Дата документу 02.11.2020 Справа № 336/709/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1710/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/709/19
Категорія ст. 78 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та який мешкає в АДРЕСА_1 ,
про скасування звільнення від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік та направлення для відбування призначеного покарання;

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом невірно викладені обставини справи які мають значення для вирішення справи. 18.03.2019 року він не заявився на реєстрацію до органу пробації у зв`язку з тим що працював, про що написав у письмовому поясненню. Дійсно він у час іспитового строку вчиняв адміністративні правопорушення, але письмових пояснень не надавав, та органом пробації не виносилися письмові попередження. Вважає, що характер і небезпека вчинених ним порушень не свідчить про небажання його стати на шлях виправлення, оскільки правопорушення не посягають на громадський порядок. Судом не прийнято його щире каяття щодо неналежного ним виконання обов`язків, покладених вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 11.05.2018 року, стан його здоров`я. Крім того судом не прийнято до уваги що на час постанови ухвали встановлений йому строк випробування, тривалість якого визначена вироком суду у 1 рік, сплив, і тому вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання поза межами цього строку є таким, що не ґрунтується на законі.

Просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання Шевченківського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо мене і направлення для відбування призначеного покарання.

Засуджений та захисник не прибули до апеляційного суду, але були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги, прокурора, який просив судове рішення залишити без змін: перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2020 року подання Шевченківського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» задоволено. Скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановленого вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 11.05.2018 року щодо ОСОБА_6 . Направлено засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання, призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 11.05.2018 року. Початок відбуття строку покарання обчислювати з моменту затримання засудженого на виконання цієї ухвали.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, Шевченківський районний відділ філії державної установи «Центр пробації» звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
В поданні зазначив, що вказана особа перебуває на обліку в органі пробації з 3 липня 2018 року у зв`язку з його засудженням вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 11.05.2018 року, яким він звільнений від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням тривалістю в один рік.
В цей же день інспекцією направлені повідомлення до Запорізького районного суду Запорізької області про прийняття вироку до виконання, до сектору дільничних інспекторів Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про необхідність проведення з засудженим індивідуально-профілактичної роботи за місцем проживання, вимога та сповіщення про засуджену особу до УІТ УМВС, виклик на адресу засудженого, вказану у вироку, з пропозицією з`явитися до органу пробації.
Засуджений з`явився до відділу пробації 12 липня 2018 року, ознайомившись з умовами і порядком звільнення від відбування покарання з випробуванням, обов`язками, покладеними на нього судом, правовими наслідками ухилення від виконання цих обов`язків, вчинення нових злочинів, адміністративних правопорушень.
В цей же день посадовою особою відділу пробації винесено постанову, з якою засуджений ознайомлений під підпис, про призначення днями явки засудженого до інспекції першого і третього понеділків кожного місяця.
16 жовтня 2018 року ОСОБА_6 не з`явився для реєстрації до органу пробації, не повідомивши про причину неявки, що зумовило його виклик до органу пробації 17 жовтня 2018 року для дачі пояснень.
Так як доказів поважності причини неявки для реєстрації засуджений не надав, до нього було застосовано застереження у вигляді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Окрім зазначеного порушення умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, ОСОБА_6 неодноразово було піддано адміністративним стягненням за вчинення адміністративних правопорушень, що передбачені статтями 124, 1224, 126, 130 КУпАП.
Зокрема:
- 24 травня 2018 року засудженого притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510 грн.;
- 13 червня 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за ст. 1224 КУпАП;
- 18 червня 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за ст. 124 КУпАП;
- 25 липня 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- 10 серпня 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 20400 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на три роки за ч. 2 ст. 130 КУпАП;
- 27 вересня 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 40800 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на десять років за ч. 3 ст. 130 КУпАП;
5 листопада 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 40800 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на десять років за ч. 3 ст. 130 КУпАП;
27 листопада 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 40800 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на десять років за ч. 3 ст. 130 КУпАП;
12 листопада 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510 грн.
Зазначені обставини, які свідчать про небажання засудженого ставати на шлях виправлення, нехтування ним обов`язків з`являтися для реєстрації, не вчиняти адміністративних правопорушень, зумовили звернення відділу пробації до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 та направлення його для відбування призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 11.05.2018 року покарання.

