Справа № 128/2387/19
ВИРОК
Іменем України
15 липня 2020 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця кримінальне провадження № 0000404, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2019, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка Вінницького району Вінницької області, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 14 травня 2019 року, приблизно о 11 годині 30 хвилин, приїхав до місцевого ФАПУ, який розташований за адресою: вул. Соборна 1а, с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, де побачив ОСОБА_5 . В ході розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, пов`язаних із давньою ворожнечею, виник конфлікт. Після чого ОСОБА_7 , діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій, передбачаючи та усвідомлюючи суспільну небезпечність наслідків таких дій та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, схопив ОСОБА_5 за обличчя правою рукою, а лівою наніс один удар в голову з правої сторони. В подальшому, ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_5 в груди, від чого останній впав на землю, та почав наносити удари обома руками по обличчю та інших ділянках тіла потерпілого. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_5 кілька ударів ногами по тілу. Скориставшись тим, що ОСОБА_7 на декілька секунд відволікся, ОСОБА_5 вирвався та, підвівшись, почав рух від останнього. Однак ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_5 , штовхнув його на землю та наніс декілька ударів обома руками по обличчю та кистях рук ОСОБА_5 , якими останній затуляв обличчя від ударів. Після чого ОСОБА_5 відштовхнув ОСОБА_7 від себе, але продовжував лежати на землі, та ОСОБА_7 наніс ще декілька ударів обома ногами по тілу ОСОБА_5 .
Внаслідок умисних дій ОСОБА_7 у ОСОБА_5 виникли тілесні ушкодження у вигляді синців та набряків на обличчі та правій тім`яній ділянці, садна ділянок кистей, грудної клітини, лівого плеча, закритий перелом основи фаланги 5 пальця лівої кисті без зміщення, які згідно висновку експерта № 682/683 від 05.07.2019 року належать до середнього ступеня тяжкості, так як закритий перелом основи фаланги 5 пальця лівої кисті потягнув за собою тривалий розлад здоров`я, більш ніж на 21 добу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненні злочину за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав частково. Пояснив, що у вказаний в обвинувальному акті час під`їхав до місцевої амбулаторії до зубного лікаря, побачив там ОСОБА_5 , та оскільки тривалий час перебуває з ним в неприязних відносинах, сказав йому відійти, на що ОСОБА_5 сказав, що він йому нічого не зробить та відмовився відійти, тому обвинувачений відштовхнув потерпілого рукою за обличчя, внаслідок чого вони «зчепилися», тобто почали бити один одного. Тому під час бійки тілесні ушкодження та порваний одяг отримав не лише потерпілий, а й він також, але про це він нікуди не звертався та лікувався вдома. Коли він побачив, що внаслідок бійки в нього порвалася куртка, він знову вдарив потерпілого в обличчя і ще десь три рази ногою. Після того як потерпілий впав, він підняв його за футболку, від чого вона порвалася та потерплий знову впав на землю, але удари він наносив потерпілому лише коли він стояв. Щодо цивільного позову пояснив, що визнає його частково, а саме на суму 1 000 грн, так як вважає, що належних доказів розміру матеріальної шкоди немає, вартості пошкодженого одягу та необхідності придбання саме вказаних ліків не доведено, благодійні внески сплачувалися потерпілим за його ініціативою, а розмір моральної шкоди вважає завищеним.

Водночас позиція обвинуваченого та захисту про його невинуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, спростовується іншими доказами по справі, дослідженими в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 14.05.2019 зранку підвіз сусідку ОСОБА_8 до місцевого зубного лікаря, після 11 години лікаря досі не було та він вже збирався їхати додому, але до амбулаторії приїхав ОСОБА_7 , з яким в нього вже 11 років триває конфлікт. ОСОБА_7 підбіг до нього та почав сварку, при цьому схопив його однією рукою за обличчя, а іншою вдарив в голову. Після цього ОСОБА_7 завалив його на землю та почав бити, коли йому вдалося вирватися ОСОБА_7 його наздогнав та знову завалив на землю, та продовжив бити руками та ногами. Під час ударів він відчув сильний удар в руку, та від побиття в нього було порвано весь одяг. Спочатку ОСОБА_7 вдарив його в голову кулаком, а коли завалив на землю, то вже наносив удари і руками, і ногами. Під час досудового слідства встановлювалися обставини заподіяння йому шкоди та він відобразив їх під час слідчого експерименту, а ОСОБА_7 своїми поясненнями намагається уникнути відповідальності, хоча вже неодноразово в них відбувалися сутички та конфлікти, які провокував саме обвинувачений, після яких ОСОБА_7 залишався без відповідальності. Він не бив ОСОБА_7 , а лише захищався, затуляючись від ударів обвинуваченого. Після отриманих 14.05.2019 ушкоджень він лікувався спочатку в лікарні, а після виписки продовжив лікуватися вдома, та навіть після зняття гіпсу з пальця та неодноразових лікувальних процедур, наслідки побиття він відчуває досі. За весь цей час обвинувачений жодного разу не вибачився, тому вважає, що його слід покарати найбільш суворо. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, оскільки отримав вказані в обвинувальному акті ушкодження, від наслідків яких лікується досі, в нього було повністю пошкоджено одяг та він вимушений був придбавати ліки, вказані в чеках, нести витрати на проїзд до лікарні та інші пов`язані з лікуванням витрати. Оскільки в них з обвинуваченим конфлікт тривалий час, вважає, що лише вказаний розмір моральної шкоди відповідає заподіяному йому ушкодженню та такий розмір не поставить обвинуваченого в скрутне матеріальне становище, оскільки він має доходи від господарства та в змозі виплатити вказану суму на відшкодування завданої шкоди.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що попросила ОСОБА_5 підвезти її до зубного лікаря. 14.05.2019 вони під`їхали до амбулаторії та чекали на лікаря. В цей час до зубного лікаря приїхав також ОСОБА_7 та почав сварку з ОСОБА_5 . Під час сварки розпочалася бійка між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , а саме ОСОБА_7 почав бити ОСОБА_5 , а коли ОСОБА_5 хотів вирватися, ОСОБА_7 завалив його на землю та почав бити також ногами. Вона злякалася та побігла до приміщення амбулаторії покликати на допомогу та викликати поліцію. Коли вона вийшла знову на вулицю, побачила, що бійка відбувається вже в іншому місці дороги. Бачила, що в ОСОБА_5 було подряпане та в крові обличчя, та щось з пальцем на руці, він виглядав як зламаний, на животі була червона пляма. По ударах ОСОБА_7 вона зробила висновок, що він бив потерпілого навмання, спочатку ОСОБА_7 наносив удари в область обличчя, а далі, коли ОСОБА_5 намагався встати з землі, але ОСОБА_7 йому не давав, останній продовжував наносити удари потерпілому. Кількість ударів вона не рахувала та повністю бійку не бачила, так як дуже злякалася і побігла кликати на допомогу. Бачила удари також ногою по різних ділянках тіла потерпілого.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що працює фельдшером-лаборантом Степанівської амбулаторії. В той день, 14.05.2019 вона була на робочому місці, коли до неї в кабінет забігла ОСОБА_8 та повідомила, що на подвір`ї відбувається бійка. Вона вибігла на вулицю та побачила, що ОСОБА_5 лежить на землі, а ОСОБА_7 «махає ногами», вона зрозуміла, що відбувається бійка та стала відтягувати ОСОБА_7 . ОСОБА_7 махав ногами в напрямку потерпілого, а ОСОБА_5 в цей час лежав на спині, крутився і махав руками та ногами. Після цього вона завела ОСОБА_7 до амбулаторії, він трусився та нічого не розповідав, на ньому був порваний одяг, розцарапане обличчя. Оскільки в ОСОБА_7 був високий тиск, вона надала йому допомогу. Події відбувалися дуже швидко та вона зрозуміла, що відбувається бійка, і своїми діями намагалася припинити конфлікт.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що працює медсестрою в Степанівській амбулаторії, з обвинуваченим ОСОБА_7 є далекими родичами. Того дня свідок поверталася з магазину до амбулаторії та побачила, що ОСОБА_7 з ОСОБА_5 б`ються навпроти амбулаторії. Їй було видно, що ОСОБА_7 з ОСОБА_5 «зчепилися», потім ОСОБА_5 впав. Деталі бійки вона не роздивлялася, оскільки шукала очима, хто б міг прийти на допомогу, тому не може сказати хто та яким саме чином наносив удари, на дії ОСОБА_7 під час бійки вона не звертала увагу, знає, що між ним та потерпілим вже тривалий час є конфлікт та неприязні відносини, тому шукала того, хто міг би допомогти припинити бійку. Після бійки ОСОБА_7 надавали допомогу в амбулаторії, а ОСОБА_5 від допомоги відмовився та сів до машини, на його зовнішній вигляд вона не звертала уваги.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною потерпілого ОСОБА_5 , який перебуває в неприязних стосунках з обвинуваченим на протязі тривалого часу. Про події обвинувачення може повідомити, що того дня сусідка ОСОБА_8 попросила ОСОБА_5 підвезти її до зубного лікаря, на що її чоловік погодився. Коли чоловік повернувся, то був весь в крові, роздягнений та повідомив, що його побив ОСОБА_7 . Скаржився на біль в боках, голові та пальці. Тому швидка допомога доставила його в лікарню, проте рука турбує його досі. Обвинувачений не вибачався за вчинене та раніше неодноразово намагався влаштовувати бійки з її чоловіком, тому вважає, що ОСОБА_7 завдав потерпілому значної моральної шкоди.

Вина ОСОБА_7 підтверджується також іншими доказами по справі, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.08.2019, згідно якого 15.05.2019 було зареєстровано кримінальне провадження про те, що 14.05.2019 близько 11.30 ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 (а.к.п. 64);

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.05.2019, відповідно до якого ОСОБА_5 звернувся з заявою до органів поліції, згідно якої вказав, що 14.05.2019 близько 11:30 год. в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, біля місцевої амбулаторії ОСОБА_12 спричинив йому тілесні ушкодження (а.к.п. 65);
протоколом проведення слідчого експерименту від 19.06.2019, згідно якого потерпілим в присутності понятих було відтворено обставини події, що мала місце 14.05.2019 близько 11:30 год., по АДРЕСА_2 , а саме, що після короткої розмови з ОСОБА_7 , яка перейшла в конфлікт, ОСОБА_7 взяв ОСОБА_5 за обличчя правою рукою, а лівою наніс удар в голову з правої сторони, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу, але не впав, після чого ОСОБА_7 штовхнув потерпілого на землю та останній впав. Потім ОСОБА_7 почав наносити удари руками обох рук по обличчю і тілу потерпілого. Далі ОСОБА_7 наносив удари потерпілому по тулубу, після цього потерпілий підвівся та пройшов декілька метрів, але ОСОБА_7 його наздогнав та повалив на землю, знову почав наносити удари руками по обличчю, потерпілий захищаючись почав перекривати руками обличчя та отримав декілька ударів по руках, після чого відчув різкий біль в лівій руці, а особливо в мізинному пальці. Далі потерпілий зіштовхнув з себе ОСОБА_7 , але останній почав наносити удари ногами по руках, тулубу та голові потерплого (а.к.п. 66-70). Також було оглянуто відеозапис слідчого експерименту, який відповідає відображеним в протоколі та поясненнях потерпілого обставинам заподіяння тілесних ушкоджень (а.к.п. 85);
випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4909 (а.к.п. 72), яка міститься також в оглянутій в судовому засіданні медичній карті стаціонарного хворого, згідно якої ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в МКЛ ШМД з 14.05.2019 до 27.05.2019, в тому числі, в зв`язку з сполучною травмою тіла, забоєм м`яких тканих голови, закритою травмою грудної клітки, забоєм грудної клітки, забоєм плечових суглобів, закритим переломом основної фаланги V пальця лівої кисті без зміщення, саднами грудної клітки, лівого плеча, обох кистей;
висновком експерта № 682/683 від 05.07.2019, відповідно до якого на підставі даних «Медичної карти стаціонарного хворого» № 4909 МКЛ ШМД м. Вінниці на ім`я ОСОБА_5 , 1956 р. н., матеріалів кримінального провадження № 0000404, рентгенівського знімку № 13891 від 14.05.2019 р. лівої кисті, а також судово-медичного обстеження (21.06.19), судовий експерт прийшов до висновку, що у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження синці та набряки на обличчі та в правій тім`яній ділянці, садна ділянок кистей, грудної клітки, лівого плеча, закритий перелом основної фаланги V пальця лівої кисті без зміщення. Виявлені тілесні ушкодження отримані від впливу твердими тупими предметами, можливо, частинами тіла людини 14.05.2018 та належать до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, так як закритий перелом основної фаланги V пальця лівої кисті потягнув за собою тривалий розлад здоров`я більш 21 добу (а.к.п. 73 - 75);
супровідним листом начальникові Вінницького обласного бюро СМЕ, згідно якого для проведення судово-медичної експертизи було надано відповідну медичну карту стаціонарного хворого № 4909, рентгенівські знімки на ім`я потерпілого та матеріали кримінального провадження (а.к.п. 131);

