ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2552/20 Справа № 171/1610/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001096 24 серпня 2017 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінське Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні у с. Грушівці Дніпропетровської області крадіжки за наступних обставин.
22 серпня 2017 року в вечірній час ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , куди завітав з метою побачити ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з поверхні столу в приміщенні літньої кухні викрав належний ОСОБА_10 мобільний телефон марки HTC модель Desire 526G Dual Sim, після чого з місця злочину зник, обернувши викрадене майно на власну користь, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1666 грн. 67 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок суду та у вступній частині вироку замість: раніше судимий 21 жовтня 2009 року Апостолівським районним судом за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152, ст. 69, ч. 2 ст. 153 КК України до 3 місяців арешту зазначити раніше судимий 21 жовтня 2009 року Апостолівським районним судом за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152, ст. 69, ч. 2 ст. 153, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років; на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від покарання за ч. 1 ст. 125 КК України; ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2010 року вирок щодо ОСОБА_7 змінено: вважати засудженим за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152, ст. 69, ч. 2 ст. 153, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки: за ч. 1 ст. 125 КК України кримінальну справу закрито. В іншій частині залишити без зміни.
Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що судом при викладенні у вступній частині вироку відомостей щодо обвинуваченого неправильно зазначено відомості про його судимості, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
До початку розгляду скарги до суду апеляційної інстанції надійшли зміни до апеляційної скарги, в яких прокурор просить вирок суду змінити та вважати ОСОБА_11 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. В іншій частині залишити без зміни.
Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що судом при призначенні обвинуваченому покарання не враховано зміни до санкції ч. 1 ст. 185 КК України, внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав змінену апеляційну скаргу прокурора, просив її задовольнити, а вирок суду змінити в частині призначення покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_12 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про поважні причини своєї неявки суду не повідомляли, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи зміненої апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, правильність кваліфікації його дій відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, проти яких не заперечували учасники провадження, у зв`язку з чим судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і вказані обставини не оскаржуються в апеляційній скарзі, тому перегляду не підлягають.
Що стосується тверджень прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то слід зазначити наступне.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як слідує з вимог п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, вважається неправильне тлумачення закону, що суперечить його точному змісту.
1 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року за № 2617-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", яким внесено зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, згідно з якими з санкції даної частини статті виключено такий вид покарання "позбавлення волі на певний строк".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 185 КК України в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Таким чином, санкція ч. 1 ст. 185 КК України в редакції Закону №2617-VIII є такою, що поліпшує становище обвинуваченої (порівняно із цією ж санкцією у редакції, що діяла до 01 липня 2020 року), оскільки з неї виключено такий вид покарання "позбавлення волі на певний строк".

З матеріалів кримінального провадження слідує, що оскаржуваний вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 ухвалено та проголошено 15 червня 2020 року, тобто до набрання чинності Закону України від 22 листопада 2018 року за № 2617-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень".
Враховуючи викладене судом першої інстанції на час ухвалення оскаржуваного вироку обгрунтовано призначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України в редакції, що діяла до набрання чинності Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, у виді позбавлення волі, а тому доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність є необгрунтованими.
Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України щодо питання чинності закону про кримінальну відповідальність у часі та його зворотної дії, на стадії визначення тієї норми закону, яка встановлює вид і міру юридичної відповідальності, відбувається вибір такої норми, з`ясовується її зміст, форма та чинність, визначається редакція норми, яка діяла на момент вчинення діяння, встановлюється її дія у часі, просторі та щодо певного кола осіб (ст.ст. 4, 6, 7 та 8 КК України).

Враховуючи викладене, а також зміни, внесені до санкції ч. 1 ст. 185 КК України Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який на час розгляду кримінального провадження набрав законної сили, апеляційний суд вважає, що покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України, слід змінити і привести у відповідність до санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вину визнав, в здійсненому покаявся, посередньо характеризується за місцем мешкання, у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває, має повну середню освіту, не працює, у шлюбі не перебуває, а також обставин, що помякшують та обтяжують покарання обвинуваченому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_7 у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 185 КК України, у виді обмеження волі з подальшим звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, що буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст. 412 КПК України, під час апеляційного перегляду апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Змінену апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4