Справа № 357/8971/20
У Х В А Л А

11 вересня 2020 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000553 від 07.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України про арешт тимчасово вилученого майна,-

У С Т А Н О В И В:

09 вересня 2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000553 від 07.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, мотивоване наступним.

06.09.2020 року до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від працівника поліції БПП, про те, що 06.09.2020 року, за адресою м. Біла Церква, вул. Тімірязєва, 3, був зупинений автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , в ході перевірки документів якого було виявлено ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 та при перевірці вказаного свідоцтва базі МВС НАІС, було виявлено, що за вказаним свідоцтвом рахується інший транспортний засіб.

06.09.2020 року було проведено огляд земельної ділянки на якій виявлено автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , ключ запалення до автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

В ході проведення огляду місця події було виявлено у автомобіля марки «Volkswagen» модель «Passat» д.н.з. НОМЕР_1 відсутні номера вузлів та агрегатів транспортного засобу.

Вище вказаний автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , ключ запалення до нього та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 були вилучені до Білоцерківського ВП для проведення судових експертиз.

07.09.2020 року винесено постанову про визнання та приєднання до провадження речового доказу, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

З метою збереження речового доказу, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , передбачене ст. 170 КПК України в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

Крім цього, для досягнення завдань кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, а саме забезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникла необхідність у проведенні судових експертиз у вказаному кримінальному провадженні, предметом дослідження якої слугує речовий доказ, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Враховуючи, що для проведення експертизи потрібен тривалий час, є необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 з метою збереження речового доказу, який є предметом кримінального правопорушення.

Враховуючи, що тимчасово вилучене свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні є необхідність у накладенні на нього арешту.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити. Таким чином прокурор підтвердив свою зацікавленість у розгляді зазначеного клопотання.

Володілець вилучених речей належним чином повідомлявся про час і місце розгляду клопотання, його відсутність не являється перешкодою для розгляду клопотання згідно ст. 172 ч.1 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КУК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього кодексу.

Згідно ст.167 КПК України - тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно п.4 ч.2 ст. 167 КПК України - тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту вище описаного майна є визнання його речовими доказами та проведення судових експертиз.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення може здійснюватися також під час обшуку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 3 даної статті арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ч.1,2 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у звязку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до довідки Територіального сервісного центру №3242 (ТСЦ № 3242) №290 від 11.09.2020 року за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 зареєстрований автомобіль VOLKSWAGEN CADYY, державний номерний знак НОМЕР_3 , що дає достатні підстави вважати, що вилучене в ході огляду місця події 06.09.2020 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 має ознаки підробки, оскільки воно містить інформацію про зареєстрований автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , що не відповідає інформації з Єдиного державного реєстру МВС, крім того відповідно до вищевказаної довідки станом на 10.09.2020 року під державним номерним знаком НОМЕР_1 транспортні засоби не зареєстровані.

Отже, суд приходить до висновку, що прокурор надав суду достатньо доказів того, що незастосування арешту до майна може призвести до його зникнення та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 167-168, 170-173 КПК України,слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000553 від 07.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно під час проведення огляду місця події від 06.09.2020 року, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , виданого на автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , де зазначений номер кузова « НОМЕР_4 » .

Арештом визначити заборону зберігання, користування, розпорядження зазначеним майном їх власника та іншихосіб.

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження дозволити зберігання та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1