобіжного заходу у режимі відеоконференції.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив проти вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою без участі захисника.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти даного клопотання та просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він немає наміру ухилятися від суду, перебуваючи у СІЗО не матиме можливості утримувати своїх рідних.
Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 24 серпня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів по 20 жовтня 2020 року включно, визначено розмір застави 20 ( двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 грн.
Суд бере до уваги те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.
Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. Останній злочин 22.08.2020 року обвинувачений вчинив перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, який йому було обрано слідчим суддею Іваничівського районного суду 07.07.2020 року у кримінальному провадженні від 10.06.2015 року, тому є підстави вважати що обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також переховуватися від органів досудосудового розслідування та суду так як у період з 12.06.2015 року по 06.07.2020 року перебував у розшуку. Враховуючи вік та стан здоров`я останнього, відсутність міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, недотримання обвинуваченим умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави вважати, що будучи на волі ОСОБА_4 зможе продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, судом не встановлено підстав для зміни запобіжного заходу, ризики, що існували не відпали, а продовжують існувати на стадії судового розгляду кримінального провадження, а обвинуваченим не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи, що судове провадження не завершено до спливу строку тримання під вартою, визначенні ст. 177 КПК України ризики, котрі були підставами для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду кримінального провадження не відпали, а тому відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходів на більш м`який та слід продовжити йому строк тримання під вартою до 60 днів.
Розмір застави, згідно вимог ч.4 ст. 182 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання сховатися.
З огляду на обставини обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованих йому злочинів, судом встановлено, що визначена сума застави, з урахуванням репутації обвинуваченого та ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом, є такою, що зможе достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та вважає за необхідне залишити без змін розмір застави визначеної ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 24.08.2020 року.
Керуючись ст.ст. 197, 314-316 КПК України суд,

постановив:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з 15 жовтня 2020 року.
Строк дії ухвали щодо продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 закінчується о 24 год. 13 грудня 2020 року.
Розмір застави ОСОБА_4 визначений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 24.08.2020 року в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 грн. залишити без змін.
Згідно з ч.7 ст.182 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заставу в розмірі 42040 гривень внести на депозитний рахунок: , депозитний рахунок № UA 0002504, МФО 820172, банк ДКСУ м. Київ та надати документ, що це підтверджує суду.
У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_4 покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема:
прибувати за кожною вимогою суду;
не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;
повідомляти суд про зміну місця проживання.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення.

Скерувати копію ухвали для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, що перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення їй ухвали.

Суддя ОСОБА_1