Справа № 487/5524/20
Провадження № 1-кс/487/6949/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2020 року
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві в режимі відео конференції із ДУ «Одеський слідчий ізолятор» скаргу ОСОБА_3 на постанову від 23.10.2020року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого Управління Територіального управління Державного бюро розслідувань , розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 про відмову у визнані потерпілим та проведенні слідчих дій по кримінальному провадженню № 0000746
В С Т А Н О В И В :
26.11.2020р. ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва із скаргою на постанову від 23.10.2020року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого Управління Територіального управління Державного бюро розслідувань , розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 про відмову у визнані потерпілим та проведенні слідчих дій по кримінальному провадженню № 0000746.
В скарзі він посилався на те , що в жовтні 2020 року на адресу ТУ ДБР в м.Миколаєві він направив клопотання щодо визнання його потерпілим та проведенню слідчих дій по кримінальному провадженню № 0000746.
Між тим, 23.10.2020 року слідчий ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у визнані його потерпілим та проведенні слідчих дій.
Посилаючись на те , що слідчий виніс вказану постанову передчасно, навіть не допитав його, як заявника , просив скасувати вищезазначену постанову слідчого.
Заявник у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив про її задоволення.

Слідчий у судове засідання не з`явився.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника ,дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000746 прийшов до наступного.

Судом встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду в м. Одеса від 15.07.2020 року Прокуратурою Одеської області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000746від 17.08.2020 року за заявою ОСОБА_3 щодо можливих неправомірних дій прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 .

Постановою прокурора про доручення проведення досудового розслідування від 18.08.2020р. визначено підслідність у кримінальному проваджені № 0000746 за Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Слідчим суддею в ході розгляду скарги в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 просив вжити заходів реагування до прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , яка, на його думку умисно не ознайомила його із матеріалами клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

08.08.2020 року на адресу ТУ ДБР в м.Миколаєві ОСОБА_3 направив клопотання слідчому щодо визнання його потерпілим та проведенню слідчих дій по кримінальному провадженню № 0000746.
23.10.2020 року слідчий ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у визнані його потерпілим та проведенні слідчих дій.
Відповідно до положення ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.
За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.

Так, зокрема, ніяких дій, які б свідчили про обґрунтованість відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим слідчим не здійснено.
Крім того, з наявних у кримінальному провадженні та оглянутих їх в судовому засіданні вбачається, що оперативним підрозділом не виконані вимоги слідчого ОСОБА_4 щодо допиту ОСОБА_3 з приводу його заяви щодо можливого вчинення кримінального правопорушення прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 за ознаками ч.2 ст.374 КК України.

Таким чином , вищезазначене свідчить про те, що слідчим, всупереч вимогам ст. 55 КПК в достатньому обсязі не перевірено чи була завдана ОСОБА_3 відповідна шкода, та винесено передчасну постанову , яка є недостатньо мотивованою, що є підставою для задоволення скарги.

Керуючись статтями 55,92-94, 303-307 КПК України,-слідчий суддя

УХВАЛИВ

Скаргу ОСОБА_3 на постанову від 23.10.2020року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого Управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 про відмову у визнані потерпілим та проведенні слідчих дій по кримінальному провадженню № 0000746 скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1