Провадження №: 1-кп/752/1971/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд об`єднаних кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004339 та № 0000721, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київська область, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, не працюючого, без офіційного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч.3 ст. 289 та ч.1 ст. 185 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :
13.09.2020 року ОСОБА_5 приблизно о 21.00 год. перебував в приміщенні бару «To The Moon», що на АДРЕСА_2 . Та вирішив вчинити крадіжку чужого майна, зокрема грошових коштів.

Реалізуючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, зайшов за барну стійку, та таємно викрав грошові кошти в сумі 6 (шість) тисяч гривень, які належать ФОП « ОСОБА_7 », які заховав до кишені та покинув приміщення бару.

Тобто, ОСОБА_5 визнається винним за ч.1 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна.

Крім того, ОСОБА_5 16.09.2020 року, приблизно о 01.15 год. на вул. Ломоносова, 61 в м. Києві в якості пасажира перебував в салоні автомобіля марки «Фольксваген Джета», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 , що займався перевезенням пасажирів, та вирішив, шляхом погроз застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, незаконно заволодіти зазначеним транспортним засобом.

Реалізуючи злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 дістав з кишені невідомий предмет схожий на ніж, та демонструючи його і висловлюючи погрози, поставив вимогу ОСОБА_8 вийти з салону автомобіля, залишивши включеним двигун та відійти на певну відстань від автомобіля, при цьому відмітивши, що в такому випадку він йому боляче не буде робити. Потерпілий ОСОБА_8 , сприймаючи як ніж, предмет, який демонстрував ОСОБА_5 , та оцінюючи погрози ОСОБА_5 , який демонстрував предмет схожий на ніж, як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, виконав вказівку та вийшов і салону автомобіля.

В цей час ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію злочинного наміру, пересів на місце водія та, почавши рух, поїхав у невідомому напрямку, тим самим незаконно заволодівши автомобілем «Фольксваген Джета», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 320 000 грн., який належить ОСОБА_8 .
Цього ж дня, автомобіль «Фольксваген Джета», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 320 000 грн., був виявлений на вул. Залізничне шосе, 2 в м. Києві, та повернутий потерпілому ОСОБА_8 .
Тобто, ОСОБА_5 визнається винним за ч.3 ст. 289 КК України, - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні крадіжки, та частково визнав себе винний у незаконному заволодінні транспортним засобом, відмічаючи, що діяв без погрози застосування насильства. По суті пред`явлених обвинувачень відмітив, наступне.

Протягом трьох місяців працював в барі«To The Moon», що на вул. Ломоносова, 46/1 в м. Києві. Обіцяли заробітну плату 15 тисяч гривень, однак платили лише 6 тисяч. Це його обурювало. Тому, 13.09.2020 року прийшов в бар і коли нікого не було, зайшов за барну стійку та забрав шість тисяч гривень, як компенсацію за недоплачену заробітну плату, щоб нашкодити.

16.09.2020 року перебував в таксі за викликом, яким керував потерпілий. Спілкувався з водієм, який, як йому здалося, був спокійний по натурі, а тому йому прийшло на думку взяти автомобіль покататися, при цьому просто крикнути на водія, і був впевнений, що той виконає його вказівку. Коли зупинилися, він сказав водієві, виходить з автомобіля, щоб не сваритися. Також сказав забрати документи, гроші, телефон і якщо хоче нехай телефонує в поліцію. В руках у нього ножа не було, ним не погрожував, була лише запальничка, чорного кольору, з металевим верхом, яку перекладав в іншу кишеню. Був трохи знервований, оскільки казали що буде суд за крадіжку грошей. Тому так вчинив, у вчиненому розкаюється, просить вибачення у потерпілих. Просить врахувати, що круглий сирота, виховувався в дитячому будинку, просто стався такий збіг життєвих обставин, тому таке вчинив.