медичною картою стаціонарного хворого № 4909 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданою суду на виконання ухвали від 03.06.2020, згідно якої потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні з 14.05.2019 до 27.05.2019, з діагнозом закрита травма грудної клітки, забій обох плечових суглобів, закритий перелом основи основної фаланги 5 пальця без зміщення, садна обох кистей, грудної клітки, виписаний у зв`язку із поліпшенням для надання лікування і спостереження у сімейного лікаря, травматолога за місцем проживання (згідно виписки із медичної карти), копії відповідної медичної документації з дослідженої медичної карти долучено до матеріалів кримінального провадження;

постановою слідчого про зміну кваліфікації від 01.08.2019, згідно якої перекваліфіковано дане кримінальне провадження з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України (а.к.п. 133);

протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 27.08.2019, відповідно до якого ОСОБА_7 27.08.2019 ознайомлений з матеріалами досудового розслідування шляхом перегляду та читання, зауважень не має (а.к.п. 86).
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4909 (а.к.п. 72), потерпілому при виписці із стаціонару було рекомендовано носити гіпсову лонгету 1 місяць (до 14.06.2019), після зняття гіпса ЛФК, нагляд сімейного лікаря, травматолога.
Згідно довідки від 04.10.2019, виданої за підписом зав. поліклінікою № 2 Вінницької ЦРЛ, що надана під час судового розгляду представником потерпілого та попередньо відкрита іншим учасникам кримінального провадження, ОСОБА_5 звертався в поліклініку № 2 Вінницької ЦРКЛ 10.06.19 у зв`язку з травмою V пальця лівої кисті. Травма 14.05.2019. Лікувався в лікарні швидкої допомоги. 10.06.19 знята гіпсова лонгета, назначена фізіотерапія, лікувальна фізкультура. Діагноз: консолідований перелом основної фаланги V пальця лівої кисті.

В судовому засіданні було допитано судового експерта ОСОБА_13 , що склав наданий висновок, який пояснив, що під час проведення судово-медичної експертизи досліджував вказану в висновку медичну документацію та зазначена в підсумках дата «14.05.2018» є технічною помилкою в частині зазначення року, тобто правильною є дата саме 14.05.2019, що відповідає медичній документації та наданим йому матеріалам кримінального провадження. За наданими йому матеріалами, де було встановлено обставини заподіяння тілесних ушкоджень, виявлені ним тілесні ушкодження ОСОБА_5 не виключають можливості отримання їх саме за вказаних в матеріалах кримінального провадження обставин. Щодо стану ОСОБА_5 після отримання перелічених ушкоджень, то після їх отримання ОСОБА_5 міг керувати транспортним засобом.
На думку суду, посилання сторони захисту на відсутність середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого в зв`язку з тим, що його стаціонарне лікування тривало менше 21 доби, не заслуговують на увагу, оскільки перебування на стаціонарному лікуванні не є єдиною підставою на підтвердження тривалості розладу здоров`я.
Згідно п. 4.6. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканини і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не

звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів.

Доказів на спростування висновку експерта № 682/683 від 05.07.2019, яким встановлено, що виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження належать до середнього ступеню тяжкості, так як закритий перелом основної фаланги V пальця лівої кисті потягнув за собою тривалий розлад здоров`я більш 21 добу, стороною захисту не надано.
Щодо обставин нанесення тілесних ушкоджень, суд вважає встановленим завдання потерпілому тілесних ушкоджень в спосіб, вказаний потерпілим під час безпосереднього допиту в судовому засіданні та під час проведення слідчого експерименту 19.06.2019, який відповідає показам свідків та частково показам самого обвинуваченого, та знаходиться в межах пред`явленого обвинувачення. Детальніший опис нанесення тілесних ушкоджень судом в судовому засіданні встановлено не було.
Згідно ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 КК України, умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Як повнолітня осудна особа під час нанесення ударів потерпілому ОСОБА_7 усвідомлював суспільну небезпеку своїх дій та причинний зв`язок таких дій з наслідками, що настали, тобто передбачав та бажав настання певних наслідків від своїх дій, при цьому для наявності прямого умислу достатньою є реалізація ним злочинного наміру в момент виникнення умислу, тобто без заздалегідь обдуманого умислу.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що ОСОБА_7 вчинив злочин за встановлених під час судового розгляду обставин та його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, пенсіонер, отримує пенсію за віком (а.к.п. 41), за місцем проживання характеризується позитивно, не судимий.

Згідно досудової доповіді Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, відсутність попередніх правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме: соціально-психологічний супровід обвинуваченого службою пробації. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України: виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини та наслідки заподіяної шкоди, позицію державного обвинувача та потерпілого щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого, досудову доповідь Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, суд вважає, що ОСОБА_7 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення він може бути звільнений від відбування покарання з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України, із застосуванням ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання обвинуваченому ОСОБА_7 буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Застосування більш м`яких видів покарання, передбачених санкцією статті обвинувачення, на думку суду є таким, що не відповідатиме меті покарання, з огляду на вищевказані обставини.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.10.2019 прийнято цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення злочину до спільного розгляду з даним кримінальним провадженням (а.к.п. 32).

Згідно позовної заяви, ОСОБА_5 просить стягнути з ОСОБА_7 на його користь грошові кошти в сумі 6 130, 96 грн в якості заподіяної матеріальної шкоди та грошові кошти в сумі 25 000,00 грн на відшкодування заподіяної моральної шкоди (а.к.п. 22 24).

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

При вирішенні позовних вимог потерпілого про стягнення майнової шкоди, суд враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість, вартість пошкодженого одягу та інші витрати, які потерпілий зазначає, обґрунтовуючи розмір матеріальної шкоди, також має бути підтверджена відповідними доказами, з огляду на заперечення зазначених обставин стороною захисту, та доведена на предмет причинного зв`язку понесених витрат із діями обвинуваченого.

Оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення в частині витрат на його лікування, що ним документально підтверджені, та відповідають лікарським призначенням.

Суд звертає увагу, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому суд не бере до уваги надані потерпілим квитанції у нечитабельному вигляді, з яких неможливо встановити назву ліків, дату їх придбання, вартість (а.к.п. 87, 91, 92, 93), а також наявність відповідного призначення на їх придбання у вказаний в чеках період (а.к.п. 94, 95).

Надані потерпілим квитанції Благодійної організації «Вінницький обласний благодійний Фонд допомоги хворим» про надходження пожертви свідчать про їх добровільність та не є доказом понесених потерпілим витрат на лікування (а.к.п. 96 99).

Також суд не бере до уваги квитанцію ПП «Конекс» від 18.05.2019 про придбання препарату «Аффида» на суму 47, 60 грн (а.к.п. 88) та квитанцію від 12.09.2019 про придбання препаратів «Мускомед амп. №6», «Олфен-лактаб» таб. 50 мг №20 та шприца на суму 237, 35 грн (а.с. 190), оскільки такі препарати не відображені в медичній документації про лікування ОСОБА_5 та сама лише наявність такого чеку не є належним доказом того, що зазначені витрати знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з діями обвинуваченого.

Таким чином, з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 підлягають до стягнення витрати на лікування в сумі 400, 15 грн, що документально підтверджені чеками, відповідають часу лікування та відображені в медичній документації, з яких: 121, 05 грн придбання «Дип риліф гель» (а.к.п. 89); 279, 10 грн придбання «Ревмоксикам», «Кейвер», шприців (а.к.п. 90).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір завданої потерпілому моральної шкоди суд враховує душевні та фізичні страждання потерпілого у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, та з урахуванням тяжкості отриманих ушкоджень, тривалості лікування та необхідності вживати відповідних дій по захисту своїх порушених прав в зв`язку з відсутністю добровільного відшкодування завданої шкоди, водночас враховуючи наявні відомості про дохід обвинуваченого, який є пенсіонером та отримує пенсію за віком, наявність відомостей про отримання ним інших доходів та його майновий стан відсутні, суд вважає розмір моральної шкоди, завданої потерпілому, достатній для відновлення його душевного стану, та який слід стягнути з обвинуваченого, становить 8 000 грн.

Питання щодо речових доказів судом не вирішується, оскільки такі докази стороною обвинувачення не надавались.
Згідно ст. 100 КПК України, медичну карту стаціонарного хворого № 4909 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , слід повернути до Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (21032, м. Вінниця, вул. Київська, 68).
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, підстав для їх обрання суд не вбачає.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не обґрунтовувались.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 :

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення злочину, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 на відшкодування завданої матеріальної шкоди 400, 15 грн. (чотириста гривень, 15 коп.).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 на відшкодування завданої моральної шкоди 8 000 (вісім тисяч) гривень.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Медичну карту стаціонарного хворого № 4909 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернути до Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (21032, м. Вінниця, вул. Київська, 68).
Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: