Справа № 452/184/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1030/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
встановила:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Погірці, Самбірського району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, визначено остаточне покарання ОСОБА_7 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю один рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.1) п.2) ч.1 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 27 листопада 2019 року о 19 год. 00 хв. у м. Рудки на вул. Степана Бандери, 5, Самбірського району Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території костелу «Успіння Пресвятої Діви Марії», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, зайшов на територію господарського двору вищевказаного костелу, звідки таємно викрав садово-будівельний одноколісний візок торгової марки «Forte», вартістю 300 грн., чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 умисно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 27 листопада 2019 року о 23 год. 00 хв. у м. Рудки на вул. Степана Бандери, 5, Самбірського району Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території костелу «Успіння Пресвятої Діви Марії», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, зайшов на територію господарського двору вищевказаного костелу та повторно таємно викрав садово-будівельний візок з двома колесами, вартістю 700 грн., чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Зазначає, що редакція ч.1 ст. 185 КК України, що діяла на час вчинення злочину 27.11.2019, передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років. З 01.07.2020 набирав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018. Вказаним Законом внесено зміни до санкції ч.1 ст. 185 КК України «Крадіжка» та передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років. Покарання у виді позбавлення волі новою редакцією ч.1 ст. 185 КК України не передбачено.

Звертає увагу на те, що зазначена норма кримінального закону, відповідно до ч.3 ст. 5 КК України, в частині, що скасовує застосування покарання у виді позбавлення волі має зворотну дію, оскільки в цій частині пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а тому поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання нею чинності.

Наголошує, що суд першої інстанції не врахував наведених положень щодо дії кримінального закону в часі та призначив ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, не дивлячись на те, що діюча на даний час редакція ч.1 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі не передбачає, а тому має в цій частині зворотну дію.

Акцентує, що суд першої інстанції не дотримався вищезазначених положень щодо дії кримінального закону в часі, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, застосувавши закон, що не підлягає застосуванню та не застосувавши закон, що підлягає застосуванню.

Просить змінити вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2020 року відносно ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком шість місяців; за ч.2 ст. 185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України вважати ОСОБА_7 засудженим за сукупністю злочинів до остаточного покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

Згідно із ст. 75 КК України вважати ОСОБА_7 звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Вина ОСОБА_7 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченогоОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.
Ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Разом з тим, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення, як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з вимогами ч.ч.1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Так, оскаржуваним вироком від 18 серпня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України до покарань у виді позбавлення волі на певний строк.

Редакція ч.1 ст. 185 КК України, що діяла на час вчинення злочину 27 листопада 2019 року, передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Разом з тим, на момент постановлення вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_7 набрав чинності Закон України №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року, яким, окрім іншого, внесені зміни до санкції ч.1 ст. 185 КК України, а саме про те, що з 01 липня 2020 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Покарання у виді позбавлення волі новою редакцією ч.1 ст. 185 КК України не передбачено.

Таким чином, внесені законодавцем зміни до санкції вищезазначеної частини статті, призвели до пом`якшення кримінальної відповідальності, яка має зворотну дію у часі.

За таких обставин, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 185 КК України, не врахував положень щодо дії кримінального закону в часі, що вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у зв`язку з чим, вирок в цій частині підлягає зміні, згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 серпня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 185 КК України до шести місяців арешту; за ч.2 ст. 185 КК України - до одного року шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України вважати ОСОБА_7 засудженим за сукупністю злочинів до остаточного покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до одного року шести місяців позбавлення волі.

Згідно із ст. 75 КК України вважати ОСОБА_7 звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3