печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами ОСОБА_3 про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:
до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами ОСОБА_3 про накладення арешту на нерухоме майно, яке знаходиться у АДРЕСА_1 , а саме: одноповерхова прибудова до корпусу № 5 (інв. № 00005) літ. «З» загальною площею 991, 1 м2 та корпус № 11 літ «Ж», загальною площею 227,6 м2, які перебувають у власності ТОВ «Бізнес Проперті Груп» (код ЄДРПОУ № 40993296); корпус № 6 в літ. «Л», загальною площею 14 020,4 м2, який перебуває у власності ТОВ «ІСВ-ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ № 39560471); корпус № 59 літ. «К», загальною площею 10 973,9 м2, який на даний час зруйнований до фундаменту, в реєстрі не значиться, перебував у власності ТОВ «Мірра-Девелопмент» (код ЄДРПОУ № 39758857); нежитлові приміщення 3-6-го поверхів лабораторно-побутового корпусу № 9 літ. «І», площею 2240,6 м2, які перебувають у спільній частковій власності ТОВ «Ост Енерджі Груп (код ЄДРПОУ № 43114846) та Корпорації «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» (код ЄДРПОУ № 34690805), заборонити представникам ДП «Завод «Арсенал», ТОВ «Бізнес Проперті Груп», ТОВ «ІСВ-Інвест», ТОВ «Мірра-Девелопмент», ТОВ «Ост Енерджі Груп», Корпорації «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» та іншим особам, у володінні та/або користуванні яких знаходяться вказані об`єкти нерухомості користуватися та/або розпоряджатися ними у будь-який спосіб до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні № 0001215 від 20.04.2017 та заборонити будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на зазначені об`єкти нерухомого майна.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що ГСУ Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001215 від 20.04.2017 за фактом зловживання службовим становищем під час відчуження об`єктів нерухомості ДП «Завод «Арсенал», які не підлягали приватизації, та незаконному поділу загальної земельної ділянки, яка перебувала у постійному користуванні заводу за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшою зміною користувачів окремих виділених земельних ділянок, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

В судове засідання учасники не з`явились, про дату, час та місце розгляд клопотання повідомлялись належним чином. Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без застосування технічних засобів фіксації судового засідання, яка за своїм змістом є заявою про розгляд клопотання у його відсутність.

23.09.2020 від власників об`єктів нерухомого майна надійшли заперечення щодо накладення арешту на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КК України неприбуття слідчого, прокурора, власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Прокурор у клопотанні про накладення арешту на нерухоме майно зазначив, що на підставі Договору простого товариства (спільної діяльності) № 10 від 18.12.2007 ДП завод «Арсенал» увійшов до складу учасників простого товариства нерухомим майно (виробничими приміщеннями, цехами, будівлями площею 32 588 кв.м.) на загальну суму 134 млн. 775 тис., гривень, а інші учасники - внесенням грошових коштів. В подальшому учасники простого товариства уклали додаткову угод № 6 від 18.07.2013 до договору № 10, відповідно до якої ДП завод «Арсенал» вийшов зі складу учасників спільної діяльності. При цьому, прокурор у клопотанні зазначає, що укладення додаткової угоди відбулося в порушення чинного законодавства України. Зокрема, зазначив, що відсутнє рішення Кабінету Міністрів України щодо погодження укладення додаткової угоди № 6 та виходу ДП завод «Арсенал» зі складу учасників спільної діяльності. Також зазначає, що Розпорядженням № 804-р від 04.06.2008 Кабінет Міністрів України з метою збереження у держаній власності об`єктів, що належать до сфери управління НКАУ скасовано наказ НКАУ від 13.12.2007 № 385 «Про надання дозволу на відчуження нерухомого майна Державного підприємства «Завод «Арсенал» указано ГоловКРУ разом з НКАУ і Фондом державного майна негайно вжити заходів до розірвання договору простого товариства (спільної діяльності) № 10 від 18.12.2007 за участю Державного підприємства «Завод «Арсенал», а сам договір підлягає припиненню/розірванню. Таким чином, службові особи ДП завод «Арсенал» вчинили незаконне відчуження нежитлових приміщень та з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні було накладено арешт, підстави для якого наявні до теперішнього часу.

Разом з тим, представниками власників нерухомого майна 23.09.2020 надано слідчому судді докази вжиття заходів з розірвання договору простого товариства (спільної діяльності) № 10 від 18.12.2007 та погодження уповноваженого державного органу виходу Державного підприємства завод «Арсенал» зі складу учасників простого товариства (спільної діяльності).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Між тим, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Клопотання органу досудового розслідування обґрунтовувалося тим, що нерухоме майно може бути відчужене, а тому з метою виконання завдань у кримінальному провадженні на нього необхідно накласти арешт.

Зазначені обставини, на етапі досудового розслідування повинні бути підтверджені відповідними доказами, які слідчий та прокурор повинні були зібрати та надати слідчому судді під час розгляду клопотання.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має переконується в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обтяження з метою уникнення негативних наслідків.

До клопотання про арешт майна прокурором надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, копію постанови слідчого про визнання речовими доказами об`єктів кримінально протиправних дій від 26.06.2017.

Проте у вказаних документах та у самому клопотанні прокурора відсутні будь-які об`єктивні дані щодо причетності ТОВ «Бізнес Проперті Груп», ТОВ «ІСВ-Інвест», ТОВ «Мірра-Девелопмент», ТОВ «Ост Енерджі Груп», Корпорації «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» до кримінальних правопорушень щодо яких внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, службові особи ТОВ «Бізнес Проперті Груп», ТОВ «ІСВ-Інвест», ТОВ «Мірра-Девелопмент», ТОВ «Ост Енерджі Груп», Корпорації «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» не мають жодного стосунку до службових осіб ДП «Завод «Арсенал». У вказаному кримінальному провадженні стосовно службових осіб ТОВ «Бізнес Проперті Груп», ТОВ «ІСВ-Інвест», ТОВ «Мірра-Девелопмент», ТОВ «Ост Енерджі Груп», Корпорації «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» підозра у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення не здійснювалася та стосовно самих ТОВ «Бізнес Проперті Груп», ТОВ «ІСВ-Інвест», ТОВ «Мірра-Девелопмент», ТОВ «Ост Енерджі Груп», Корпорації «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал», як юридичних осіб, провадження також не здійснюється.

Додані до клопотання слідчого про арешт майна документи не підтверджують існування обставин, які б дійсно мали значення для вирішення питання про арешт відповідного нерухомого майна, а саме, обставин, які б підтверджували можливість використання відповідного нерухомого майна як доказу у кримінальному провадженні № 0001215 та його відповідності критеріям для речових доказів, правових підстав набуття майна товариством.

Відповідно до п.7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Окрім того, накладення арешту на нерухоме майно із забороною власнику майна вчиняти будь-які дії по його відчуженню, розпорядженню та користуванню паралізувало нормальну діяльність товариства, що тягне за собою збитки в господарській діяльності та фактично позбавляє можливості в подальшому здійснювати свою господарську діяльність, виплачувати заробітну плату, сплачувати податки, виконувати зобов`язання перед контрагентами та обмежує права власника щодо отримання прибутку від діяльності товариства.

Отже, в умовах реалізації сторонами конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, відсутні у справі обставини, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння юридичної особи майном та обумовлювали арешт її майна, оскільки посадові особи зазначених у клопотанні прокурора товариства не є підозрюваними у кримінальному провадженні, процесуальний статус самих товариств органом досудового розслідування не визначено.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України, на думку слідчого судді, слідчим в матеріалах клопотання належним чином не обґрунтовано необхідність накладання арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, у зв`язку з його необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами ОСОБА_3 про накладення арешту відмовити.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1