печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 14.07.2020 про часткову відмову в задоволенні клопотання від 04.07.2020 у кримінальному провадженні №0000506 від 03.03.2020 р.,

ВСТАНОВИВ:
25.08.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , яка передана слідчому судді того ж дня, на постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 14.07.2020 про часткову відмову в задоволенні клопотання від 04.07.2020 у кримінальному провадженні №0000506 від 03.03.2020 р..

В обґрунтування доводів скаржник посилається на те, що вона звернулась до ТУ ДБР, розташованого у м.Києві з клопотанням від 06.07.2020 про отримання відомостей стосовно кількості робочих днів коли кримінальні провадження номер 0000398 від 03.07.2015 року та 0000399 від 03.07.2015 та 0000073 від 12.03.2016 одночасно перебували в слідчому управлінні національної поліції в місті Києві на стадії досудового слідства в приміщенні за адресою м. Київ, вул. Володимирська,15. Проте своєю постановою від 14.07.2020 слідчий Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Києві ОСОБА_5 частково відмовив у задоволенні вказаного клопотання, про що виніс постанову, яку особа, що подала скаргу, вважає неконкретною та такою, що підлягає скасуванню внаслідок її незаконності та необґрунтованості.

Особа, яка подала скаргу, в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином. На адресу суду надійшла заява від ОСОБА_3 про розгляд скарги за її відсутності.

Особа, рішення якої є предметом оскарження до слідчого судді, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду скарги в судове засідання не з`явилась, жодних заперечень, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України).

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000506 від 03.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

06.07.2020 року ОСОБА_3 до ТУ ДБР, розташованого у м.Києві було скеровано клопотання в порядку ст. 220 КПК України в межах кримінального провадження №0000506 від 03.03.2020.

14.07.2020 року слідчим ТУ ДБР, розташованого у м.Києві ОСОБА_6 було винесено постанову «про часткову відмову у задоволенні клопотання» за результатами розгляду «клопотання (електронною поштою надійшло від заявника від 04.07.2020)», отриманого Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві 10.07.2020.

Відтак вказана скарга подана повноважною особою, у визначений законом спосіб, тобто є прийнятною для розгляду слідчим суддею на стадії досудового розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України, постанова, крім змісту обставин, які є підставами для її прийняття, має містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Зі змісту постанови вбачається, що слідчим ТУ ДБР, розташованого у м.Києві ОСОБА_6 жодним чином не обґрунтовано часткової відмови в задоволенні клопотання, що свідчить про її невідповідність вимогам, встановленим ч. 5 ст. 110 КПК України, є невмотивованою, оскільки в ній відсутній зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття такого процесуального рішення, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Зазначене свідчить про невідповідність оскаржуваної постанови імперативним вимогам кримінального процесуального закону та дає слідчому судді достатні підстави для її скасування, та зобов`язання слідчого розглянути клопотання ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 110, 220 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 1-40, 110, 220, 223, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 14.07.2020 про часткову відмову в задоволенні клопотання від 04.07.2020 у кримінальному провадженні №0000506 від 03.03.2020 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 14.07.2020 про часткову відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні номер №0000506 від 03.03.2020.

Зобов`язати уповноважених службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м.Києві у кримінальному провадженні №0000506 від 03.03.2020 повторно розглянути клопотанні від 06.07.2020 в порядку та строки передбачені ст. 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1