Житомирський апеляційний суд
Справа №286/4468/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 121 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000544 за апеляційною скаргою зі змінами обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 11 лютого 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Овруча Житомирської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого

обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, перекваліфікувавши його дії на ст.119 КК України та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В змінах до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.5 ст.36 КК України та п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, таким що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що він не заперечує сам факт сварки та бійки з ОСОБА_10 , але заперечує умисність нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та ударів по голові та тулубу. Вказує, що орган досудового розслідування в обвинувальному акті та суд у вироку не зазначив дату смерті потерпілого ОСОБА_10 .. Вказує, що приймаючи рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки його поясненням, показам експерта ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , а також в достатній мірі не дослідив письмові докази по справі, зокрема протокол слідчого експерименту, протокол огляду трупу та висновки експертиз. Надає свою оцінку вказаним доказам. Стверджує, що поза увагою суду залишилася неправомірна поведінка самого потерпілого (загиблого) ОСОБА_10 , який напав на нього з ножем, а тому він змушений був захищатися. Вважає, що він діяв в межах необхідної оборони, а тому в його діях відсутній склад інкримінованого йому кримінального правопорушення.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого зі змінами, яке надійшло від прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_14 , йдеться про безпідставність доводів апелянта та про законність і обґрунтованість вироку місцевого суду.

Вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 11 лютого 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 встановлено рахувати з моменту затримання.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 1996,92 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, ОСОБА_7 25.08.2018 року, близько 15 години, по АДРЕСА_2 , перебуваючи у будинку ОСОБА_10 , який (будинок) знаходиться за вищевказаною адресою, в ході конфлікту, який виник між ними, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, руками штовхнув ОСОБА_10 , внаслідок чого останній впав з приміщення веранди будинку на подвір`я.
Після цього, ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, ногами наніс близько п`яти ударів по різним частинам тіла ОСОБА_10 , зокрема в область голови останнього.
Внаслідок вказаних дій, ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму: 1) ушита забійна рана потиличної ділянки волосяної частини голови зліва з крововиливом в м`які тканини голови, крововиливи в м`які мозкові оболонки на рівні конвекситальних поверхонь обох півкуль мозочку; 2) синець правої навколоорбітальної ділянки, синець лівої навколоорбітальної ділянки, садно спинки носу зліва в середній частині, садно лівого крила носу, садно лівої виличної ділянки; синець по зовнішній поверхні верхньої та середньої частин правої вушної раковини, синець в правій завушній ділянці з переходом на сосцеподібну ділянку; садно в ділянці підборіддя посередині; крововилив в м`які тканини голови на рівні правої тім`яно-скроневої ділянки, крововилив під тверду мозкову оболонку на рівні конвекситальної поверхні правої півкулі мозку, крововилив в м`які мозкові оболонки на рівні конвекситальної поверхні правої півкулі головного мозку (скроневої, тім`яної та потиличної доль).
За ступенем тяжкості, тілесні ушкодження у вигляді вказаної вище черепно-мозкової травми мають ознаки тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку з причиною настання смерті ОСОБА_10 ..
Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника в підтримання апеляційної скарги зі змінами, пояснення прокурора в заперечення апеляційної скарги, думку потерпілого ОСОБА_10 , який просив не позбавляти волі обвинуваченого, враховуючи, що він відшкодував йому шкоду, перевіривши доводи апеляційної скарги, зміни до апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга зі змінами задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в заподіянні умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України судом кваліфіковано вірно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що 25.08.2018 року, близько 15 год. він зайшов до свого знайомого ОСОБА_15 , по місцю його проживання по АДРЕСА_2 . Вони спілкувалися, він стояв в дверях в кімнату, а ОСОБА_16 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в кухні. В ході розмови у них виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_16 вискочив з приміщення кухні та почав бігти до нього з кухонним ножем в руці. Він вважаючи, що ОСОБА_17 хоче заподіяти йому тілесні ушкодження відхилився від нього і останній перечепився та впав в кімнаті, можливо тоді вдарився об двері, але він цього не бачив, оскільки заскочив у кімнату. Коли ОСОБА_16 почав підводитись, то він, відкинувши ножа виштовхнув його на двір з приміщення веранди. Після цього, він підійшов до ОСОБА_10 , який лежав на землі і вдарив його ногою в живіт. Після цього, він помітив, що ОСОБА_18 втратив свідомість, тому перегорнув його та почав приводити до тями : долонями плескав по обличчю, обливав водою, однак це не допомогло. В подальшому приїхала швидка допомога та працівники поліції. Через декілька днів він дізнався, що ОСОБА_19 помер в реанімаційному відділенні, не приходячи до тями. Заперечує свою причетність до смерті потерпілого та вважає, що потерпілий вдарився головою об дверну ручку під час падіння, що і призвело до отримання ним тяжких тілесних ушкоджень.
При апеляційному розгляді даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 надав аналогічні покази, уточнюючи, що коли потерпілий до нього наближався в будинку з ножем, то перечипився та впав, а коли почав підводитися, то він схопив його та виштовхав з будинку на подвір`я, де він впав обличчам. Він до нього підійшов та вдарив у живіт ногою. Коли зрозумів, що потерпілий непритомний, перегорнув його та намагався привести до свідомості. Умислу на заподіяння тілесних ушкоджень у нього не було, тому просить не позбавляти його волі.
Проте, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, підтверджується сукупністю доказів оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

