Справа № 939/2385/20
УХВАЛА

16 грудня 2020 року

Слідчий суддя Бородянського районного суду Київської області - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000876 від 13 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, мотивуючи його тим, що у провадженні СВ Бородянського ВП перебуває зазначене кримінальне провадження за фактом того, що 13 грудня 2020 року, за адресою: а/д М-07 Київ-Ковель 4 км, в районі смт Клавдієво-Тарасове працівниками поліції під час патрулювання було зупинено вантажний т/з, марки Renault Premium, р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , при огляді якого виявлено деревину породи «сосна» без ідентифікаторів у вигляді бирок.
13 грудня 2020 року у період часу з 10 години 20 хвилин до 11 години 00 хвилин слідчим ОСОБА_3 було проведено огляд місця події за адресою: а/д М-07 Київ-Ковель 4 км, в районі смт Клавдієво-Тарасове, на відстані близько 500 м від заправної станції SunOil в напрямку смт Бородянка, в ході якого виявлено вказаний транспортний засіб, в кузові якого виявлено 450 одиниць лісопродукції породи «сосна звичайна - самопосів». Під час огляду перевізник ОСОБА_5 надав товарно-транспортну накладну на вказані об`єкти лісопродукції та копію довідки від 04 грудня 2020 року, виданої виконкомом Великомидської сільської ради Костопільського району Рівненської області на ім`я ОСОБА_6 , з якої вбачається, що на земельній ділянці ОСОБА_7 , площею 3,52 га, наявний самопосів сосни звичайної, з метою використання земельної ділянки за цільовим призначенням, а саме для сінокосіння, було проведено вирубку вказаного самопосіву та вивезено його громадянином ОСОБА_8 .
Проаналізувавши інформацію, яка міститься в довідці, слідчий дійшов висновку, що в ній відсутня інформація про точне місцезнаходження земельної ділянки, де відбулася порубка лісових насаджень (кадастровий номер земельної ділянки чи адреса), а також зазначено цільове призначення земельної ділянки - для сінокосіння, проте на вказаній земельній ділянці проводилася порубка лісових насаджень. Разом з тим, лісова продукція не була належним чином облікована, на ній відсутні бирки, що унеможливлює подальше з`ясування джерела походження зазначеної деревини, її виду та розміру на офіційному порталі (веб-сайті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості за вищевказаним фактом були внесені 13 грудня 2020 року до ЄРДР під № 0000876, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.
За постановою слідчого ОСОБА_3 від 14 грудня 2020 року зазначені лісові насадження у вигляді 450 одиниць деревини породи «сосна звичайна» та транспортний засіб, марки Renault Premium, р/н НОМЕР_1 , визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, місцем їх зберігання визнано майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, що за адресою: АДРЕСА_1 .

За доводами слідчого, оскільки вказане майно зберегло на собі сліди вчинення злочину, а також містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, то з метою забезпечення збереження речових доказів, на даний час у слідства виникла необхідність накладення арешту на таке майно, а саме: лісові насадження у вигляді 450 одиниць деревини породи «сосна звичайна» та транспортний засіб, марки Renault, модель Premium, р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , шляхом накладення заборони на відчуження, користування та розпорядження цим майном.
В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, просив клопотання розглядати без його участі, у своїй письмовій заяві від 16 грудня 2020 року зазначив, що клопотання підтримує.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Власник автомобіля Renault Premium ОСОБА_5 та представник ФОП ОСОБА_8 ОСОБА_9 щодо задоволення клопотання слідчого заперечували.
Вислухавши власника та представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, ч. 3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. першого ч. 1, п.2,5,6 ч.2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен, зокрема, враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи викладене, оскільки слідчим не доведено необхідності накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 13 грудня 2020 року, а саме: лісові насадження у вигляді 450 одиниць деревини породи «сосна звичайна» та транспортний засіб марки Renault, модель Premium р.н. НОМЕР_1 , а також наявності ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, крім того слідчим не доведено наявність існування сукупності розумних підозр вважати, що зазначене майно може бути доказом злочину, та наявність достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, то підстав для задоволення клопотання не вбачаю.

Керуючись ст.98, ч.1, п.1 ч.2, 3 ст. 170, ст.173, п.9 ч.1 ст. 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000876 від 13 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_10