Постанова
Іменем України
17 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 1-76/01
провадження № 51-1880зно20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
засудженого
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяви засуджених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 10 липня 2001 року та додаткової ухвали Верховного Суду України від 15 листопада 2001 року.
Зміст судових рішень
За вироком Дніпропетровського обласного суду від 12 квітня 2001 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 засуджено за пунктами «а», «г», «і» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 145 КК 1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, а ОСОБА_10 за тим обвинуваченням засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна.
Верховний Суд України ухвалою від 10 липня 2001 року залишив вирок суду першої інстанції без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 без задоволення, а додатковою ухвалою від 15 листопада 2001 року Верховний Суд України таке ж рішення прийняв і за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_9 .
Вимоги та узагальнені доводи осіб, які подали заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень
У поданих заявах, за їх змістом, засуджені просять скасувати ухвалу Верховного Суду України від 10 липня 2001 року, а засуджений ОСОБА_9 ще й додаткову ухвалу цього суду від 15 листопада 2001 року. Засуджені стверджують, що кримінальна справа щодо них у Верховному Суді України розглянута незаконним складом суду, оскільки судді цього суду не приймали присягу судді в державі Україна й не мали права здійснювати правосуддя. Також вказують, що кримінальну справу Верховний Суд України розглянув без секретаря судового засідання та без участі захисників та засуджених, чим порушено право на захист.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_8 підтримав свою заяву в частині істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, засуджений ОСОБА_9 та захисники підтримали подані заяви, а прокурор заперечував проти їх задоволення.
Мотиви Суду
Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульовано главою 34 КПК.
Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
За частиною 2 статті 459 КПК нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Таким чином, системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:
1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;
2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;
3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Так, відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус суддів» від 15 лютого 1992 року вперше обраний суддя в урочистій обстановці приймає присягу. Вказаною нормою не передбачено повторної присяги суддів, які її прийняли до прийняття вказаного закону. Крім того, відповідно до п. 12 перехідних положень Конституції України від 28 червня 1996 року судді всіх судів України, обрані чи призначені до дня набуття чинності Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який вони обрані чи призначені.
Крім того до набрання чинності Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів», яким було передбачено прийняття присяги вперше обраним суддею та визначено зміст такої присяги, раніше обрані судді до присяги не приводились з огляду на відсутність такої вимоги у зазначеному Законі та принцип незворотності закону в часі.
Колегія суддів установила, що судді Верховного Суду України, які брали участь у перегляді вироку щодо ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , були обрані до дня набуття чинності Конституцією України і здійснювали свої повноваження відповідно до вказаних вимог Конституції України.
Тому підстави стверджувати про незаконність складу колегії суддів Верховного Суду України, як про це зазначають засуджені, відсутні.
Інша обставина, яка, на думку заявників, є нововиявленою порушення права на захист, як вони вважають, допущене Верховним Судом України при перегляді вироку щодо них від 12 квітня 2001 року, не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 459 КПК.
Верховний Суд України переглянув кримінальну справу щодо ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у касаційному порядку відповідно до діючих на той час вимог кримінально-процесуального закону.
Так, ст. 45 КПК 1960 року не передбачала обов`язкової участі захисника у суді касаційної інстанції, про що необґрунтовано стверджують засуджені.
У матеріалах кримінальної справи наявні повідомлення захисників та засуджених про дату та місце касаційного розгляду (т. 4, а.с. 97-101), клопотання засуджених про виклик для дачі при касаційній перевірці судового рішення в порядку ст. 391 КПК 1960 року відсутні. Також у матеріалах міститься заява ОСОБА_8 про те, що він відмовляється від написання касаційної скарги, оскільки згідний з вироком суду (т. 4, а.с. 95), є його та ОСОБА_9 розписка про отримання ними 18 липня 2001 року копії ухвали Верховного Суду України від 10 липня 2001 року (т. 4, а.с. 113, 115), а відповідно до вимог ст. 84 КПК 1960 року ведення протоколу в судовому засіданні касаційного суду не було обов`язковим.
З огляду на викладене заяви засуджених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 10 липня 2001 року та додаткової ухвали Верховного Суду України від 15 листопада 2001 року задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 433, 434, 441, 442, 466, 467 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Заяви засуджених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 10 липня 2001 року та додаткової ухвали Верховного Суду України від 15 листопада 2001 року залишити без задоволення
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3