- показах потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що того дня потерпілий (його батько) вранці пішов на риболовлю і коли він повернувся він не бачив, бо відпочивав. Крізь сон почув якісь крики і вийшов у веранду. Він побачив батька, який був п`яний, заспокоїв його і пішов знову відпочивати. Приблизно через півгодини він знову прокинувся, бо у дворі була швидка, працівники поліції. Він бачив як ОСОБА_20 забрали працівники поліції, а батька забрала швидка. Через декілька днів батько помер у лікарні. Щодо покарання просив обвинуваченого суворо не карати.
При апеляційному розгляді потерпілий ОСОБА_9 підтримав зазначені пояснення та уточнив, що обвинувачений відшкодував шкоду в розмірі 6 000 грн, тому просить його не позбавляти волі;
- показах свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що він проживає по сусідству з потерпілим. Того дня він був вдома і почув якийсь шум у сусідів - ОСОБА_16 , а саме образливі слова. Він вийшов на вулицю і побачив лежачого на землі потерпілого, який не рухався, а обвинувачений підійшов до нього та вдарив ногою в живіт. У потерпілого він побачив кров на обличчі, він був у розірваній майці, мокрий. Після цього він викликав швидку допомогу і поліцію. Обвинувачений нікуди не уходив і йому нічого не пояснював. Самого падіння він не бачив;
- показах свідка ОСОБА_13 , які були оголошені в судовому засіданні, про те, що того дня він знаходився вдома. До них в гості прийшов ОСОБА_7 , а через деякий час прийшов його батько (потерпілий), який був на риболовлі. Між ними виник словесний конфлікт, в ході якого батько схопив ножа і намагався вдарити ОСОБА_20 , однак останній ухилився. Після цього вони вийшли на вулицю, а що сталось на вулиці він не бачив;
- поясненнях експерта ОСОБА_11 , який в суді першої інстанції пояснив, що смерть потерпілого настала внаслідок ЧМТ. Дані ушкодження могли виникнути від удару ногою, взуту в кросівок, в правий бік голови. Також, додатково допитаний в судовому засіданні 23.01.2020 року експерт ОСОБА_11 пояснив, що достовірно встановити послідовність нанесення ударів потерпілому неможливо. Вважає, що потерпілому був нанесений прямий удар в голову, оскільки від удару об підвіконня чи об ручку дверей в місці нанесення удару повинні були залишитись якісь садна або інші сліди, а їх не було.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження:
- протоколом огляду місця події від 25 серпня 2018 року, в ході проведення якого на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає сім`я ОСОБА_16 , на траві виявлені сліди бурого кольору схожі на кров, вказані сліди, зокрема витяжка з грунту, вилучені відповідно до правил вилучення речових доказів (а.к.п. 46-48);
- протоколом огляду місця події від 25 серпня 2018 року, згідно якого в приміщенні Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області в м.Овруч, вул.Б.Хмельницького,42, ОСОБА_7 надав на огляд свої чорні кросівки, на одному з них, а саме : на правому кросівку, знаходяться сліди бурого кольору схожі на кров. Вказані кросівки вилучені відповідно до правил вилучення речових доказів (а.к.п. 49-50);
- висновком медичного огляду ОСОБА_7 від 25 серпня 2018 року про те, що на момент його проведення останній перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.к.п. 51);
- протоколом огляду трупа, згідно якого місцем огляду трупа ОСОБА_10 являється приміщення моргу Овруцької ЦРЛ м. Овруч по вул. Т.Шевченка, 106 (а.к.п. 52-53);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.09.2018 року з якого вбачається, що свідок ОСОБА_12 25.08.2018 року був очевидцем того, як ОСОБА_7 вдарив ногою лежачого на землі ОСОБА_10 . У ОСОБА_21 була розбита права частина голови, текла кров з рани (а.к.п. 57-59, 60);
- висновком експерта №842 від 07.09.2018 року, згідно якого у витяжці з ґрунту, об.№1 виявлена кров людини та антиген А. Походження даного антигену в об.№ 1 можливе за рахунок будь-якої особи, організму якої властивий антиген А. Такою особою може бути і ОСОБА_10 (а.к.п. 62-64);
- висновком експерта №843 від 07.09.2018 року, згідно якого у витяжці з сухих рослин, об.№1 виявлена кров людини та антиген А. Походження даного антигену в об.№ 1 можливе за рахунок будь-якої особи, організму якої властивий антиген А. Такою особою може бути і ОСОБА_10 (а.к.п. 68-70)
