Справа № 199/1123/20
ВИРОК
іменем України

21 липня 2020 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0001209 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2019 року, у відношенні обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпрі, громадянина України, українця, зареєстрованого та фактичного проживаючого, у будинку АДРЕСА_1 , не працевлаштованого, із середньою освітою, не одруженого, на утримані малолітніх та непрацездатних осіб не маючого, раніше судимого:

-06.02.2013 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Звільнився 16.06.2017 умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 26 днів;

-02.05.2019 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч.1 ст. 125 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин;

-03.03.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст. 389, ст.71, п.4 ч.1 ст.72 КК України, до покарання у виді арешту на строк 1 місяць 12 днів, - покарання відбув повністю

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст.121 КК України,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив аналогічне кримінальне правопоуршення проти життя та здоров`я особи.

Так, 13 липня 2019 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_3 перебував біля паркану будинку № 12 по вулиці Вузловій в місті Дніпро, де побачив раніше знайомого йому ОСОБА_6 .

Перебуваючи у вказаному місці, приблизно о 23 годині 35 хвилин, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на фоні неприязних стосунків стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , того ж дня, а саме 13.07.2019, приблизно о 23 годині 37 хвилин, продовжуючи перебувати біля території домоволодіння АДРЕСА_1 , діючи умисно, стоячи обличчям до ОСОБА_6 на відстані витягнутої руки, своєю правою рукою дістав із своєї кишені одягнутих на ньому шортів, металевий предмет схожий на розкладний ніж, загальною довжиною 12 см., та утримуючи його за руківку у правій руці, завдав 4 послідовних удари з права на ліво ОСОБА_6 клинком зазначеного ножа в область грудної клітини з ліва.

Вважаючи свої злочинні дії доведеними до кінця ОСОБА_3 з місця вчиненого кримінального правопорушення зник. В результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: рубця (№1) на лівій бічній поверхні тулуба по передньо-пахвовій лінії на рівні 6-го міжребір`я (розташований на відстані 127 см вгору від підошовноїповерхні стопи, та на 21см ліворуч умовно-серединної лінії тіла), що є наслідком загоєння не проникаючої колото-різаної рани, по лівій передньо- паховій лінії 6му міжребір`ї, яка переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, та сліпо закінчується в підлеглих м`язах грудної клітини.
- рубця (№2) на лівій бічній поверхні тулуба на рівні 10го міжребір`я по задньо-паховій лінії (розташований на відстані 111 см вгору від підошовноїстопи, та на 27см ліворуч умовно-серединної лінії тіла), що є наслідком загоєння проникаючої колото-різаної рани, по лівій задньо-пахвовій лінії 10му міжребір`ї, яка переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, проникає в синус лівої плевральної порожнини в проекції рани, та сліпо закінчується в ній з явищами лівостороннього гематороксу та розвитком в посттравматичному періоді лівосторонньої нижньо-долевої пневмонії та лівостоннього плевриту.
- рубця (№3) на рівні крила клубової кістки по лівій бічній поверхні тулуба (розташований на відстані 96 см вгору від підошовної поверхні стопи, та31 см ліворуч умовно-серединної лінії тіла), що є наслідком загоєння не проникаючої колото-різаної рани в проекції лівого крила клубової кістки яка переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно- жирової клітковини, та сліпо закінчується в підлеглих м`язах.
- рубця (№4) в поперековій області ліворуч ближче до лівої бічної поверхні тулуба, на рівні 2-го поперекового хребця лінійний рубець ( розташований на відстані 97 см вгору від підошовної поверхні стопи, та на 14 см ліворуч умовно-серединної лінії тіла), що є наслідком загоєння не колото-різаної рани в поперековій області яка переходить враньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, та сліпо закінчується в підлеглих м`язах.
- саден на грудній клітині та на передній черевній стінці.
За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден на грудній клітині та передній черевній стінці відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6
За своїм характером виявлені вищезазначені тілесні ушкодження у вигляді рубців №1,3,4 що є наслідком загоєння колото-різаних поранень відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). На підставі пункту 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6
За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у вигляді рубця №2, що є наслідком загоєння проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно пункту 2.1.3 «й» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджений наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.
Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечного для життя в момент заподіяння, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Під час первісного допиту 05 березня 2020 у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище визнав повністю. Пояснивши, що зазначена подія відбувалася у вечірній час, обставини того дня пам`ятає погано. У той час він перебував на вулиці Вузловій біля своєї хати, через деякий час до нього підійшов ОСОБА_6 . Він дістав з кишені маленький перочинний ніж, та ударив ним ОСОБА_6 , за що дуже жалкує, прохає вибачення та кається.

Однак, у судовому засіданні 18.03.2020 року обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що хоче змінити свої покази з мотивів того, що намагався примиритися з потерпілим ОСОБА_6 , а тому раніше надав суду не правдиві покази. Як пояснив ОСОБА_3 суду, того дня він перебував біля паркану домоволодіння ОСОБА_6 , та зробив зауваження через те, що останній продав неповнолітнім особам самогон зі свого двору, внаслідок чого він дуже обурився, та стався між ними конфлікт, який полягав у нецензурному висловлюванні на адресу один одного. Коли він попрямував додому його наздогнали ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та хтось з них штовхнув його у спину, від чого він впав на землю обличчям униз, останні почали його бити, внаслідок чого він отримав: розбиту переносицю носа, зламані 3 ребра, розбита голова, при цьому він увесь був залитий своєю кров`ю. Після чого він побачив, що ОСОБА_6 тримає у своїй руці ножа, видно було лише лезо, яким ОСОБА_6 та наніс йому поранення в область правого плеча. Він у ОСОБА_6 вибив із рук ножа, та намагаючись захиститися від нападників зробив 3 горизонтальні рухи ножем у бік ОСОБА_6 . При цьому його донька ОСОБА_9 та його мати все бачили. Далі, усі розійшлися по хатам, а швидка допомога та поліція приїхали лише через 2-3 години після цього.

