Справа № 372/1901/19
Провадження 1-кп-46/20
ухвала
Іменем України
07 травня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі суду присяжних:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
при секретарі: ОСОБА_6 ,
за участю прокурора: ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого: ОСОБА_10
в присутності запасних присяжних ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст.14, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 258 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
28.05.2019 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.14, ч.3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України, внесеному в ЄРДР за № 0000322.
Ухвалою суду від 17.03.2020 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту продовжено строком на 2 місяці, тобто до 15.05.2020 року включно, зобов`язавши його носити електронний засіб контролю, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_10 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово та зобов`язавши виконувати певні обов`язки.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ризики, які були враховані судом при застосуванні до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не зменшились, розгляд справи не закінчений, не допитані всі свідки, потерпілі, не досліджені інші докази. Також зазначив, що враховуючи майновий стан ОСОБА_10 , тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_10 , перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, зможе переховуватися від суду, у тому числі за кордоном, що унеможливить проведення з ним судового розгляду. Крім того, у наслідок завершення досудового розслідування та здійснення відкриття матеріалів, стороні захисту, у тому числі ОСОБА_10 , надано доступ до матеріалів кримінального провадження, які містять анкетні дані, фактичні місця проживання та інші відомості щодо свідків, потерпілих, та надані ними під час досудового розслідування покази.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 , подала клопотання про зміну запобіжного заходу, на обґрунтування якого зазначила, що аргументи сторони обвинувачення щодо наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України є необґрунтованими, обвинувачений не має наміру втікати, впливати на свідків та потерпілих або вчиняти інші злочини, просив врахувати наявність стійких соціальних зв`язків. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт у темну пору доби.
Захисник ОСОБА_8 , підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.
Згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Станом на цей час завершити судове провадження до спливу строку на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені певні обов`язки неможливо, не допитані всі свідки, потерпілі, не досліджені інші докази.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисників, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у цілодобового домашнього арешту необхідно продовжити, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Судом встановлено, що до обвинуваченого ОСОБА_10 ухвалою Обухівського районного суду Київської області застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місці, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1ст. 177 КПК України.
Ухвалою суду від 17.03.2020 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту продовжено строком на 2 місяці, тобто до 15.05.2020 року включно.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення (злочину), свідчать про підвищену суспільну небезпеку.
Таким чином, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, суд повинен врахувати тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, дані щодо працевлаштування, продовження існування ризиків, передбачених ч. 1ст.177 КПК України.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а саме ризик переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінального правопорушення.
Згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Крім того, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Також суд вважає доведеними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема:
-п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки у кримінальному провадженні ще не проведено дослідження доказів, допит свідків та потерпілих, незаконний вплив з боку на учасників кримінального провадження може призвести до зміни їх показів.
- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Ризики, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу залишаються актуальними, оскільки судом не здійснено допит потерпілих та свідків, які повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні у цьому провадженні, а наявні ризики не зменшились.
Керуючись наведеним, суд враховує дані про особу обвинуваченого, його соціальний статус, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, наявність на утриманні чотирьох дітей, а також враховуючи, що судовий розгляд кримінального провадження триває, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Разом з тим, вказані обставини не зменшують перелічених вище істотних ризиків та не є підставою для зміни чи скасування обвинуваченому запобіжного заходу. Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашній арешт у темну пору доби, судом не встановлено.
Згідно з вимогами ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки на думку суду саме такий запобіжний захід є достатнім та необхідним. Підстав для задоволення клопотання сторони захисту суд не вбачає.
На думку колегії, продовження дії запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 178, 181, 369, 370, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - задовольнити.
Клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Парафіївка Ічнянського району Чернігівської області запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 05.07.2020 року включно, зобов`язавши його носити електронний засіб контролю, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_10 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово та зобов`язавши виконувати наступні обов`язки:
- прибувати по першому виклику до органів досудового розслідування, прокуратури та суду, у визначений час;
- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, зміну засобів зв`язку;
- заборонити обвинуваченому ОСОБА_10 спілкуватися у будь-якій формі із потерпілими, свідками, особами, що здійснювали досудове розслідування по даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Дозволити ОСОБА_10 залишати протягом доби місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у разі необхідності отримання медичної допомоги йому та членам його сім`ї на період надання такої допомоги.
Роз`яснити ОСОБА_10 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати та застосовувати електронні засоби контролю.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_10 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляд цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_10 невідкладно направити до Обухівського районного відділу поліції ГУ НП в Київській області за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_10 , для виконання.
Копію ухвали направити до відома Адміністрації Державної прикордонної служби України.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 7-денний строк з дня проголошення ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5