- висновком експерта №841 від 07.09.2018 року, згідно якого у змивах з кросівок, об.№1-4 виявлена кров людини та антиген А. Походження даного антигену в об.№ 1-3 можливе за рахунок будь-якої особи, організму якої властивий антиген А. Такою особою може бути і ОСОБА_10 . В об.№4 групову належність крові не встановлено, через не виявлення групових антигенів (а.к.п. 74-76);
- висновком експерта №349 від 10.09.2018 року, згідно якого при проведенні експертизи трупа гр. ОСОБА_10 було встановлено наявність наступних тілесних ушкоджень: А) закрита черепно-мозкова травма: 1) ушита забійна рана потиличної ділянки волосяної частини голови зліва з крововиливом в м`які тканини голови, крововиливи в м`які мозкові оболонки на рівні конвекситальних поверхонь обох півкуль мозочку; 2) синець в правій навколоорбітальній ділянці, синець лівої навколоорбітальній ділянці, садно спинки носу зліва в середній частині, садно лівого крила носу, садно лівої виличної ділянки; синець по зовнішній поверхні верхньої та середньої частин правої вушної раковини, синець в правій завушній ділянці з переходом на сосцеподібну ділянку; садно в ділянці підборіддя посередині; крововилив в м`які тканини голови на рівні правої тім`яно-скроневої ділянки, крововилив під тверду мозкову оболонку на рівні конвекситальної поверхні правої півкулі мозку, крововилив в м`які мозкові оболонки на рівні конвекситальної поверхні правої півкулі головного мозку (скроневої, тім`яної та потиличної доль). Тілесні ушкодження п.1 утворились від прямої дії (удар) грані тупого твердого предмету, можливо, від удару головою об такий предмет при падінні. Тілесні ушкодження п.2 утворилось від прямої дії (удар, ковзна дія, удар під кутом) тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. За ступенем тяжкості, тілесні ушкодження вказаної вище черепно-мозкової травми мають ознаки тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення та перебувають в прямому причинному зв`язку з причиною настання смерті (згідно п.2.1.3п «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.). Також при проведенні експертизи було виявлено ушкодження у вигляді зрощених переломів II, VIII, IX ребер зліва (утворились не менш ніж за 1 місяць до моменту настання смерті) та перелом VI ребра зліва з початковими явищами консолідації (утворився не менш ніж за 14 діб до моменті настання смерті) вказані ушкодження утворились від прямої дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, мають ознаки середнього ступеню тяжкості та не перебувають в причинному зв`язку з причиною настання смерті. Тілесні ушкодження у вигляді вказаної вище черепно-мозкової травми утворились не менш ніж від п`яти травмуючи впливів. Достовірно встановити послідовність заподіяння тілесних ушкоджень по наявним даним неможливо (а.к.п. 77-84);
- висновком експерта №419 від 20.11.2018 року, згідно якого при проведенні експертизи трупа гр. ОСОБА_10 було встановлено наявність наступних тілесних ушкоджень: А) закрита черепно-мозкова травма: 1) ушита забійна рана потиличної ділянки волосяної частини голови зліва з крововиливом в м`які тканини голови, крововиливи в м`які мозкові оболонки на рівні конвекситальних поверхонь обох півкуль мозочку; 2) синець в правій навколоорбітальній ділянці, синець лівої навколоорбітальній ділянці, садно спинки носу зліва в середній частині, садно лівого крила носу, садно лівої виличної ділянки; синець по зовнішній поверхні верхньої та середньої частин правої вушної раковини, синець в правій завушній ділянці з переходом на сонцеподібну ділянку; садно в ділянці підборіддя посередині; крововилив в м`які тканини голови на рівні правої тім`яно-скроневої ділянки, крововилив під тверду мозкову оболонку на рівні конвекситальної поверхні правої півкулі мозку, крововилив в м`які мозкові оболонки на рівні конвекситальної поверхні правої півкулі головного мозку (скроневої, тім`яної та потиличної доль). Тілесні ушкодження п.1 утворились від прямої дії (удар) грані тупого твердого предмету, можливо, від удару головою об такий предмет при падінні. Тілесні ушкодження п.2 утворились від прямої дії (удар, ковзана дія, удар під кутом) тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею та могли утворитись внаслідок заподіяння ударів ногами, взутими в кросівки, які були надані на експертизу (а.к.п. 85-90);
- із оглянутого в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 28.11.2018 року вбачається, як обвинувачений ОСОБА_7 розповів за яких обставин він скоїв кримінальне правопорушення (а.к.п. 93-94, 95);
- із оглянутого в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 12.08.2019 року вбачається, як обвинувачений ОСОБА_7 розповів та на місці показав як він руками виштовхував ОСОБА_10 з будинку через двері та як наніс удар ногою по лежачому на землі ОСОБА_10 в область живота (а.к.п. 161-162, 166);
- висновком експерта №347 від 27.11.2019 року, наданим на підставі ухвали Овруцького районного суду від 02.10.2019 року, якою задоволено клопотання захисника про призначення додаткової судово-медичної експертизи, згідно якого при проведенні експертизи трупа ОСОБА_10 було встановлено наявність наступних тілесних ушкоджень: А) закрита черепно-мозкова травма: 1) ушита забійна рана потиличної ділянки волосяної частини голови зліва з крововиливом в м`які тканини голови, крововиливи в м`які мозкові оболонки на рівні конвекситальних поверхонь обох півкуль мозочку; 2) синець правої навколоорбітальної ділянки, синець лівої навколоорбітальної ділянки, садно спинки носу зліва в середній частині, садно лівого крила носу, садно лівої виличної ділянки; синець по зовнішній поверхні верхньої та середньої частин правої вушної раковини, синець в правій завушній ділянці з переходом на сосцеподібну ділянку; садно в ділянці підборіддя посередині; крововилив в м`які тканини голови на рівні правої тім`яно-скроневої ділянки, крововилив під тверду мозкову оболонку на рівні конвекситальної поверхні правої півкулі мозку, крововилив в м`які мозкові оболонки на рівні конвекситальної поверхні правої півкулі головного мозку (скроневої, тім`яної та потиличної доль). Тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в м`які тканини голови на рівні правої тім`яно-скроневої ділянки, крововилив під тверду мозкову оболонку на рівні конвекситальної поверхні правої півкулі мозку, крововилив в м`які мозкові оболонки на рівні конвекситальної поверхні правої півкулі головного мозку (скроневої, тім`яної та потиличної доль) утворились від прямої дії (удар) тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, який діяв з достатньою для виникнення ушкоджень силою та не могли утворитись від падіння з вертикального положення тіла з ударом об двері, дверну ручку та інше, та також не могли утворитись при умові нанесенні удару ОСОБА_7 зліва. Достовірно встановити послідовність заподіяння тілесних ушкоджень по даним, отриманим при проведенні судово-медичної експертизи, неможливо. Тілесні ушкодження у вигляді забійної рани потиличної ділянки волосяної частини голови зліва з крововиливами в м`які тканини голови, крововиливи в м`які мозкові оболонки на рівні конвекситальних поверхонь обох півкуль мозочку утворились від прямої одноразової дії (удар) ребра тупого предмету довжиною біля 7,2 см., можливо, внаслідок удару потиличною ділянкою голови об такий предмет при падінні, та не могли утворитись при падінні з вертикального положення тіла на рівну площину, при падінні з ударом об двері, дверну ручку. Згідно відомих матеріалів кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000544 від 26.08.2018 року, до моменту заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 був в свідомості та після заподіяння тілесних ушкоджень втратив свідомість і був доставлений в Овруцьку ЦРЛ в безсвідомому стані, тому вважає, що після отримання тілесних ушкоджень у вигляді вказаної вище закритої черепно-мозкової травми, ОСОБА_10 не міг самостійно пересуватись. Даних, які б вказували на те що, ОСОБА_10 міг отримати вищевказані ушкодження за декілька годин до вказаної події по АДРЕСА_2 , при проведенні експертизи не було отримано (а.к.п. 189-192).
Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, які є належними та допустимими, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, доведена повністю.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що коли він перебував в будинку ОСОБА_10 , останній з невідомих причин, накинувся на нього з ножем, намагаючись нанести удар, а ОСОБА_7 , застосовуючи навики самооборони, захищаючись, відхилився від нападника та штовхнув його рукою, від чого останній впав та, можливо, вдарився головою об дверний проєм та вивалився на вулицю. Вискочивши на вулицю, він спробував ногою перевернути ОСОБА_10 , а зрозумівши, що останній втратив свідомість, намагався надати йому медичну допомогу.

Вказані доводи апелянта спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, в ході досудового розслідування ОСОБА_7 не заперечував факт нанесення ОСОБА_10 ударів по голові та тулубу, коли останній лежав на землі, такі обставини були ним підтверджені під час проведення слідчого експерименту від 28.11.2018 року.

Також, за участю свідка ОСОБА_12 проведено слідчий експеримент від 01.09.2018 року, під час якого останній відтворив обставини, які відбувались 25.08.2018 на подвір`ї ОСОБА_10 .. Зокрема ОСОБА_12 зазначив, що він бачив, як ОСОБА_7 наніс удар ОСОБА_10 по тулубу, в той час, як останній лежав на землі не рухаючись і права частина голови його була розбита, текла кров з рани.

Крім того, відповідно до висновку експерта №841 від 07.09.2018 року у змивах з кросівок (які були вилучені у ОСОБА_7 ), об. №1-4 виявлена кров людини та антиген А. Походження даного антигену в об. № 1-3 можливе за рахунок будь-якої особи, організму якої властивий антиген А. Такою особою може бути і ОСОБА_10 .

Зазначення апелянтом про те, що ОСОБА_10 впав та, можливо, вдарився головою об дверний проєм, спростовуються висновком експерта №347 від 27.11.2019 року, згідно якого тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_10 у вигляді крововиливу в м`які тканини голови на рівні правої тім`яно-скроневої ділянки, крововилив під тверду мозкову оболонку на рівні конвекситальної поверхні правої півкулі мозку, крововилив в м`які мозкові оболонки на рівні конвекситальної поверхні правої півкулі головного мозку (скроневої, тім`яної та потиличної доль) утворились від прямої дії (удар) тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, який діяв з достатньою для виникнення ушкоджень силою та не могли утворитись від падіння з вертикального положення тіла з ударом об двері, дверну ручку та інше, та також не могли утворитись при умові нанесенні удару ОСОБА_7 зліва. Тілесні ушкодження у вигляді забійної рани потиличної ділянки волосяної частини голови зліва з крововиливами в м`які тканини голови, крововиливи в м`які мозкові оболонки на рівні конвекситальних поверхонь обох півкуль мозочку утворились від прямої одноразової дії (удар) ребра тупого предмету довжиною біля 7,2 см., можливо, внаслідок удару потиличною ділянкою голови об такий предмет при падінні, та не могли утворитись при падінні з вертикального положення тіла на рівну площину, при падінні з ударом об двері, дверну ручку.
Крім того, відповідно до висновку експерта №419 від 20.11.2018 року тілесні ушкодження у ОСОБА_10 у виді синця в правій навколоорбітальній ділянці, синця лівої навколоорбітальній ділянці, садна спинки носу зліва в середній частині, садна лівою крила носу, садна лівої виличної ділянки; синця по зовнішній поверхні верхньої та середньої частин правої вушної раковини, синця в правій завушній ділянці з переходом на сонцеподібну ділянку; садна в ділянці підборіддя посередині; крововиливу в м`які тканини голови на рівні правої тім`яно-скроневої ділянки, крововиливу під тверду мозкову оболонку на рівні конвексигальної поверхні правої півкулі мозку, крововиливу в м`які мозкові оболонки на рівні конвекситальної поверхні правої півкулі головного мозку (скроневої, тім`яної та потиличної доль) утворились від прямої дії (удар, ковзана дія, удар під кутом) тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею та могли утворитись внаслідок заподіяння ударів ногами, взутими в кросівки, які були надані на експертизу.

Також, будучи допитаним в судовому засіданні місцевого суду судово-медичний експерт ОСОБА_22 пояснив, що смерть потерпілого настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми. Дані ушкодження могли виникнути від удару ногою, взуту в кросівок, в правий бік голови. Найбільш вірогідно, що смерть настала внаслідок нанесення ударів в праву частину голови.

Додатково допитаний в судовому засіданні 23.01.2020 року експерт ОСОБА_22 пояснив, що достовірно встановити послідовність нанесення ударів потерпілому неможливо. Вважає, що потерпілому був нанесений прямий удар в праву частину голови, так як від удару об підвіконня чи об ручку дверей в місці нанесення удару повинні були залишитись якісь садна або інші сліди, проте їх не було.

Таким чином, відповідно до висновків експертиз, тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_10 розташовані в області голови. Тобто, кров на кросівки могла потрапити лише від контакту їх з головою потерпілого, а не при спробі перевернути тіло потерпілого, як про це твердить апелянт.

Твердження апелянта про те, що в його діях вбачається необхідна оборона, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно ч.5 ст. 36 КК України визначено, що не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.

Проте, як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду, не встановлено, що мав місце напад на ОСОБА_7 з боку ОСОБА_10 , оскільки у обвинуваченого відсутні будь-які тілесні ушкодження. Крім того, подія мала місце в будинку потерпілого ОСОБА_10 , а тому у ОСОБА_7 не було підстав для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, оскільки останній сам перебував у чужому житлі. Апеляційним судом також враховано, що після того, як потерпілий перечипився та впав, не було необхідності застосовувати насильство з боку обвинуваченого та виштовхувати потерпілого з його ж будинку.

Вказання апелянта на те, що орган досудового розслідування в обвинувальному акті, а також суд у вироку не зазначив дату смерті потерпілого ОСОБА_10 , не впливає на висновки суду та кваліфікацію вчиненого ОСОБА_7 злочину, оскільки встановлено, що саме завдані ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми мають ознаки тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку з причиною настання смерті ОСОБА_10 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, в апеляційній скарзі фактично викладено незгоду з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Однак, доводи зазначені в апеляційній скарзі не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
Відповідно до п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, при оцінці доказів, як правило, суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Отже, установивши в порядку статті 91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, належність та допустимість доказів, з урахуванням доводів сторони захисту та наведенням мотивів на їх спростування, місцевий суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. ст.50, 65 КК України в межах санкції ч.2 ст.121 КК України. Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

З вищенаведеними висновками місцевого суду погоджується і апеляційний суд та, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, відсутності істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б безумовно тягнули за собою скасування судового рішення, не вбачає підстав для скасування вироку суду.

На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу зі змінами обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 11 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді: