Номер провадження: 11-сс/813/1134/20
Номер справи місцевого суду: 494/636/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 25.06.2020 року в кримінальному провадженні №0000164 від 09.06.2020 року, -
встановив:
оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000164 від 09.06.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.185 КК України, та застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, до 23.08.2020 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березівка, Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч. 1 ст. 185 КК України.
Як вбачається з представлених в апеляційному суду матеріалів, в провадженні СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000164 від 09.06.2020 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 1 ст. 185 КК України, за наступних обставин. 19.11.2019 року приблизно о 23годині 40 хвилин, більш точний час встановити не виявилося можливим, у ОСОБА_8 та ОСОБА_12 під час перебування на території Березівського ВПУ ОНПУ, виник спільний злочинний умисел незаконного заволодіння транспортним засобом, поєднаного з проникненням у приміщення, а саме: гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , з використанням металевого прута, знайденого на місці, зламав замок на вхідних дверях та проник до приміщення гаражу, де знаходився автомобіль марки «ГАЗ» моделі «5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на балансі Березівського ВПУ ОНПУ. У продовження своїх протиправних дій ОСОБА_8 під час перебування за кермом транспортного засобу, а ОСОБА_12 на пасажирському сидінні, з використанням ключа, який знаходився в замку запалення, привів двигун внутрішнього згорання у дію та здійснив подальший рух транспортного засобу, встановивши фактичний контроль над ним, чи здійснили незаконне заволодіння автомобілем марки «ГАЗ» моделі «5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому залишили місце події вчинення злочину.
Крім того, 19 листопада 2019 року. приблизно о 04:00 годині, більш точний час встановити не виявилося можливим, ОСОБА_8 прибув на автомобілі марки «ГАЗ» моделі 5201, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він незаконно заволодів з приміщення гаражу Березівського ВПУ ОНПУ, до лісосмуги, розташованої на відстані 7 км в південному напрямку від с. Яснопілля Березівського району Одеської області, де у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна. На виконання свого злочинного умислу, діючи з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу з автомобіля марки «ГАЗ» моделі «5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , таємно викрав акумулятор марки «Ista Standard» маркування «6 СТ 90 А1 12V90Ah». У подальшому ОСОБА_8 , з метою уникнення кримінальної відповідальності місце злочину залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши злочинними діями матеріальну шкоду Березівському ВПУ ОНПУ на суму 1500 гривень. Таким чином, Ремінний підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 289, ч.1 ст.185 КК України.
Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки вбачає наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, судом не взято до уваги, що ОСОБА_8 вчинив умисний тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості. Вказує, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вже оголошувався в розшук.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного, захисника та законного представника підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст. ст. 177, 178КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Апеляційний суд, на підставі наданих суду матеріалів кримінального провадження встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, а саме: протоколів огляду (а.с. 12-22), протоколів допиту свідків (а.с.26-39), протоколів проведення слідчих експериментів (а.с. 40-47), протоколу допиту свідка (а.с. 48-51), висновку експертного дослідження (а.с. 52-57), а також інших матеріалів кримінального провадження, та вважає в їх сукупності достатніми для обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний хоч і обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України та ч.2 ст. 289 КК України, однак має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, проходить службу у ЗСУ та його поведінка в судовому засіданні свідчила про відсутність, перерахованих в ст.177 КПК України ризиків, на які посилається в клопотанні слідчий, прокурор та які б унеможливлювали його перебування за межами слідчого ізолятору під час судового розгляду, відтак ні в самому клопотанні, ні слідчим, прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав та об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе лише в умовах його тримання під вартою.
Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками слідчого судді.
Метою застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання ОСОБА_8 є запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Доводи прокурора про те, що сама тяжкість обвинувачення, яке висунуте підозрюваному є підставою для обрання запобіжного заходу виключно у виді тримання під вартою, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими.
Апеляційний суд також враховує той факт, що прокурор не надав апеляційному суду доказів існування будь-яких ризиків, які б вказували на те, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, не забезпечує виконання ним обов`язків. Вказані обставини свідчать про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.
Крім того, твердження прокурора про переховування підозрюваного від органів досудового розслідування не були підтверджені доказами в ході розгляду апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_8 на даний час проходить службу у Збройних силах України, відповідно, за адресою проживання тимчасово не мешкає, тому, той факт, що орган досудового розслідування та прокурор не могли встановити його місцезнаходження, у зв`язку з чим було оголошено розшук підозрюваного, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є необґрунтованими. Так, ні в ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, ні в судовому засіданні апеляційного суду прокурор не довів неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу, більш м`якого, ніж тримання під вартою.
При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 25.06.2020 року про відмову у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4