Задовольняючи подання суд першої інстанції вказав, що судом достовірно встановлено невиконання ОСОБА_6 обов`язку, покладеного на нього судом щодо реєстрації, за відсутності об`єктивних обставин, що могли б фактично позбавити його можливості його виконувати та суд дійшов висновку про те, що невиконання ОСОБА_6 без поважних причин обов`язку щодо періодичної явки для реєстрації свідчить про його ухилення від контролю з боку уповноваженого органу з питань пробації.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У відповідності до п.8 ч.1 ст. 537 КПК України суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного судом.
Згідно приписів ч.2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку згідно з ч. 2 ст. 78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У цьому випадку суд зобов`язаний направити засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком суду.
Невиконання засудженим покладених обов`язків вважається невиконання ним хоча б одного з обов`язків, які були покладені на нього судом.
Згідно положень ч.3 ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
За приписами абз. 1 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року встановлено, що згідно ч.2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 11.05.2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням тривалістю в один рік за умови, що обвинувачений протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки повідомляти уповноваженому органу пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися до уповноваженого органу пробації для реєстрації (а. с. 3-4 матеріалів особової справи).
Як випливає з матеріалів подання, Шевченківський районний відділу філії державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області 12 липня 2018 року роз`яснив йому обов`язки, покладені на нього вироком, під підпис ознайомив з режимом відвідувань інспекції (а. с. 11-13матеріалів особової справи).
За змістом листка реєстрації засуджений не з`явився в інспекцію 16 жовтня та 3 грудня 2018 року (а. с. 14 матеріалів особової справи).
24 травня 2018 року засудженого притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510 грн. (1); 13 червня 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за ст. 1224 КУпАП (2); 18 червня 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за ст. 124 КУпАП (3); 25 липня 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік за ч. 1 ст. 130 КУпАП (4); 10 серпня 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 20400 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на три роки за ч. 2 ст. 130 КУпАП (5); 27 вересня 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 40800 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на десять років за ч. 3 ст. 130 КУпАП (6); 5 листопада 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 40800 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на десять років за ч. 3 ст. 130 КУпАП (7); 27 листопада 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 40800 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на десять років за ч. 3 ст. 130 КУпАП (8); 12 листопада 2018 року - до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510 грн. (9).
На переконання колегії суддів, при постановленні оскаржуваної ухвали зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримано в повному обсязі.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що за вказаних вище обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність скасування звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 21.09.2020 року, оскільки зазначені факти свідчать про невиконання засудженим покладених на нього судом обов`язків, а відтак і про небажання стати на шлях виправлення.
Доводи засудженого ОСОБА_6 про те, що він дійсно під час іспитового строку вчиняв адміністративні правопорушення, але письмових пояснень не надавав, та органом пробації не виносилися письмові попередження, є необґрунтованими, оскільки суперечать матеріалам особої справи, із якої вбачається, що останній двічі був письмово попереджений про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, у тому числі і за вчинення адміністративних правопорушень, вжиттю вказаних заходів передувало отримання письмових пояснень від правопорушника (а.с. 32-34; 43-45).

Не заслуговують уваги доводи апелянта і про те, що характер і небезпека вчинених ним порушень не свідчить про небажання його стати на шлях виправлення, ці правопорушення не посягали на громадський порядок, оскільки засуджений, будучи обізнаним про обов`язок не вчиняти адміністративні правопорушення, за короткий проміжок часу вчинив 9 (дев`ять) адміністративних правопорушень, більшість з яких є грубими умисними правопорушеннями, зокрема передбаченими ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 2 ст. 130 КУпАП, ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що судом не прийнято до уваги його щире каяття та стан здоров`я є також безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст. 78 ч. 2 КК України та ст. 166 КВК України, ніяким чином не впливають на розгляд питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Безпідставними є доводи апелянта і про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що на час ухвалення судового рішення, встановлений йому строк випробування, тривалість якого визначена вироком суду у 1 рік, сплив, оскільки законодавство України таких обмежень для суду при розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, не передбачає.

Враховуючи вищевказані вимоги законів, а також те, що засуджений мав реальну можливість виконувати покладені на нього судом обов`язки у вигляді періодичного прибуття до сектору з питань пробації для реєстрації та систематично не вчиняти адміністративні правопорушення, проте знов і знов ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків, колегія суддів доходить висновку про його небажання ставати на шлях виправлення, а тому рішення районного суду про задоволення подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_6 , є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2020 року, якою подання Шевченківського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» задоволено, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановленого вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 11.05.2018 року щодо ОСОБА_6 , направлено засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання, призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 11.05.2018 року, без зміни.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: