справа №1-182/2004
провадження №1-в/176/255/20
УХВАЛА
Іменем України

15 вересня 2020 р. . Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в місті Жовті Води в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,-

ВСТАНОВИВ

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області подано клопотання адвоката ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_5 , де він просить звільнити від відбування покарання засудженого у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, щодо останнього. Дане клопотання мотивоване тим, що вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2004 року ОСОБА_5 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15,ч.З ст.152 КК України і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років. Даний вирок був неодноразово оскаржений, рішення у даній кримінальній справі декілька разів скасовувались. Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 березня 2007 року вирок Жовтоводського міського суду відносно ОСОБА_5 від 10 листопада 2004 року все ж залишено без змін, при цьому колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 18 жовтня 2008 року в задоволенні касаційних скарг ОСОБА_5 та його захисника відмовила, залишивши постановленні рішення нижчих інстанцій без змін.

Однак, протягом тривалого часу вирок суду залишався без виконання, лише 19 серпня 2019 року ОСОБА_5 затримано та направлено до виправної колонії для відбування покарання., при цьому на момент затримання засудженого минуло більше 12 років.

Також зазначено, що ОСОБА_5 не приймав участі у судовому засіданні колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2007 року та колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 18 жовтня 2008 року і про прийняті рішення він своєчасно не був повідомлений належним чином, копії рішень вказаних судів не отримував, про необхідність явки до органів кримінально-виконавчої служба не повідомлявся.

До того ж ОСОБА_5 , на виконання вироку суду від 10 листопада 2004 року сплатив законному представнику потерпілої, в рахунок відшкодування моральних збитків спричинених її доньці неповнолітній ОСОБА_12 кошти у розмірі 5000(п`ять тисяч) грн., а також, виконуючи ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2005 року, відшкодував потерпілій моральну шкоду у розмірі 15000 грн. Також відшкодовано витрати на проведення криміналістичних експертиз і це свідчать про намір ОСОБА_5 виконувати рішення суду у повному обсязі.

Вказано, що після вступу в силу вироку суду першої інстанції засуджений довгий час не змінював місця свого постійного проживання, працював та вів відкритий для всіх спосіб життя. Тільки у 2010 році він став проживати за місцем проживання своєї дружини ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 , про що також були добре обізнані його батьки та знайомі. На новому місці постійного проживання ОСОБА_5 був на виду у сусідів, знайомих, серед яких були і колишні працівники міліції, яким було добре відомо про його судимість. Постанова про заведення оперативно-розшукової справи та оголошення регіонального розшуку ОСОБА_5 винесена 4 квітня 2007 року, тобто після повного виконання ОСОБА_5 ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.02.2006 року. Про наявність такої постанови ОСОБА_5 не був повідомлений належним чином. Протягом 12 років, органи на які покладені обов`язки виконання кримінальних покарань не вжили заходів направлених на виконання вироку, не отримали процесуальних рішень про зупинення перебігу давності при ухиленні особи від покарання. Відсутні відомостей щодо навмисного ухилення ОСОБА_5 від покарання. З моменту скоєння правопорушення, а саме 27 лютого 2004 року, та до часу затримання засуджений жодного разу не викликався до органів внутрішніх справ, не отримував будь-яких зобов`язальних повідомлень, не змінював документів, пов`язаних із ідентифікацією його особистості, не змінював своєї зовнішності, не ініціював своєї смерті, не вживав заходів пов`язаних із нелегальним становищем. Таким чином, на момент затримання, законом не було встановлено заборони щодо застосування давності до вчиненого ОСОБА_5 злочину, тому умисного ухилення ним від органів на які покладено обов`язок виконання кримінальних покарань не відбулося

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити, зазначивши, що засуджений не був присутнім особисто у суді при розгляді апеляційних та касаційних скарг на рішення суду постановлені стосовно нього і не отримував їх, тому не знав про остаточний вердикт. Протягом всього часу з дати постановлення вироку і до затримання ОСОБА_5 , останній не ухилявся від виконання рішення, ні протидіяв цьому, натомість вів активне, нормальне, не закрите життя, спілкуючись з оточуючими, проживаючи у місті Кам`янському постійно відвідував батьків у місті Жовті Води, де також зустрічався із знайомими. Більш того, разом із співмешканкою відпочивав у інших населених пунктах. Крім того, засуджений неодноразово проходив лікування медичних установах міста Дніпро та міста Жовті Води, де також не намагався приховати свою особу. Жодної повістки для явки до органів внутрішніх справ він не отримував.
Засуджений ОСОБА_5 , під час відео конференції, також підтримав клопотання подане в його інтересах адвокатом, просив його задовольнити. Зазначив, що про остаточне рішення суду йому не було відомо, оскільки на той час він перебував на амбулаторному лікуванні в медичній установі міста Дніпро і всі рішення отримував його захисник. Він особисто проживав у місті Жовті Води, потім деякий час мешкав в місті Дніпро, а в подальшому переїхав на постійне місце проживання до міста Кам`янське, де мешкав до часу затримання разом із цивільною дружиною та їх спільною дитиною, працюючи, відвідуючи свята, відкрито спілкуючись із знайомими, постійно відвідував батьків у місті Жовті Води, де також зустрічався із знайомими, неодноразово їздив із сім`єю на відпочинок у різні міста держави. Про необхідність явки до органів внутрішніх справ йому ніхто не повідомляв.
Прокурор в судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення клопотання, так як згідно ч.3 статті 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. Засуджений ОСОБА_5 після набрання законної сили вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2004 року ухилявся від відбування покарання, тому перебіг строків давності зупинявся. Стосовно ОСОБА_5 була заведена оперативно-розшукова страва і з 3 квітня 2007 року, до часу затримання 22 серпня 2019 року, останній перебував у розшуку, тому не може бути звільнений від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.
Заслухавши засудженого, захисника-адвоката ОСОБА_6 , думку прокурора, допитавши свідків, дослідивши матеріали клопотання, кримінальної справи 1-182/04, оперативно-розшукової справи № 13016006, суд проходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити за таких підстав.
Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2004 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 152 КК України і призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Також із останнього стягнуто на користь ОСОБА_13 , в рахунок відшкодування моральних збитків спричинених неповнолітній ОСОБА_12 , 5000 грн. та судові витрати (а.п. 8-11).
Дане рішення змінено ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2005 року, при цьому дії ОСОБА_5 перекваліфіковані з ч.2 ст. 15 ч.3 ст.152 КК України на ч.1 ст. 296 КК України і призначено покарання у виді трьох років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки (а.п. 12-14).
Однак, ухвалою Верховного суду України від 25 жовтня 2005 року зазначене рішення апеляційної інстанції скасовано (а.п. 16-17).
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2006 року вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2004 року змінено, дії засудженого перекваліфіковані на ч.1 ст.296 КК України, призначено покарання у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки. На підставі ст.1 п. «б» Закону України від 31 травня 2005 року «Про амністію» Березу звільнено від покарання, стягнуто на користь потерпілої на відшкодування моральної шкоди 15000 грн. (т.2 а.с. 18-20).
Згідно ухвали Верховного Суду України від 24 жовтня 2006 року ухвала колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2006 року скасована (т.2 а.с. 21-23).
Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2004 року стосовно ОСОБА_5 залишений без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області 6 березня 2007 року (т.2 а.с. 24-25).
Так, 22 березня 2007 року на адресу Жовтоводського МВ УМВС направлено розпорядження про даного виконання вироку, що набрав законної сили 6 березня 2007 року (т.3 а.с.6).
За інформацією начальника КМ Жовтоводського МВ УМВС України та відповідною постановою в Дніпропетровській області у ВКР Жовтоводського МВ УМВС України відносно ОСОБА_5 заведено ОРС категорії розшук №13007002 від 04 квітня 2007 року і оголошено регіональний розшук (т.3 а.с. 14, 15)
При цьому у матеріалах кримінального провадження містяться касаційні скарги, як адвоката ОСОБА_14 , так і безпосередньо засудженого ОСОБА_5 на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2007 року, остання підписана самим апелянтом особисто (т.3 а.с. 22-27).
Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України 18 березня 2008 року у задоволенні зазначених касаційних скарг відмовлено (т.3 а.п.28-29). Копія рішення направлена адвокату 25 березня 2008 року (т.3 а.п. 32).
Згідно повідомлення Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області місцезнаходження ОСОБА_5 встановлено лише 22 серпня 2019 року, останній затриманий та направлений в місця позбавлення волі для відбування покарання (т.3 а.с. 64)
На даний час засуджений відбуває покарання у державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№26)».
Згідно дослідженої оперативно-розшукової справи № 13016006, вона заведена 3 квітня 2004 року стосовно ОСОБА_5 .
Відповідно довідки за відомостями Жовтоводського міського адресного бюро ОСОБА_5 зареєстрований за адресою квартира АДРЕСА_2 (а. ОРС 13)
При здійсненні оперативно-розшукових заходів працівниками Жовтоводського МВ УМВС України в Дніпропетровській області (у подальшому Жовтоводського ВП ГУНП) з часу оголошення ОСОБА_5 у розшук і до встановлення його місця знаходження та затримання, постійно проводились пошукові дії, а саме оперативні установки за місцем проживання засудженого, його батьків, колишньої дружини ОСОБА_15 , співмешканки ОСОБА_16 , перевірялись адреси зазначених осіб і підбирались за цими адресами довірені особи, проводились бесіди з сусідами, встановлювався круг спілкування ОСОБА_5 та його зв`язки з особами з інших населених пунктів, направлялись запити до різних структур, встановлено номер мобільного телефону останнього і перевірялись з`єднання за ним, на розшук і затримання орієнтовано особовий склад МВС України в Дніпропетровській області, підрозділи ДАЇ, ППС, УКР (ВКР) ГУМВС (УМВС) областей України та на транспорті, містах Києві та Севастополі., розшукуваний перевірявся за обліками УІАЗ, ДІАЗ, ГІАЦ РФ., проводився моніторинг соціальних сайтів мережі «Інтернет», .
Однак, довгий час зазначені заходи не давали належних результатів.
Із матеріалів оперативно-розшукової справи вбачається, що у продовж часу із квітня 2007 року і до серпня 2019 року постійно (майже кожного місяця) допитувались родичі, знайомі, колишня співмешканка ОСОБА_17 , колишня дружина ОСОБА_15 , батьки засудженого ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , сусіди, що проживають по АДРЕСА_3 та особи, що проживають за іншими адресами, де міг з`явитися засуджений. Однак, усі особи, у тому числі і батьки ОСОБА_5 зазначали, що протягом тривалого часу (декілька років) не бачили останнього і місце його перебування їм не відомо.
Відповідно листів усіх районних відділів внутрішніх справ у Дніпропетровській області (на виконання орієнтування, що направлялись у продовж розшуку постійно) на встановлення місцезнаходження та затримання ОСОБА_5 орієнтовано особовий склад, громадськість, інші сили, розшукуваний перевірявся за всіма наявними видами обліків.
Листом № 1-33/258 від 21 квітня 2016 року ДЗ СМСЧ №9 повідомив, що ОСОБА_5 останній раз отримував лікування з 20 лютого 2007 року по 16 березня 2007 року, тобто до оголошення його у розшук (ОРС т.3 а.39).
З 20 квітня 2016 року ОСОБА_5 перебував у міжнародному розшуку, про що свідчить інформація Сектору Укрбюро Інтерполу ГУНП в Дніпропетровській області.
Лише 21 серпня 2019 року ОСОБА_5 затриманий, що підтверджується рапортом про затримання особи та постановою про закриття оперативно-розшукової справи та про припинення регіонального (державного) розшуку.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що він працює лікарем КНП «Жовтоводська міська лікарня» і в період часу з 2008 року ОСОБА_5 неодноразово перебував на лікуванні з приводу отримання ЧМТ. На стаціонарному лікуванні знаходився декілька місяців у 2008-2009 роках, коли точно не пам`ятає. Останній йому не представлявся, оскільки вони були знайомі.
Свідок ОСОБА_8 показав, що особисто знайомий із ОСОБА_5 і зустрічався з останнім декілька разів за місцем здійснення підприємницької діяльності його батька ОСОБА_11 у місті Жовті Води. Останній раз бачив засудженого у березні 2018 року. З працівниками поліції, щодо місця його перебування не спілкувався.
Свідок ОСОБА_9 зазначив, що познайомився із ОСОБА_5 весною чи літом 2011 року у місті Кам`янське Дніпропетровської області, від того часу вони спілкуються, зустрічались неодноразово у громадських місцях, при цьому останній він кого не приховувався. Декілька разів вони спільно на автівці, належній ПП приїздили до міста Жовті Води Дніпропетровської області з виробничих питань саме до ОСОБА_11 .
У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 зауважила, що вони із ОСОБА_5 проживають однією сім`єю із 2010 року, до цього часу були у дружніх стосунках. Познайомились і проживали у місті Дніпро, в подальшому переїхали до міста Кам`янське Дніпропетровської області. Систематично, приблизно раз на місяць, вони приїздили до батьків ОСОБА_5 у місто Жовті Води, при цьому ні від кого не приховувались. Маючи спільну дитину, постійно у літній період їздили на море до різних населених пунктів. Вказала, що їй відомо про судимість ОСОБА_5 за хуліганські дії.
Свідок ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_5 являється його сином і останній не отримував копії рішень стосовно нього, оскільки вони направлялись захиснику адвокату, коли ознайомились із ухвалою Верховного Суду України, не зрозуміли яке саме рішення залишено в силі. У період часу з 2008 по 2010 роки син знаходився на лікуванні, перебував у важкому стані, тому вони були зайняті саме його здоров`ям. Зазначив, що працівники поліції спілкувались з ним особисто, з приводу місцезнаходження ОСОБА_5 приблизно у 2013-2015 роках, однак він на підставі ст.63 Конституції України відмовився давати пояснення. У подальшому розповів про це сину, який в той час проживав у місті Кам`янське Дніпропетровської області.
Відповідно до ст. 152 Кримінального виконавчого кодексу України та п.4 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом десяти років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засуджені до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Таким чином, положеннями ст. 80 КК України, передбачено дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Судом встановлено факт ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбуття покарання за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2004 року, про що беззастережно свідчить оголошення його у розшук 3 квітня 2007 року, що є підставою для зупинення перебігу строків давності виконання обвинувального вироку.
У зв`язку з зазначеним та з урахуванням зупинення перебігу строку давності з 3 квітня 2007 року до дня його затримання 22 серпня 2019 року, строк давності виконання вироку стосовно ОСОБА_5 не сплив.
При цьому, поважних причин ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання судом не встановлено.
Посилання сторони захисту на необізнаність засудженого із рішенням суду у зв`язку із неотриманням ним копій ухвал апеляційного суду Дніпропетровської області, Верховного суду України, спростовуються наведеними вище матеріалами кримінальної справи, а також свідченнями самого засудженого та його батька свідка ОСОБА_11 , які підтверджують отримання зазначених копій захисником адвокатом ОСОБА_14 .. Більш того, у матеріалах кримінального провадження містяться касаційні скарги захисника адвоката, а також безпосередньо самого ОСОБА_5 , підписана ним особисто, на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 березня 2007 року, що свідчить про обізнаність останнього із рішенням апеляційної інстанції. Копія ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 18 березня 2008 року, якою зазначені касаційні скарги залишені без задоволення, направлялась адвокату ОСОБА_14 25 березня 2008 року, що підтверджується супровідним листом (а.к.с. 32).
Суд також не приймає доводи засудженого та його захисника, щодо ведення звичайного способу життя, не чинення будь-яких спроб ухилитись від виконання вироку з посиланням на покази свідків, як доказ цього.
Так, свідок ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_5 дійсно неодноразово проходив лікування в період часу коли перебував у розшуку, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_19 показали, що у цей час бачили засудженого, спілкувались із ним. Свідок ОСОБА_10 , проживаючі із останнім однією сім`єю вказувала, що він ні від кого не переховувався і вів звичний спосіб життя.
Однак, дані покази не можуть беззастережно свідчити про те, що ОСОБА_5 не чинив умисних дій, спрямованих на уникнення приведення обвинувального вироку суду до виконання. Він дійсно міг лікуватись, зустрічатись, спілкуватись с окремими особами, що не були обізнані про перебування його у розшуку і не могли повідомити місце його знаходження працівникам органів внутрішніх справ.
При цьому, саме на час набрання чинності обвинувальним вироком стосовно ОСОБА_5 , яким останньому призначено покарання у вигляді позбавлення волі, він змінив місце проживання, переїхавши з міста Жовті Води Дніпропетровської області до міста Дніпро, про що сам зазначив у суді. Також свідок ОСОБА_10 вказала, що познайомилась із ОСОБА_5 саме в місті Дніпро, де вони спочатку і проживали, в подальшому змінили місце мешкання на місто Кам`янське, де проживали до затримання останнього.
Свідок ОСОБА_11 суду показав про свою обізнаність щодо перебування сина ОСОБА_5 у розшуку, однак працівникам поліції відомостей про місце перебування останнього не надав, хоч постійно з ним спілкувався. Також матеріали розшукової справи підтверджують факт того, що під час неодноразового спілкування із батьками розшукуваного вони зазначали, що не бачили сина декілька років.
Суд не приймає також посилання захисника на неналежне виконання своїх обов`язків працівниками органів внутрішніх справ відповідальними за проведення розшукових заходів, оскільки це повністю спростовуються дослідженими матеріалами розшукової справи № 13016006.
Крім того, захисником, з метою підтвердження своєю позиції, надано виписку із акту огляду МСЕК № 544878, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_5 , квитанції щодо сплати останнім страхових внесків у 2010 році, свідоцтво про сплату єдиного податку серії Є № 363961, акт від 10 листопада 2009 року Жовтоводської міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, довідку Жовтоводської об`єднаної ДПІ від 26 листопада 2010 року про відсутність заборгованості по податках, зборах.
Однак, навіть у своїй сукупності зазначені документи не можуть свідчити про відсутності у засудженого наміру ухилятися від виконання вироку. Більш того, Виписка із акту огляду МСЕК №544878 свідчить, що ОСОБА_5 16 березня 2007 року встановлена друга інвалідності на строк до 1 квітня 2008 року, даних щодо проходження ним переогляду не надано. Згідно відповідного свідоцтва державна реєстрація фізичної особи підприємця ОСОБА_5 проведена 19 березня 2001 року
Конституція України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Ці положення також відображені у статтях 1, 11 Закону України «Про судоустрій України», із уточненням по колу осіб, а саме: судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об`єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України.
Наведене свідчить про умисні діі засудженого, спрямовані на невиконання покарання, а відтак дає підстави для відмови у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537-539 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду,шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1