н/п 1-кс/766/6184/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановила:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту в кримінальному провадженні № 0000219 від 20.05.2020 на нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень першого поверху, позначених на плані літерою «А», загальною площею 191,8 кв.м., будинку АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування ним, розпоряджання та відчуження..

Обґрунтування клопотання:

У провадженні СУ УМВС України в Херсонській області перебувала кримінальна справа № 520205-09, порушена за зверненням настоятеля Свято-Успенського Собору ОСОБА_4 за фактом незаконного заволодіння об`єктом нерухомості, а саме нежитловими приміщеннями будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

30.10.2012 досудове слідство у даній кримінальній справі було зупинено, на підставі п.3 ст.206 Кримінально?процесуального кодексу України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила злочин.

20.05.2020 за даним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку з тим, що на адресу СУ ГУНП в Херсонській області надійшла заява настоятеля ОСОБА_5 про незаконне заволодіння зазначеним об`єктом нерухомості, та виникла необхідність у поновленні досудового розслідування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи у 2008 році шахрайським шляхом заволоділи нерухомим майном у вигляді нежитлових приміщень першого поверху, позначених на плані літерою «А», загальною площею 191,8 кв.м., будинку АДРЕСА_1 . Зазначені приміщення розташовані на території Свято-Успенського Собору м. Херсону, та, зі слів настоятеля ОСОБА_4 , перебували у комунальній власності та підлягали поверненню Правослоавній громаді Свято-Успенського Собору, відповідно до Указу Президента України від 27.09.2002 № 279/202 та розпорядження КМУ від 27.09.2002 № 564-р. Крім того, до 2008 року зазначені приміщенні перебували у використанні адресного довідкового бюро ВДРФО УМВСУкраїни в Херсонській області.

Проте, 13.08.2008 року невстановлена особа, використовуючи паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Дніпровським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надала даний документ до Херсонської товарної біржі «Альтер-Его» з метою незаконного отримання права на майно, виконала підпис від імені ОСОБА_6 в договорі купівлі-продажу № 7015 від 13.08.2008, уклавши даний договір купівлі-продажу нежилих приміщень на першому поверсі будинку по АДРЕСА_1 , заволоділа грошовими коштами в сумі 190 000 грн.

В матеріалів справи вбачається, що 13.08.2008 Херсонською товарною біржею «Альтер-Его» зареєстровано договір № 7015 купівлі-продажу між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 191,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому покупець вказаного нерухомого майна ОСОБА_7 звернулась до Комсомольського районного суду м. Херсону з позовом до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, за результатами розгляду якого суддею Комсомольського районного суду м. Херсону ОСОБА_8 . 22.09.2008 року винесено рішення, яким позов ОСОБА_7 задоволено визнано дійсним договір купівлі-продажу зазначеного нежитлового приміщення, укладений 13.08.2008 між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , визнано за ОСОБА_7 право власності на вказане приміщення.

Відповідно до вказаного рішення 15.09.2008 право власності на нежиле приміщення по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_7 , та 16.11.2008 продано, відповідно до договору купівлі-продажу № 2226 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за яким БТІ зареєстровано право власності.

На рішення Комсомольського районного суду м. Херсону від 22.08.2008 кафедральним собором УПЦ Херсонської єпархії, Херсонською міською радою, ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в ході розгляду якої встановлено, що приміщення по АДРЕСА_1 , було побудоване на кошти православної громади та розгляд питання щодо передачі громаді Свято-Успенського кафедрального собору зазначених приміщень винесено на розгляд постійної комісії з питань комунальної власності, судом першої інстанції не перевірено, на якій підставі набув право власності на це приміщення ОСОБА_6 та не витребував правовстановлюючий документ на це приміщення. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 28.01.2009 рішення Комсомольського районного суду м. Херсону від 22.08.2008 скасовано та направлено справу на новий розгляд до Суворовського районного суду м. Херсона.

За результатами нового розгляду справи 20.03.2009 Суворовським районним судом м. Херсона позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності залишено без розгляду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсону від 01.04.2009 визнано договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 191,8 кв.м., по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , посвідчений 06.11.2008 приватним нотаріусом куницею, - недійсним; та вирішено передати вказане приміщення в комунальну власність Херсонській міській територіальній громаді.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 показав, що весною 2007 року у нього зник паспорт громадянина Україна, про що він написав заяву до районного відділу міліції. Як встановлено, ОСОБА_6 20.10.2007 звернувся до Суворовського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області з заявою про те, що в нього у березні 2007 року при невідомих обставинах зник паспорт. За результатами перевірки 26.10.2007 було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. 18.12.2007 року ОСОБА_6 Комсомольським ВМ було видано новий паспорт НОМЕР_2 . Таким чином, на час укладання договору купівлі-продажу на ХТБ «Альтер-Его» 13.08.2008 паспорт ОСОБА_6 НОМЕР_1 , виданий Суворовським ВМ від 15.10.1998 року, вважався недійсним. Крім того, ОСОБА_6 показав, що нежиле приміщення на 1 поверсі по АДРЕСА_1 , йому ніколи не належало та правовстановлюючих документів на нього він не має, договір купівлі-продажу вказаного об`єкту нерухомості на ХТБ «Альтер-Его» з ОСОБА_7 він не укладав, у вказаному договорі та у заяві про прийняття у члени біржі не розписувався, до Комсомольського районного суду м. Херсона для участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_7 не викликався. Про те, що існує договір купівлі-продажу нерухомості по АДРЕСА_1 , укладений між ним та ОСОБА_7 та про рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 22.08.2008 про визнання цього договору дійсним, дізнався лише при розгляді апеляційної скарги настоятеля Свято-Успенського Собору в Апеляційному суді Херсонської області. Хто міг скористатися його зниклим паспортом для укладання договору купівлі-продажу від 13.08.2008, він не знає.

Допитана в якості свідка директор ХТБ «Альтер-Его», ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , показала, що 13.08.2008 року до неї звернулися ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з приводу посвідчення договору купівлі-продажу приміщення на 1 поверсі по АДРЕСА_1 . Зазначені громадяни надали свої паспорти та написали заяви про прийняття у члени біржі. При укладанні договору купівлі-продажу зазначеного об`єкта нерухомості, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 документи, які підтверджують право власності ОСОБА_6 на зазначене нерухоме майно, останніми не надавались, та директором ОСОБА_10 не витребовувались. ОСОБА_10 пояснила це тим, що в подальшому даний договір мав посвідчуватися в суді, і суд мав перевіряти право власності, витребував відомості з БТІ. У зв`язку з чим, ОСОБА_10 було засвідчено договір № 7015 купівлі-продажу нерухомого майна від 13.08.2008, а саме нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 191,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 показала, що 13.08.2008 року, знаходячись у приміщені ХТБ «Альтер-Его», у присутності директора зазначеної біржі ОСОБА_10 , між нею та власником нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 191,8 кв.м., по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , було укладено договір купівлі-продажу № 7015 зазначеного нерухомого майна. Чи надавались їй правовстановлюючі документи, вона не пам`ятає, як виглядає, зовнішніх ознак ОСОБА_6 вона також не пам`ятає. ОСОБА_7 передала грошові кошти за зазначене нерухоме майно ОСОБА_10 . В подальшому ОСОБА_7 звернулась до суду з метою визнання за нею права власності на зазначене нерухоме майно для підстрахування. На підставі рішення суду ОСОБА_7 зареєструвала на себе зазначене майно в БТІ. В подальшому ОСОБА_7 продала зазначене нерухоме майна за оголошенням раніше невідомому чоловікові - ОСОБА_11 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 показав, що 06.11.2008 придбав у ОСОБА_7 нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 191,8 кв.м., по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, за 70 000 долларів США. В подальшому, коли на зазначене майно було накладено арешт, його відшукав гр. ОСОБА_12 , та повідомив, що має покупці на зазначене приміщення, та запропонував ОСОБА_11 оформити довіреність на його ім`я з правом розпоряджання даним майном. На підставі такої довіреності ОСОБА_12 було продано зазначене приміщення, кому саме ОСОБА_11 не відомо. Від продажу даного приміщення ОСОБА_12 надав ОСОБА_11 частину грошей, а саме 114 000 грн.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_12 є співмешканцем ОСОБА_7 , і вони мають спільну дитину.

Допитана ОСОБА_7 показала, що не знайомила між собою ОСОБА_11 та свого співмешканця ОСОБА_12 , на підставі чого ОСОБА_12 отримав довіреність на право розпорядження нежитловим приміщенням по АДРЕСА_1 , їй невідомо.

21.05.2010 року в рамках кримінальної справи № 520205-09 в Херсонському державному БТІ було проведено виїмку архівної (інвентарної) справи № 22465/369 на нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень першого поверху, позначених на плані літерою «А», загальною площею 191,8 кв.м., будинку АДРЕСА_1 .

22.05.2010 зазначену архівну (інвентарну) справу № 22465/369 було визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінальної справи № 520205-09.

Відповідно до Висновку експерта, наданого НДЕКЦ при УМВС України в Херсонській області, № 1945 від 21.10.2010, рукописний запис « ОСОБА_13 » та підпис від його імені, які розміщені у договорі № 7015 купівлі-продажу від 13.08.2008, який укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також в заяві на ім`я директора біржі, які вилучені в ХТБ «Альтер-Его» - виконані не гр. ОСОБА_6 , а іншою особою.

Крім того, відповідно до зазначеного Висновку експерти, рукописний запис « ОСОБА_13 » та підпис від його імені, які розміщені у договорі № 7015 купівлі-продажу від 13.08.2008, який укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який міститься в архівній (інвентарній) справі № 22465/369 Херсонського БТІ, на аркуші № 16, - виконані не гр. ОСОБА_6 , а іншою особою.

20.05.2010 року старшим слідчим по ОВД відділу СУ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_14 , накладено арешт на нерухоме майно у вигляді нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 191,8 кв.м., будинку АДРЕСА_1 .

06.12.2012 року слідчим суддею Суворовського районного суду м. Херсону ОСОБА_15 , розглянувши скаргу ОСОБА_16 , винесено ухвалу про скасування арешту, накладеного 20.05.2010 слідчим на нерухоме майно у вигляді нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 191,8 кв.м., будинку АДРЕСА_1 , а також зобов`язання слідчого ОСОБА_17 , повернути до БТІ м . Херсона інвентарну справу на зазначене нерухоме майно.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , на праві комунальної власності належить територіальній громаді в особі Херсонської міської ради, . Нежитлові приміщення першого поверху, позначені на плані літерою «А», загальною площею 191,8 кв.м., будинку АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належать ОСОБА_18 .

Крім того, з даного Витягу вбачається, що зазначене нерухоме майно з 2008 року по теперішній час є предметом договорів купівлі-продажу, дарування, іпотеки тощо, не зважаючи на те, що зазначене нерухоме майно набуте ОСОБА_7 незаконно.

У зв`язку з тим, що нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень першого поверху, позначених на плані літерою «А», загальною площею 191,8 кв.м., будинку АДРЕСА_1 , має значення для досудового розслідування, а саме може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є підстави вважати, що воно була об`єктом кримінально протиправних дій та набуте кримінально протиправним шляхом, а отже, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України має ознаки речових доказів і може бути доказами під час судового розгляду.

01.06.2020 року по кримінальному провадженню № 0000219 нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень першого поверху, позначених на плані літерою «А», загальною площею 191,8 кв.м., будинку АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом, архівну (інвентарну) справу № 22465/369 на зазначене нерухоме майно, вилучену 21.05.2010 під час проведення виїмки в БТІ АДРЕСА_2 .

У зв`язку з тим, що є підстави вважати, що даний об`єкт нерухомості перебував у власності недобросовісного набувача, а також з 2008 року по теперішній час є предметом договорів купівлі-продажу, дарування, іпотеки тощо, є ризик приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження зазначеного майна.

На підставі вищевказаного, у зв`язку із тим, що даний об`єкт нерухомості має значення для кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, встановлення законних власників нерухомого майна та повернення таким.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Слідчий надала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, зазначила, що клопотання підтримує у повному обсязі.

Власник майна у судове засіання не викликалась на підставі ч.2 ст.172 КПК України.

Мотивація суду:

Дослідивши надані до клопотання документи, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, якою визначено, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що повинен врахувати слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000219 від 20.05.2020р. за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190КК України.

Нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень першого поверху, позначених на плані літерою «А», загальною площею 191,8 кв.м., будинку АДРЕСА_1 , на яке слідчий просить накласти арешт, перебувала у власності ОСОБА_5 і за версією органу досудового розслідування була відчуджена з грубим порушенням чинного законодавства, які мають ознаки умисних дій.

На існування таких дій вказує багаторазовість, з якою вказане нерухоме майно було відчужено протягом нетривалого періоду. Зокрема, майно відчужувалося і з використанням підроблених документів особи, на яку оформлялося майно за договором купівлі-подажу.

Подальше відчудження нерухомого майна ускладнить її повернення і знівелює суть кримінального провадження, яке в даному випадку спрямоване на встановлення вини осіб у неправірному відчудженні майна а відповідно і на захист потерпілої від кримінального правопорушення, що відповідно до ч.2 КПК України є завданням кримінального провадження .

Із зазначеного вбачається, що вказане нерухоме майно є об`єктом посягання у даному кримінальному правопорушенні, є сутністю даного кримінального провадження.

Вказане нерухоме визнано слідчим речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Постійно є ризик того, що нерухоме майно, як речовий доказ, може бути втрачено, оскільки вчинені протягом тривалого часу переєстрація права власності вказують на високу ймовірність подальшого відчуження нерухомого майна шляхом перереєстрації права власності, а відповідно може ускладнити повернення майна.

Відповідно до ст.2 КПК України серед завдань кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

В даному випадку за версією органу досудового розслідування є посягання на майнові права потерпілих, і збереження предмету цих прав, і як речового доказу, на час кримінального провадження буде реальною дією, спрямованою на виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст.2КПК України.

Слідчий суддя враховує, що в результаті арешту, майно не вилучається у теперішнього власника, а тільки забороняється розпорядження майном на період кримінального провадження, і накладення арешту на нерухоме майно буде розумним та співмірнимобмеженням права власності завданням кримінального провадження.

Однак, слідчим не обґрунтовано необхідність заборони у користуванні майном.

Враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке частково відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, з урахуванням встановлених у судовому засідання обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, забезпечення права на судовий порядок вирішення спору.

Суд роз`яснює, що після того, як буде забезпечена мета, для досягнення якої накладається арешт сторони кримінального провадження мають право звернутися із заявою про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,слідчий суддя

постановила :

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, в кримінальному провадженні № 0000219 від 20.05.2020 на нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень першого поверху, позначених на плані літерою «А», загальною площею 191,8 кв.м., будинку АДРЕСА_1 , із забороною розпорядження майном..

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання протягом п`яти днів апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1