Справа №212/8206/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої - ОСОБА_5 потерпілої ОСОБА_6 , представниці потерпілої ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001781 від 08.10.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась у місті Кіровськ, Мурманської області, Російської Федерації, громадянка України, освіта повна середня, офіційно не працевлаштована, незаміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має, інвалідності не має, не судима місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.10.2020 року, в денний час доби, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, знаходилась за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , та в цей час у неї виник злочинний умисел, направлений на теємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, а саме майна, яке належить ОСОБА_6 . В цей же день, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 прийшла до території домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_4 08.10.2020, приблизно о 9:30 годині, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що на території вищевказаного домоволодіння нікого немає, впевнившись в тому, що будь-які можливі свідки та очевидці відсутні, та в тому, що її дії носять таємний характер, через ворота зайшла на територію вказаного домоволодіння, після чого, застосувавши фізичну силу, ривком відчинила вхідні двері будинку та проникла в середину будинку.

Діючи далі, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні вказаного будинку, почала підшукувати майно, яке можна викрасти, та пройшовши до вітальної кімнати, на тумбочці помітила телевізор «Mirta», з діагональю 32 дюйми, чорного кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1948 від 23.10.2020 року становить 4121,25 гривень, який належить ОСОБА_6 , та визначила його як об`єкт свого злочинного посягання. Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_4 взяла зазначений телевізор та винесла за межі території домоволодіння, тим самим таємно викрала його, після чого разом з викраденим майном з місця скоєння злочину зникла, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 завдано майнову шкоду на суму 4121,25 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі. Зазначила, що в жовтні 2020 року вона зайшла до будинку потерпілої та винесла телевізор. Їй потрібні були кошти на лікування. Попросила пробачення у потерпілої ОСОБА_6 . Цивільний позов визнала у повному обсязі. Зазначила, що буде намагатися відшкодувати шкоду.

Просила суворо не карати, оскільки розкаялася.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представниця ОСОБА_7 цивільний позов підтримали та просили призначити обвинуваченій покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства. Так, вважають, що обвинувачена не розкаялась, шкоду завдану потерпілій не відшкодувала.

Враховуючи зазначену вище позицію обвинуваченої, її захисника та відсутність у прокурора, потерпілої та представниці потерпілої заперечень проти цього, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини й мотивів кожного епізоду кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується. У суду не виникло сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченої, якій декілька разів було роз`яснено, що в такому випадку вона буде позбавлена права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачена систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавала усі обставини справи й погоджувалася з кваліфікацією вчиненого нею діяння, її показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому у суду не має сумнівів у її волевиявленні.
З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченою і беззаперечно нею визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.
За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченій, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженої та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст. 65-67 КК України суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до тяжких злочинів, особу винної, яка раніше не судима, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, незаміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має, висновок органу пробації, щодо відсутності необхідності призначення покарання із ізоляцією від суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 66 КК України судом визнається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин що обтяжують покарання у відповідності до ст. 67 КК України не встановлено.

Суд не може погодитись з позицією потерпілої та її представниці, що виправлення ОСОБА_4 неможливе без відбування покарання, оскільки вона не відповідає соціально-психологічній характеристиці обвинуваченої, наданої органом пробації, поведінці обвинуваченої під час судового розгляду та обставинам, які характеризують ОСОБА_4 встановленими у судовому засіданні.

Приймаючи до уваги обставини справи, досудову доповідь органу пробаціїз інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої, позицію сторони обвинувачення щодо можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд вважає можливим визначити покарання обвинуваченій ОСОБА_4 в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої злочином слід задовольнити в повному обсязі, оскільки цивільний відповідач визнав позовні вимоги. Суд дослідивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, не знаходить підстав для відмови у визнанні позовної заяви.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки. Тривалість іспитового строку визначити 1 (один) рік.
В зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
а також додатково покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язок, передбачений п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої злочином - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 4121 гривень 25 копійки матеріальної шкоди, 10 000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000 гривень.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-DVD-R диск із записом з камер відеоспостереження розташованих у ломбарді «Ломбард Гроші Тут», розташований за адресою: 200 років Кривому Рогу 12А та CD-R диск із записом з камер відеоспостереження,наданий потерпілою ОСОБА_6 залишити зберігати і матеріалах цього кримінального провадження;
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1