Справа № 159/4354/20
Провадження № 1-кп/159/440/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайоний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001227 від 15.08.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою професійною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 29.04.2015 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.189 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання 03.07.2018 року,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 14 серпня 2020 року приблизно о 17.15 години, перебуваючи в приміщенні аптеки «Ромашка» за адресою м.Ковель, вул.Заводська, 9, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно повторно викрав з полиці прилавку залишений потерпілим ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Nokia» вартістю 1699,00 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, пояснив, що під час придбання ліків в аптеці помітив залишений потерпілим телефон, забрав його, перебуваючи вдома зрозумів, що фактично вчинив злочин, тому того ж дня добровільно приніс телефон до відділку поліції. Просив врахувати те, що він проживає разом з меншим братом, отримує доходи від виконання будівельних робіт, має на утриманні одну малолітню дитину та не призначати покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Керуючись правилами, закріпленими у ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, які стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення , винуватості обвинуваченого, розміру завданої шкоди.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Статтею 75 КК визначено, що в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, урахувавши тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу винного, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності за злочин проти власності, його поведінку після вчинення злочину, а саме те, що він добровільно видав працівникам поліції викрадений телефон, що свідчить про критичне ставлення до вчиненого та позитивні зміни у свідомості особи, приймаючи до уваги пом`якшуючі покарання обставини до яких суд відносить визнання вини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відсутність реальних збитків для потерпілого, молодий вік обвинуваченого, його сімейний стан, наявність на утриманні малолітньої дитини, та вважає необхідним призначити покарання в межах санкції закону, за яким він притягується до відповідальності у виді обмеження волі та звільнити особу від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк та поклавши обов`язки передбачені ст.76 КК України, які будуть слугувати дієвим заходом контролю за поведінкою особи та стримуючим фактором від вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у справі не заявлено. Процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349,374,375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази у справі:

- мобільний телефон марки «Nokia», що перебуває на зберіганні в Ковельському ВП, чек та гарантійний талон, які долучені до матеріалів справи повернути потерпілому ОСОБА_5

- оптичний диск, залишити при матеріалах справи в суді.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1