Крім того обвинувачений ОСОБА_3 , зазначив, що з приводу його побиття та продажу самогону неповнолітнім особам до правоохоронних органів він не звертався. Пояснити чому під час слідчого експерименту за його участі вказав на дату вище вказаних подій 16.07.2019 року пояснити не зміг.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд допитавши потерпілого ОСОБА_6 , свідків, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння при вищевикладених обставинах.

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що 13 липня 2019 року у нічний час, за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 дуже «гепав» по їхньому забору та кричав щоби він виходив на двір. Вийшовши на вулицю за двір він побачив, ОСОБА_3 , його матір та дочку, які стояли спілкувалися. Підійшовши до них на відстань двох метрів він почав спілкуватися, дочка та матір ОСОБА_3 відразу пішли до хати, залишися на дворі тільки ОСОБА_3 , якому він дослівно сказав « ОСОБА_10 , коли це вже все закінчиться», той у відповідь почав на нього нецензурно лаятися. У цей момент ОСОБА_3 роблячи один крок своєю правою ногою у його бік, наніс один удар ножем в область живота. Він намагався відійти від ОСОБА_3 , але той наніс йому ще три удари ножем. Внаслідок різкого болю він відштовхнув ОСОБА_3 від себе, а той підсковзнувшись, упав та вдарився головою об бордюрний камінь, а коли підвівся пішов до себе додому. У цей час, він перебуваючи у шоковому стані побачив, що з нього сильно тече кров. Після чого викликали поліцію та швидку допомогу.

Допитаний свідок ОСОБА_8 , суду пояснив, що потерпілий ОСОБА_6 це його батько. Сам він працює у Державній службі надзвичайних ситуацій, 13 липня 2019 року, він, його дружина ОСОБА_11 та батько ОСОБА_6 поїхали до знайомих святкувати ювілей, а мати залишилася вдома. Назад повернувся він та його дружина, а батько ОСОБА_6 повернувся пізніше. У той час надворі вже було темно, як раптово на вулиці почули крики ОСОБА_3 , який лаявся нецензурною лайкою, та дослівно сказав: «Я Вас зараз буду убивати!». На двір вийшов він, його матір та дружина. ОСОБА_3 стоячи обличчям до нього почав лаятися, та погрожувати що заріже, внаслідок чого він відштовхнув ОСОБА_3 , потім мати крикнула, що у ОСОБА_3 є ніж, який він тримає у руках за спиною. На крики матері вибігли сусіди які ОСОБА_3 заспокоїли, після чого він сам пішов до хати. У цей час, близько 23.30 години батько повернувся зі святкування ювілею переодягнувся та пішов на вулицю спілкуватися до ОСОБА_3 , внаслідок чого останній його батька сильно порізав.

Крім того, свідок додав, що ОСОБА_3 він взагалі не бив, так як йому не дозволяє професійна етика. Самогон його батько нікому не продає, а після подій які трапилися 13 липня, ОСОБА_3 продовжував погрожувати розправою його родині.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 показала суду, що знає ОСОБА_3 , як особу яка постійно вчиняє розбої на їхній вулиці. Потерплій ОСОБА_6 її свекор з яким вони мають добрі відносини. 13 липня 2019 року, вона та її чоловік поверталися зі святкування дня народження, а свекор залишився на святі, а потім приїхав пізніше. У той час вона, її чоловік та мати перебували у своєму будинку на подвір`ї, як на вулиці раптово почули галас ОСОБА_3 , який дослівно кричав « виходьте, я вас буду різати», відчинивши двері, він почав на неї нецензурно лаятися. До ОСОБА_3 підійшов її чоловік ОСОБА_8 , а ОСОБА_3 хотів ударити її чоловіка ножом, який тримав у руках за спиною. На крик матері збіглися сусіди та стримали конфлікт, після чого всі розійшлися. Вже пізніше вона дізналася, що ОСОБА_3 порізав її свекра на вулиці, але сам механізм нанесення тілесних ушкоджень вона не бачила, а бачила лише наслідки. Після того, як приїхали дві швидкі допомоги, бачила ОСОБА_3 , який був не ушкоджений окрім розбитої губи.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала суду, що ОСОБА_3 - її сусід, знає його дуже давно, відносини з ним неприязні. Потерпілий ОСОБА_6 її чоловік. На протязі довгого проміжку часу ОСОБА_3 поводе себе агресивно по відношенню до оточуючих осіб, а після його звільнення з колонії став ще більше агресивним. Постійно вживає алкогольні напої, внаслідок чого погрожує усім вбити, постійно ламає забори. 13 липня 2019 року, вона разом зі своїм сином - ОСОБА_8 та невісткою ОСОБА_11 перебували на подвір`ї власного домоволодіння, та раптово почули що ОСОБА_3 через паркан почав дослівно кричати «виходьте буду вас різати», та почав сильно «гепати» по забору. Її син - ОСОБА_8 відкрив калитку, та дослівно запитав у ОСОБА_3 «що ти робиш?», у цей момент ОСОБА_3 почав намагатися однією рукою обійняти її сина, а інша рука ОСОБА_3 була за спиною, у якій вона побачила зажате лезо ножа. ОСОБА_3 намагався зарізати її сина, але вона почала голосно кричати, внаслідок чого збіглися сусіди та загострений конфлікт стих. Через деякий проміжок часу, приїхав її чоловік ОСОБА_6 , та пішов надвір розмовляти з ОСОБА_3 , однак останній наніс її чоловіку ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 показала суду, що обвинувачений ОСОБА_3 її батько, відносини з ним неприязні. З потерпілим ОСОБА_6 відносини нормальні. 13 липня 2019 року, приблизно о 23.00 вона почула крики з надвору, коли вийшла на вулицю то побачила свого батька ОСОБА_3 , який стояв біля забору домоволодіння Кондиків, при цьому перебуваючи у дуже сп`янілому вигляді і лаявся на останніх. Підійшовши до них вона побачила, що її батько намагається влаштувати бійку, та за спиною у руці тримає ножа. У цей час, на вулицю вийшла її бабуся і вони почали заспокоювати ОСОБА_3 , відібрали того ножа у ОСОБА_3 та кинули на землю, знадвору біля забору. Ймовірно її батько цей ніж побачив та згодом підібрав. Далі, вона разом з бабусею та ОСОБА_3 розмовляли на вулиці, у цей час підійшов ОСОБА_6 та дослівно запитав у її батька «Коли вже це все закінчиться?», у відповідь на що її батько ОСОБА_3 замахнувся рукою на ОСОБА_6 , самого ножа вона не бачила, бо вже було темно. Вона силою затягнула свою бабусю до хати, а її чоловік зачинив на замок калитку. Однак, все ж таки вона вийшла на вулицю із двору та побачила, що її батько лежить на землі, а у ОСОБА_6 , який стояв дуже сильно текла кров з живота. Після чого вони викликали швидку допомогу та поліцію.

При цьому, свідок ОСОБА_13 зазначила, що після першого конфлікту ОСОБА_3 з сином потерпілого ОСОБА_6 жодних ушкоджень у ОСОБА_3 не було, а поліція до них приїздить постійно, бо її батько внаслідок вживання алкоголю, завжди всім погрожує розправою, раніше притягався до кримінальної відповідальності, наразі довгий час не працює перебуваючи на її утримані та бабусі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав суду, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 його сусіди, з останнім відносини неприязні.13 липня 2019 року, увечері він перебував у сусідів вдома, як раптово з надвору почув крики, вийшовши побачив, що ОСОБА_3 біля подвір`я Кондиків влаштував конфлікт з сином та невісткою потерпілого ОСОБА_6 . У цей час, він намагаючись вирішити конфлікт побачив, що ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у руці за спиною тримав ніж, невеликого розміру з невеликим лезом, можливо що складний. Він, вирішивши що конфліктна ситуація вичерпала себе, пішов до своєї хати, однак згодом знов почув крики на вулиці, побачив, що ОСОБА_3 лежить на землі, а ОСОБА_6 стояв на вулиці з живота якого сильно текла кров. Далі, приїхала швидка допомога та поліція.

Крім того, свідок додав, що особисто неодноразово звертався до поліції через те, що ОСОБА_3 кидався на нього з ножом та погрожував зарубати топором, однак поліцією було проігноровано його звернення, а усі погрози ОСОБА_3 , трапляються загалом через зловживання алкогольними напоями останнім.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.
- Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене правопорушення або таке, що готується від 14.07.2019 року потерпілий ОСОБА_6 звернувся до правоохоронних органів, для вжиття заходів по відношенню до громадянина ОСОБА_3 , який наніс йому тілесні ушкодження ножем у місті Дніпрі по вулиці Вузловій, 12,що мало місце 13.07.2019 близько 23.30.

- Відповідно до протоколу огляду місця події від 14.07.2019 у період часу з 01.35 до 02.00 години, за участі понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_14 та спеціаліста ОСОБА_16 оглядалася ділянка місцевості розташована по вулиці Вузлова, а саме поблизу будинку № 12 та № 12А, навпроти яких розташований будинок № 5 вулиці Обхідна, між домами знаходиться ділянка з грунтово-пісочним покриттям загальною площею близько 15х5 метрів, на ділянці поблизу воріт будинку № 12 на відстані близько 1.5 м на поверхні грунту знаходився металевий предмет схожий на складний ніж, загальною довжиною близько 12 см., довжина клинка близько 6 см., ширина леза в найширшій частині 1.9 см., рукоятка виготовлена із металу, на даному предметі, а саме на лезі мається речовина червоно-бурого кольору. На відстані від вищевказаного предмета у бік будинку АДРЕСА_3 , на поверхні бетону маються плями округлої форми речовини червоно-бурого кольору.

В ході огляду було виявлено та вилучено:

- предмет схожий на ніж зі слідами РБЦ,

- змив з поверхні бетону РБЦ на марлевий тампон;

- За результатами висновку судово-медичної експертизи від 11.11.2019 № 3403е: за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:

-рубця (№1) на лівій бічній поверхні тулуба по передньо-пахвовій лінії на рівні 6-го міжребір`я (розташований на відстані 127 см вгору від підошовної поверхні стопи, та на 21см ліворуч умовно-серединної лінії тіла), що є наслідком загоєння не проникаючої колото-різаної рани, по лівій передньо- пахвовій лінії 6му міжребір`ї, яка переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, та сліпо закінчується в підлеглих м`язах грудної клітини.

-рубця (№2) на лівій бічній поверхні тулуба на рівні 10го міжребір`я по задньо-пахвовій лінії (розташований на відстані 111 см вгору від підошовної поверхні стопи, та на 27см ліворуч умовно-серединної лінії тіла), що є наслідком загоєння проникаючої колото-різаної рани, по лівій задньо-пахвовій лінії 10му міжребір`ї, яка переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого:шкіри, підшкірно-жирової клітковини, проникає в синус лівої плевральної порожнини в проекції рани, та сліпо закінчується в ній з явищами лівостороннього гематороксу та розвитком в посттравматичному періоді лівосторонньої нижньо-долевої пневмонії та лівостоннього плевриту.

-рубця (№3) на рівні крила клубової кістки по лівій бічній поверхні тулуба (розташований на відстані 96 см вгору від підошовної поверхні стопи, та на 31см ліворуч умовно-серединної лінії тіла), що є наслідком загоєння не проникаючої колото-різаної рани в проекції лівого крила клубової кістки яка переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно- жирової клітковини, та сліпо закінчується в підлеглих м`язах.

-рубця (№4) в поперековій області ліворуч ближче до лівої бічної поверхні тулуба, на рівні 2-го поперекового хребця лінійний рубець (розташований на відстані 97 см вгору від підошовної поверхні стопи, та на 14см ліворуч умовно-серединної лінії тіла), що є наслідком загоєння не проникаючої колото-різаної рани в поперековій області яка переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, та сліпо закінчується в підлеглих м`язах.

-саден на грудній клітині та на передній черевній стінці.

Вищевказані тілесні ушкодження спричинені від неодноразової механічної дії гострого предмету (предметів), який володів колючо-ріжучими властивостями, яким (якими) могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними властивостями, що діяли деякі в напрямку с заду на перед, та деякі зліва на право, що підтверджується даними медичної документації, оглядом потерпілого та напрямком раньового каналу.

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді саден на грудній клітині та передній черевній стінці відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі пункту 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6

За своїм характером виявлені вищезазначені тілесні ушкодження ОСОБА_6 у вигляді рубців №1, 3,4 що є наслідком загоєння колото-різаних поранень відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21день). На підставі пункту 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження ОСОБА_6 у вигляді рубця №2, що є наслідком загоєння проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно пункту 2.1.3 «й» «правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_6 ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони спричинені незадовго до надходження на стаціонарне лікування в 6МКЛ (14.07.2019 року), тобто і в термін на який вказує обстежений.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 можливо вказати, вони не характерні для утворення внаслідок падіння з висоти власного зросту.

Відповідь на питання, що до спричинення ушкоджень власноручно не входить до компетенції судово-медичного експерта оскільки містить в собі елемент умислу, можливо лише вказати, що вони знаходяться в анатомічно доступних ділянках для спричинення власноруч, але враховуючи характер виявлених тілесних ушкоджень, вважаю їх не характерним для утворення.

- За результатами висновку судово-імунологічної експертизи від 26.11.2019 № 1436, - при досліджені зразка крові потерпілого ОСОБА_6 встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

- За результатами висновку судово-імунологічної експертизи від 26.11.2019 № 1437, - при досліджені зразка крові підозрюваного ОСОБА_3 встановлена група 0 з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

- У відповідності до судово-цитологічної експертизи від 18.12.2019 № 1066 - в слідах на клинку ножа, вилученого 14.07.2019 в ході огляду місця події біля будинку № 5 по вул. Обхідна в м. Дніпро (навпроти будинків № 12 та 12А по вул. Вузлова в м. Дніпро) (об`єкти № 1,2), встановлено наявність крові та виявлений білок людини. На всій іншій поверхні клинка (об`єкт №3) та на рукоятці даного ножа (об`єкт №4) наявність крові не встановлено. Також в слідах на лівій половині клинка (об`єкт №2) виявлені клітини поверхневого шару незроговілого багатошарового плоского епітелію. Клітини епітелію з ядрами та мікрочастки тканини людини на іншій поверхні ножа в цитологічних препаратах з об`єктів №№1, 3-4 не виявлені.

При цитологічному дослідженні крові в об`єктів № 1 встановлено її належність особі чоловічої генетичної статі. Статева належність крові та клітини в об`єктів № 2 не встановлена, через відсутність придатних для обліку формених елементів крові в цитологічних препаратах з даного об`єкту та через непридатність для цитологічного обліку ядер виявлених клітин. При встановлені групової належності крові в об`єктах №№1,2 та клітин в об`єкті №2 виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0.

Отриманий результат дослідження не виключає походження крові, виявленої на правій половині клинка ножа (об`єкт № 1) від чоловіка (чоловіків), а крові та клітин, виявлених на лівій половині клинка ножа (об`єкт №2) від особи (осіб), з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, у тому числі і від потерпілого ОСОБА_6 враховуючи групову належність його крові. При цьому походження крові та клітин від гр-на ОСОБА_3 у даних об`єктах можливе тільки в якості домішку, оскільки при серологічному досліджені був виявлений також і антиген Н ізосерологічної системи АВ 0, який є основним групоспецифічним антигеном крові останнього.

- За результатами судово-імунологічної експертизи № 1447 від 06.12.2019 року - на наданому марлевому тампоні зі змивами (об`єкт № 1) встановлена наявність крові людини.

При серологічному досліджені сліду крові (об`єкт № 1), в ньому виявлений антиген А ізосерологічної системи АВ0. Отриманий результат дослідження не виключає можливості походження вказаного сліду за рахунок крові особи ( осіб ) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В.

Враховуючи отримані результати дослідження та групову приналежність крові потерпілого ОСОБА_6 , 1966 р.н. не виключена можливість походження вказаного сліду за рахунок крові потерпілого, оскільки виявлений в сліді крові (об`єкт №1) антиген А є групоспецифічним для його крові.

Враховуючи отримані результати дослідження та групову приналежність крові підозрюваного ОСОБА_3 1962 р.н., а саме те, що антигену Н який є групоспецифічним антигеном його крові в сліді крові (об`єкту №1) не виявлено, даних про присутність крові підозрюваного ОСОБА_3 не отримано.

- Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 20.11.2019 року у період часу з 12.00 по 12.10 годину за адресою пл. Соборна № 14 за участі: потерпілого - ОСОБА_6 , експерта ОСОБА_17 , у присутності двох понятих, де потерпілий ОСОБА_6 відтворив механізм спричинення йому тілесних ушкоджень які йому було завдано 13.07.2019 у нічний час, близько 23.30 години по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , які йому спричинив ОСОБА_3 раніше йому знайомий.

Як пояснив потерпілий ОСОБА_6 він перебував у вказаний день та час, за місцем свого мешкання, АДРЕСА_3 , та на вулиці почув крик. Вийшов на вулицю де побачив ОСОБА_3 , його матір та доньку ОСОБА_9 . Коли його побачив ОСОБА_3 то одразу почав наступати на нього, тобто ОСОБА_3 йшов у його бік, і в цей час ОСОБА_9 та мати ОСОБА_3 забігли у двір.

Коли ОСОБА_3 підійшов до нього то руки ховав за спиною, а підійшовши ближче на відстань витягнутої руки ОСОБА_3 замахнувся правою рукою з права на ліво в його бік, та завдав 4 послідовних удари в область грудної клітини ліворуч, і потерпілий відчувши сильний біль, своєю лівою рукою відштовхнув ОСОБА_3 , який позадкував через дорогу та за дорогою впав біля бетонної плити.

Далі, за допомогою статиста у присутності експерта потерпілий відтворив механізм завданих ударів, та пояснив що удари були спричинені чимось гострим, можливо ножем, однак так як було темно, то в руках ОСОБА_3 він нічого не бачив, а з ран відразу почала йти кров.

- Відповідно до постанови слідчого про зберігання речових доказів та вирішення питання про них від 20.11.2019 року визнано в якості речового доказу DVD-R диск, із записом слідчого експерименту від 20.11.2019 за участі потерпілого ОСОБА_6 , даний диск після його перегляду в судовому засіданні зберігається в матеріалах кримінального провадження.

- Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 22.11.2019 року № 3503е за яким:- Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень можливо вказати,що вони не суперечать механізму їх утворення на який вказує ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту за його участю від 20.11.2019 року.

За результатами Висновку експерта №1436 від 26.11.2019, при дослідженні зразка крові потерпілого ОСОБА_6 1966 р.н.встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО.

- У відповідності до протоколу проведення слідчого експерименту від 11.02.2020 року у період часу з 11.32 по 11.40 години за адресою м. Дніпро пл. Соборна, 14, за участі обвинуваченого ОСОБА_3 , експерта СМЕ - ОСОБА_18 , а також у присутності понятих встановлено, що учасники слідчої дії зібралися у приміщенні СМЕ, де обвинуваченому ОСОБА_3 було запропоновано пояснити які обставини відбувалися на вулиці Вузлова в м. Дніпро, 16.07.2019 для відтворення механізму того що відбувалося, на що ОСОБА_3 дав свою згоду, та пояснив, що 16.07.2019 року у вечірній час коли він по вул. Вузлова в м. Дніпро рухався у напрямку свого будинку біля будинку № 12, між ним та його сусідом ОСОБА_6 стався конфлікт, в ході якого відбулось наступне: ОСОБА_6 з його сином підбігли до нього ззаду, та хтось з них штовхнув його у спину, від поштовху він упав на землю обличчям до низу. Далі він відчув удари які здійснювались ногами з обох сторін, також удари приходились у область голови та обличчя. В цей час, надвір вибігли його донька ОСОБА_9 та мати направившись в їх бік. Далі, ОСОБА_3 підвівся на ноги, повернувся обличчям до ОСОБА_6 та побачив у його правій руці гострий край леза ножа, яким він замахнувся у його бік, а саме у область правого плеча, лезо пройшло по лінії правого плеча. Після того, ОСОБА_3 правою рукою вихопив ніж з руки ОСОБА_6 , а саме схопив за рукоятку ножа, та став утримувати далі у своєї правій руці, та продовжуючи стояти обличчям до ОСОБА_6 почав відступати назад, а в цей час з його слів ОСОБА_6 продовжував йти за ним. В цей час, як пояснив ОСОБА_3 він виставив праву руку у якій був ніж у напрямку ОСОБА_6 та почав відмахуватися з ліва на право та з права на ліво на рівні черевної частини тіла, та грудної клітини ОСОБА_6 близько 2-х, 3-х разів. Чи доторкалося лезо ножа в цей момент до тіла ОСОБА_6 пояснити він не зміг, пояснюючи це тим, що у нього з брови йшла кров і він нічого не бачив. Крім вказаного, ОСОБА_3 пояснив, що потерпілий трохи нижче нього за зростом. Руку з ножем він тримав трохи спрямовано до низу по відношенню до черевної частини тіла потерпілого. Лезо ножа він тримав зліва на право та з право на ліво. Далі , ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_6 та його син пішли додому, а він викинув ніж та пішов до дому. При цьому додав, що його мати та донька ОСОБА_9 були на вулиці однак стояли у нього за спиною.

- За результатами висновку експерта № 506е від 14.02.2020 року за яким: - Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, у ОСОБА_6 можливо вказати, що вони не відповідають механізму їх утворення на який вказує ОСОБА_3 в ході проведення слідчого експерименту за його участю від 10.02.2020 року, саме в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_3 вказав та показав, що не наносив локальні удари ножем, а «відмахувався» ножем, - не співпадає локалізація та направлення ударів від яких утворилися виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6

- Відповідно до постанови слідчого про зберігання речових доказів та вирішення питання про них від 01.02.2020 року визнано в якості речового доказу вилучений в ході проведення огляду місця події від 14.07.2019 року предмет схожий на ніж, змиви речовини бурого кольору, та зразки крові потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Паперовий пакет №1447 в середині якого знаходиться змиви РБК вилучені під часу огляду місця події та зразок крові потерпілого ОСОБА_6 , паперовий пакет № 1066 в середині якого знаходиться ніж здано до камери схову АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - для зберігання.

-- Відповідно до постанови слідчого про зберігання речових доказів та вирішення питання про них від 11.02.2020 року визнано речовим доказом DVD-R диск на якому міститься запис слідчого експерименту за участі ОСОБА_3 та вирішено зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_3 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

З врахуванням викладеного, доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він в процесі самооборони не спричиняв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а лише вихопив ніж у останнього та оборонявся і відмахувався ножем, суд розцінює як неспроможні та спрямовані на уникнення персональної відповідальності, з врахуванням наступного.

Версія засудженого та його захисника спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_6 , згідно яких 13 липня 2019 року у нічний час, під час конфліктної ситуації спровокованої ОСОБА_3 , останній наніс йому один удар ножем в область живота, він намагався відійти від ОСОБА_3 , але той наніс йому ще три удари ножем.

Зазначені показання потерпілого ОСОБА_6 узгоджуються з даними висновку експерта від 11.11.2019 № 3403е: за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рубців №1,№2, №3, №4.

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження ОСОБА_6 у вигляді рубців №1, 3,4 що є наслідком загоєння колото-різаних поранень відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21день).

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження ОСОБА_6 у вигляді рубця №2, що є наслідком загоєння проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно пункту 2.1.3 «й» «правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Так, особисто ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту за участі судового експерта та безпосередньо в судовому засіданні вказав на те, що він обороняючись здійснив декілька горизонтальних змахів ножем у бік ОСОБА_6 .

Разом з тим, допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 , підтвердивши складені нею Висновки №2403е від 11.11.2019 та №506е від 14.02.2020 спростувала доводи ОСОБА_3 та вказала, що враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, у ОСОБА_6 можливо вказати, що вони не відповідають механізму їх утворення на який вказував ОСОБА_3 в ході проведення слідчого експерименту за його участю від 10.02.2020 року, саме в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_3 вказав та показав, що не наносив локальні удари ножем, а «відмахувався» ножем. Однак, по механізму спричинення тілесних ушкоджень вказаному ОСОБА_3 - не співпадає локалізація та направлення ударів від яких утворилися виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 .

При цьому за час розгляду даного кримінального провадження документального підтвердження не знайшли доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про отримання ним тілесних ушкоджень від потерпілого ОСОБА_6 та його сина ОСОБА_8 , коли ті за його версією повалили його на землю били ногами та по усім частинам тіла у тому числі і голові, поламали ребра та нанесли ножове поранення в область правого плеча .

Судом ретельно перевірялися доводи обвинуваченого ОСОБА_3 з приводу наявних у нього тілесних ушкоджень, при цьому судом витребовувалась та досліджувалась інформація огляду чергового лікаря-хірурга відносно ОСОБА_3 1962 р.н. дата огляду 14.07.2019 о 02.30 годині, що надійшла до суду 11.06.2020 від КНП «МКЛ №6»Дніпровської міської ради.

Так, даними об`єктивного огляду виявлено: «отек мягких тканей, ссадины левой половины лица. Параорбитальные гематомы век левого глаза. На рентгенограмме органов грудной клетки, черепа-костно-травматических изменений нет» Диагноз: ушиб грудной клетки справа. Ушиб ссадины мягких тканей лица. Рекомендовано амбулаторное лечение у хирурга по месту жительства».

Тобто, не підтверджена та спростована об`єктивними клінічними даними версія обвинуваченого ОСОБА_3 щодо отримання ним від дій потерпілого ОСОБА_6 та його сина ОСОБА_8 , тілесних ушкоджень у виді: перелом ребер та ножового поранення в область правого плеча.

При цьому суд визнає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_3 , про те, що він відмахувався від потерпілого ОСОБА_6 та спричинив останньому тілесні ушкодження внаслідок необхідної оборони від дій потерпілого, оскільки в обстановці, яка склалася між потерпілим та засудженим, не було реальної загрози життю ОСОБА_3 , не відбулося такого посягання, яке б викликало у нього невідкладну необхідність заподіяти потерпілому шкоди здоров`ю, необхідної для негайного відвернення посягання. Тілесних ушкоджень, характерних для виникнення їх у результаті самооборони, у ОСОБА_3 не виявлено. При цьому потерпілий ОСОБА_6 не виключив можливість походження тілесних ушкоджень у обвинуваченого у зв`язку з тим, що коли він його порізав то він внаслідок різкого болю відштовхнув від себе ОСОБА_3 , а той підсковзнувшись впав та вдарився головю. Свідок ОСОБА_14 , в цій частині також підтвердив покази потерпілого, та вказав про те, що коли він почув крики та вискочив на вулицю то побачив, як ОСОБА_3 лежав на землі, а ОСОБА_6 стояв і у нього із живота сильно текла кров.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_3 поставив під сумнів виявлені у потерпілого ОСОБА_6 тілесні ушкодження, стверджуючи про те, що ножем який він відібрав у потерпілого взагалі не можливо нанести такі тяжкі ушкодження, так як розмір ножа та його лезо, були незначним для заподіяння тяжких наслідків ОСОБА_6 .

Оглянувши, безпосередньо в судовому засіданні ніж, що відповідно до постанови слідчого від 01.02.2020 року, був визнаний речовим доказом, обвинувачений ОСОБА_3 у категоричній формі заперечив, проти того, що саме цим ножем він спричинив потерпілому тілесні ушкодження.

У свою чергу потерпілий ОСОБА_6 , вказав про те, що саме даним ножем йому і були нанесені ОСОБА_3 тілесні ушкодження.

За таких обставин з метою перевірки доводів обвинуваченого ОСОБА_3 та перевірки їх дійсності, за клопотанням сторони захисту до суду викликалась судово-медичний експерт ОСОБА_19 , яка складені нею висновки №3403е, №3503е та №506е підтримала, при цьому роз`яснивши, що із врахуванням характеру та локалізації виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 можливо вказати, що вони не відповідають механізму їх утворення на який вказує ОСОБА_3 в ході проведення слідчого експерименту за його участю від 10.02.2020 року, оскільки саме в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_3 вказав та показав, що не наносив локальні удари ножем, а лише «відмахувався» ножем. Проте, механізм спричинення тілесних ушкоджень вказаних ОСОБА_3 не співпадає локалізації та направленню ударів від яких утворилися виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 .

Викликана у судове засідання експерт ОСОБА_20 , підтвердила складений нею 18.12.2019 Висновок №1066, та оглянувши речовий доказ, а саме ніж, вказала що проводила дослідження саме даного предмету, та серед іншого, дійшла Висновків, що отриманий результат дослідження не виключає походження крові, виявленої на правій половині клинка ножа (об`єкт № 1) від чоловіка (чоловіків), а крові та клітин, виявлених на лівій половині клинка ножа (об`єкт №2) від особи (осіб), з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, у тому числі і від потерпілого ОСОБА_6 враховуючи групову належність його крові. При цьому походження крові та клітин від гр-на ОСОБА_3 у даних об`єктах можливе тільки в якості домішку, оскільки при серологічному досліджені був виявлений також і антиген Н ізосерологічної системи АВ 0, який є основним групоспецифічним антигеном крові останнього.

При цьому, свідок ОСОБА_14 який був присутній в якості понятого під час проведення огляду місця події від 14.07.2020 року, в ході якого було виявлено і вилучено ніж та згодом визнано його речовим доказом і передано для проведення експертизи, особисто в судовому засіданні впізнав вилучений у його присутності ніж та підтвердив, що саме даний ніж вилучався під час огляду місця події де він брав участь, після того як слідчий запакував ніж до спец пакету він, разом із іншим понятим ОСОБА_15 , поставив свій підпис у протоколі.

Крім вказаного, допитані судом свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , вказали проте, що під час першого конфлікту ОСОБА_3 із ОСОБА_8 , який є сином потерпілого, ОСОБА_3 тримав за своєю спиною ножа, тобто вже тоді обвинувачений намагався спричинити своїм ножем тілесні ушкодження свідку ОСОБА_8 , однак був за цим помічений, та зупинений свідком ОСОБА_13 . При цьому, зазначений ніж як вказала суду свідок ОСОБА_13 вона із бабусею відібрали у її батька - обвинуваченого ОСОБА_3 і викинули на землю. Як вказала свідок ОСОБА_13 , вона не виключає можливості, що її батько ОСОБА_3 підібрав цей самий ніж, оскільки він бачив куди його викинули, та міг його знову підняти з землі, аби продовжити зберігати при собі.

Свідок ОСОБА_14 також суду повідомив, що під час першої конфліктної ситуації ОСОБА_3 біля подвір`я родини Кондиків влаштував конфлікт з сином та невісткою потерпілого ОСОБА_6 , саме тоді свідок і побачив, що ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у руці за спиною тримав ніж, невеликого розміру з невеликим лезом, можливо що складний. Під час другої конфліктної ситуації, свідок почувши крики на вулиці і побачив, що ОСОБА_3 , лежить на землі, а потерпілий ОСОБА_6 стояв на вулиці з живота якого сильно текла кров.

Як зазначив в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , під час другого конфлікту, він сам вийшов на двір та побачив ОСОБА_3 , його матір та дочку свідка ОСОБА_21 .

Свідок ОСОБА_21 , суду повідомила, що під час другого конфлікту до неї, її бабусі та її батька ОСОБА_3 вийшов лише потерпілий ОСОБА_6 , який хотів поспілкуватися із її батьком та дослівно запитав звернувшись до її батька: «Коли це все вже закінчиться?»

Тобто, виходячи с показів свідка ОСОБА_21 , показам якої у суду не має підстав не довіряти та ставити їх під сумнів, - на вулиці під час другого конфлікту окрім потерпілого і обвинуваченого не було.

Наведений судом детальний аналіз показів свідків, свідчить про наявність фактично двох конфліктних ситуацій: першої між обвинуваченим ОСОБА_3 та свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та другої між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 .

З огляду на наведені фактичні обставини, доводи обвинуваченого щодо того, що його били свідок ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_6 , а він від них захищався, за час судового розгляду справи свого підтвердження не знайшли, через що відповідні покази обвинуваченого суд розцінює як усталену модель захисту від пред`явленого обвинувачення, форму реалізації права на захист і бажання пом`якшення кримінальної відповідальності та покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що покази допитаних в суді свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_6 , повістю узгоджуються з результатами висновків експертів та протоколом проведення слідчого експерименту від 20.11.2019 року за участі потерпілого ОСОБА_6 .

Також під час судового розгляду не були встановлені підстави для того, щоб ставити покази усіх допитаних свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 та потерпілого ОСОБА_6 під сумнів. Останні давали свідчення вільно, деталізовано і послідовно, їх покази узгоджуються як між собою так із рештою досліджених судом доказів, та не викликають сумнівів у суду , щодо їх достовірності. Крім вказаного, свідок ОСОБА_21 будучи рідною донькою обвинуваченого ОСОБА_3 , могла б створити останньому штучне алібі. Проте, будучи попередженою судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів - дала суду правдиві свідчення.

Наведені обставини в сукупності з загальною кількістю та локалізацію отриманих потерпілим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень дають суду підстави відхилити відповідні твердження обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо його самооборони, оскільки характерних для самооборони тілесних ушкоджень у нього не виявлено. Сам же обвинувачений ОСОБА_3 , використав таке знаряддя кримінального правопорушення, як ніж, заподіявши як легкі тілесні ушкодження так і тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Тобто ОСОБА_3 свідомо припускав настання тяжких наслідків від таких своїх дій, проте байдуже ставився до їх настання, тобто вчинив злочин з непрямим умислом.

Наведені дані свідчать, що ОСОБА_3 не перебував у стані необхідної оборони і не перевищував її меж, оскільки в цей момент з боку потерпілого не було реальної загрози і не існувало суспільно небезпечного посягання на його життя і здоров`я.

Так, умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (ст. 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками.

Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах із матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

Зі встановлених судом обставин справи вбачається, що ОСОБА_3 у ході сварки завдав потерпілому удар ножем. За даними висновку судово-медичної експертизи у потерпілого виявлено тілесні ушкодження, які належать до тяжких за критерієм небезпеки для життя.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_3 , умисно завдаючи удару ножем потерпілому, розраховував на можливе поранення потерпілого, хоча не бажав, але свідомо припускав такі наслідки. При чому тяжкість цих наслідків у його свідомості не була конкретизована, тобто він діяв з невизначеним (непрямим) умислом.

У такому випадку є всі підстави констатувати наявність непрямого умислу в діях ОСОБА_3 щодо спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, за якого особа, хоча не бажає, але свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, однак при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкості цієї шкоди. У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Зазначені обставини вказують на наявність у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, і виключають можливість кваліфікації його діяння за ознаками ст. 124 КК України.

За час судового розгляду жодними доказами не підтвердилися доводи обвинуваченого про те, що виявлені у нього 14.07.2019 тілесні ушкодження були спричинені саме потерпілим ОСОБА_6 та його сином ОСОБА_8 .

Як і не підтвердились доводи ОСОБА_3 , що конфліктна ситуація із потерпілим ОСОБА_6 виникла саме через те, що через паркан власного домоволодіння потерпілий начебто продавав неповнолітнім особам самогон.

Також спростована за час судового розгляду і версія обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що події між ним та потерпілим відбувалися близько 18.00 години. Так, відповідно показів всіх допитаних свідків та потерпілого ОСОБА_6 , події відбувалися 13 липня 2019 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин. Покази потерпілого ОСОБА_6 в частині вчинення відносно нього кримінального правопорушення, підтверджуються, серед іншого і протоколом проведення слідчого експерименту від 20.11.2019 року за його участі за наслідками проведення якого було складено Висновок судово-медичної експертизи від 11.11.2019 № 3403е, відповідно до якого експерт ОСОБА_17 , вказала про те, що враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_6 ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони спричинені незадовго до надходження на стаціонарне лікування в 6МКЛ (14.07.2019 року), тобто і в термін на який вказує обстежений.

Досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки він своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_3 умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто тяжке тілесне ушкодження.

За таких обставин вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

Правові підстави для ухвалення виправдувального вироку відсутні.

Під час проведення 11.02.2020 слідчого експерименту за участі ОСОБА_3 , про що було складено відповідний протокол, ОСОБА_3 вказав, що події мали місце, 16.07.2019, проте, як було встановлено в судовому засіданні насправді події за даним кримінальним провадженням мали місце 13.07.2020 про в судовому засіданні не заперечував і сам обвинувачений ОСОБА_3 .

Разом з тим, наведене не впливає на зміст протоколу від 11.02.2020, не тягне його недопустимість з огляду на приписи ст. 89 КПК України,та жодним чином не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 121 КК України.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Таким чином, суд доходить висновку, що досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення в межах обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України, як такі що виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Надані обвинуваченим ОСОБА_3 почесні грамоти, суд не визнає як пом`якшуючі обставини, оскільки вони характеризували особу обвинуваченого в кінці 1970 на початку 1980 років, тобто майже 40 років тому назад.

5.Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є тяжким, умисним, закінченим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема і те, що під час судового розгляду не встановлено вчинення потерпілим будь-яких неправомірних чи провокативних дій, які б могли зумовити спричинення йому тілесних ушкоджень. Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, не розкаявся, є неодноразово судимим, має не зняті та не погашені судимості за кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я, одним з яких є особливо тяжке кримінальне правопорушення за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України.

ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога-психіатра не перебуває, має постійне зареєстроване місце проживання, де зі слів свідків, які є сусідами характеризується вкрай негативно, дану інформацію підтвердила і донька обвинуваченого, вказавши про те, що її батько внаслідок зловживання алкоголю, завжди всім погрожує розправою, раніше притягався до кримінальної відповідальності, наразі довгий час не працює перебуваючи на її утримані та бабусі.

Свідок ОСОБА_14 також зазначив, що особисто неодноразово звертався до поліції через те, що ОСОБА_3 кидався на нього з ножем та погрожував зарубати топором, однак поліцією було проігноровано його звернення, а усі погрози ОСОБА_3 , трапляються загалом через зловживання алкогольними напоями останнім.

Крім вказаного, суд враховує й схильність ОСОБА_3 до вчинення умисних кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи із використанням в якості знаряддя кримінального правопорушення ножа, оскільки як за даним кримінальним провадженням так і за кримінальним правопорушенням, за яким він був засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 06.02.2013, - ОСОБА_3 обрав як знаряддя вчинення кримінального правопорушення ніж.

Суд також враховує й конкретні обставини саме даної справи, а саме незначний привід для конфлікту та провокативну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді реального позбавлення волі строком на 7 років, позицію потерпілого ОСОБА_6 , який просив призначити максимальне покарання, у свою чергу обвинувачений та його захисник просили суд ухвалити виправдувальний вирок, - суд вважає за необхідне призначити покарання виключно у виді реального позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , виключно в межах ізоляції від суспільства, та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Призначення ж покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків за ст. 76 КК України не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо. Дійшовши такого висновку, суд враховує схильність ОСОБА_3 до вчинення тяжких кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я, оскільки кримінальне правопорушення за даним вироком він вчинив через досить короткий проміжок часу після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, наведене вказує на систематичність злочинних дій ОСОБА_3 та небажання точно і неухильно додержуватися законів України.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Залишити раніше застосований запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у виді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів - вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його фактичного затримання.

Застосований відповідно до ухвали судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у відношенні ОСОБА_3 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту - залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази: - 2-компакт диски DVD-R- на яких відображені слідчі експерименти за участі обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_22 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: - паперовий-пакет №1447 в середині якого знаходяться змиви РБК вилучені під час огляду місця події. Паперовий конверт білого кольору в середині якого знаходиться зразок крові потерпілого ОСОБА_6 паперовий-пакет № 1066 в середині якого знаходиться ніж вилучений в ході огляду місця події, які зберігаються в камері схову СВ ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (порядковий номери 10611) після набранням вироку законної сили знищити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_23 -Почтовик

21.07.2020