печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
07.09.2020 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002557 . Слідчий або прокурор в судове засідання не з`явились, прокурор направив заяву про розгляд клопотання без його участі та задоволення клопотання.
В обґрунтування клопотання, прокурор зазначив наступне.
Слідчим відділом Печерського управління Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002557 від 09.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, у ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 у невстановлений слідством час та невстановленому місці виник злочинний умисел, направлений на виготовлення та зберігання вибухового саморобного пристрою.
В подальшому 09.08.2020 приблизно о 01 год. 30 хв. ОСОБА_4 за попередньою змовою зі ОСОБА_5 , пересуваючись на автомобілі марки «Богдан 211140» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору прибули до центральної частини НОМЕР_2 , а саме: вул. Велика Васильківська,14., де припаркував вищевказаний автомобіль та залишився чекати в салоні вказаного автомобіля ОСОБА_5 , котрий в свою чергу тримаючи при собі саморобний вибуховий предмет вийшов з транспортного засобу та попрямував у бік будинку АДРЕСА_1 , де приблизно 01 год. 54 хв., перебуваючи на вказаній адресі ОСОБА_5 дістав саморобний предмет зовні схожий на вибухівку та діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання залишив на парковці біля паркану, що за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого попрямував до раніше припаркованого автомобіля марки «Богдан 211140» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, де на нього очікував ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 та направились на даному автомобілі у невідомому напрямку.

02.09.2020 в період з 06 год. 35 хв. по 06 год. 40 хв., на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, за адресою: Черкаська обл., м.Сміла, вул.Серова,17, було проведено обшук автомобіля марки «Богдан211140», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 . котрий на праві власності належить ОСОБА_6 .

В ході обшуку автомобіль марки «Богдан211140», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , було вилучено, та доставлено на територію Печерського УП ГУНП у м. Києві, що за адресою: м.Київ,вул.Московська,30.

02.09.2020 вказане вище майно було визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи викладене, в зв`язку з метою забезпечення збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки накладення арешту на майно сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотніх наслідків.
На підставі викладеного і керуючись ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на: автомобіль марки «Богдан211140» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , котрий на праві власності належить ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1