Справа № 160/93/15-к
Провадження № 1-в/931/12/20
У Х В А Л А
07 серпня 2020 року смт. Локачі
Локачинський районний суд Волинської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Апеляційного суду Волинської області від 24.09.2015 року,
До Локачинського районного суду Волинської області надійшло клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Клопотання мотивує тим, що його було засуджено вироком Апеляційного суду Волинської області від 24.09.2015 року за ч.2 ст. 389 КК України до одного місяця чотирьох днів арешту.
Таким чином, обвинувальний вирок стосовно нього набрав законної сили 24.09.2015, проте не був виконаний і уже минули строки давності виконання зазначеного вище обвинувального вироку, що передбачені ст. 80 КК України.
Просить звільнити його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Засуджений у судове засідання не з`явився. У клопотанні від 27.07.2020 року просив проводити судове засідання без його участі.
Прокурор у судовому не заперечував щодо звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено наступне.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано за два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно з ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Локачинського районного суду від 20.07.2015 у справі №160/93/15-к за ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Локачинського районного суду від 30.07.2014 та призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк один рік чотири дні.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік.
Вироком Апеляційного суду Волинської області від 24.09.2015 у справі №160/93/15-к вирок Локачинського районного суду від 20.07.2015 в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий вирок. Призначено покарання за ч.2 ст. 389 КК України у виді арешту на один місяць. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання за даним вироком частково невідбутого покарання за вироком Локачинського районного суду від 30.07.2014, остаточно до відбування призначено один місяць чотири дні арешту.
Однак, як вбачається із матеріалів справи, вирок у відношенні ОСОБА_4 не був виконаний.
Із пояснень засудженого, що містяться у матеріалах справи, останній від відбування покарання не переховувся, проживав у с. Холопичі Локачинського району з вересня 2015 року по вересень 2018 року, на даний час переїхав у с. Будятичі Іваничівського району, де проживає зі своєю співмешканкою, що також підтверджується довідкою Затурцівської сільської ради Локачинського району № 666 від 16.12.2019 року, отже засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі виконання вироку, що свідчить про відсутність в його діях ухилення від відбування покарання.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку підставне і підлягає до задоволенню, позаяк з моменту набрання вироком Апеляційного суду Волинської області від 24.09.2015 законної сили двохрічний строк закінчився і протягом цього строку засуджений не перешкоджав його виконанню.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, на підставі ст.80 КК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 від відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Волинської області від 24.09.2015 року за ч.2 ст. 389 КК України, у виді одного місяця чотирьох днів арешту на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи діб з моменту її оголошення.
Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1