Потерпілий ОСОБА_7 , власник бару, в своїх показаннях зазначив, що з обвинуваченим ОСОБА_5 певний час знайомий, він працював у його барі, але був звільнений. Однак, стосунки залишилися, ОСОБА_5 інколи приходив до них, вони спілкувалися. 13.09.2020 року ОСОБА_9 також перебував у приміщенні бару, вони спілкувалися. Він на певний час, за потреби, покинув бар, а коли повернувся, то відмітив, що зникло 6 тисяч гривень. Відмічає, що коли повертався, зустрівся з ОСОБА_10 , який дав йому 100 грн. чайових та швидко покинув приміщення. Коли виявив факт зникнення коштів, переглянули відеозапис, і побачив, що коли він був відсутній, ОСОБА_9 зайшов за барну стійку та забрав гроші, також зник його телефон, але про це не зазначено у обвинуваченні. До цього часу збитки не відшкодовані, щодо покарання обвинуваченому, покладається на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_8 , в своїх показаннях відмітив, що, надаючи транспортні послуги автомобілем «Фольксваген Джета» н.з. НОМЕР_1 , працював по перевезенню пасажирів, тобто таксував. В ніч з 15 на 16.09.2020 року отримав замовлення та прибув за вказаною адресою. Вийшов чоловік, який зараз є обвинуваченим, та глянувши на номерні знаки помахав йому. Обвинувачений сів на переднє сидіння, однак ремінь безпеки не застосовував, а зачепив його за спиною, за поїздку розрахувався наперед. Він назвав адресу по вул. Ломоносова, по дорозі спілкувалися, виявилося, що він з м. Біла Церква, а його бабуся жила неподалік. В певний час ОСОБА_9 орієнтував його їхати маршрутом через житлові масиви. Коли наближалися до заявленої адреси, обвинувачений сказав проїхати трохи далі та зупинитися біля автомобіля «БМВ», відмітивши, що то його. Зупинилися, він взяв телефон, щоб інформувати службу про доставку клієнта. Боковим зором помітив, що ОСОБА_9 щось витягнув з кишені і, направивши в його бік, тримає в правій руці предмет схожий на ніж, так він визначив. При цьому ОСОБА_9 каже, не хочу робити тобі боляче, як земляку, бери телефон, свою сумку, не глуши двигун і виходь з автомобіля, та відійди на 10 метрів, після чого, якщо схочеш, можеш телефонувати в поліцію. Поведінку та слова обвинуваченого, в яких відчувалася агресія та рішучість, сприйняв як реальну загрозу життю і здоров`ю. Він, як вважає, добре розбирається в людях, і йому здалося, що ОСОБА_9 , в дійсності може застосувати щодо нього предмет схожий на ніж, якщо він не виконає його вказівку. Оскільки бачив схоже на лезо, при цьому був в стресовому стані від того, що відбувається, то вважав, що це ніж. Він взяв телефон, сумку, вийшов з автомобіля, а ОСОБА_9 пересів на його водійське сидіння та поїхав у невідомому напрямку. Він зателефонував у службу безпеки, яким повідомив що сталося, щоб заблокували автомобіль, який був під сигналізацією, а після цього викликав поліцію. Через певний час автомобіль виявили, двигун був заглушений, ключі в замку, пошкоджень не було. Автомобіль йому не належить, а його товаришу ОСОБА_11 , він ним користується для таксування. Відмічає, що за такі дії слід карати суворо. Чітко відмічає, що в руках обвинуваченого бачив предмет, який сприйняв як ніж, а його поведінку та слова, як реальні погрози для життя та здоров`я.

Крім детальних та послідовних свідчень потерпілих, додатково винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується іншими доказами наданими стороною обвинувачення, зокрема, -

по епізоду таємного викрадення чужого майна:
протоколами впізнання з участю потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_12 ;

протоколом огляду відеозапису з камер спостереження, в якому відображено, що особа схожа на ОСОБА_5 заходить за барну стійку та забирає гроші.

по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом:
протоколами огляду місця події;

протоколом проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_8 , в якому відображено, що він детально розповів та показав про обставини заволодіння його транспортним засобом, про що також відображено на фото таблицях;

протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, в якому відображено, що потерпілий ОСОБА_8 серед інших впізнав саме ОСОБА_5 , як особу яка шляхом погроз заволоділа його автомобілем;

протоколом обшуку, під час якого було виявлено та вилучено документи обвинуваченого.

Підсумовуючи результати судового розгляду, суд прийшов до висновку, що надані стороною обвинувачення, вищеперераховані докази є належними, допустимими, переконливими та достатніми для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд також відмічає, що прокурором як доказ винності обвинуваченого в додаток до протоколом огляду відеозапису з камер спостереження, в якому відображено, що особа схожа на ОСОБА_5 заходить за барну стійку та забирає гроші, прокурором було надано диск з відеозаписом. Однак при його перегляді відеозапису обставин, які зазначені в протоколі перегляду, не було виявлено, а тому його до уваги суд не бере та відкидає.

Показання обвинуваченого з приводу того, що з його боку не було погроз застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, суд до уваги не бере та відкидає, оскільки його показання повністю спростовуються показаннями потерпілого, які суд вважає правдивими. Потерпілий чітко відмітив, що обвинувачений тримав в руках предмет схожий на ніж, і коли сказав, щоб не робити йому боляче, слід покинути автомобіль, сприйняв це як реальні погрози для життя та здоров`я.

Ураховуючи обстановку в якій відбувалася подія, а саме темна пора доби, відсутність сторонніх осіб, поведінка обвинуваченого, який, висловлюючись щоб не робити боляче, поставив вимогу потерпілому залишити автомобіль, демонстрація і направлення в бік потерпілого невідомого предмета, який можливо і не міг бути використаний для реалізації погрози, однак, в тій ситуації, враховуючи поведінку обвинуваченого, був сприйнятий потерпілим як ніж, дає суду достатні підстави прийти до висновку, що з врахуванням суб`єктивного ставлення потерпілого, загроза з боку обвинуваченого була небезпечна для життя та здоров`я особи. Враховуючи викладене, підстав для виключення такої кваліфікуючої ознаки злочину як погроза застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого суд, та перекваліфікації дій обвинуваченого, на що орієнтує захисник, суд не знаходить.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Ураховуючи обставини вчинення та суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі. Лише таке покарання, як вважає суд, є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 14 грудня 2020 року, зарахувавши, відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання попереднє ув`язнення, починаючи з 16.09.2020 року (дати затримання) по 13 грудня 2020 року,включно, з розрахунку день за день.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим та призначити покарання:
за ч.1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
за ч.3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років без конфіскації майна.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 14 грудня 2020 року, зарахувавши, відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання попереднє ув`язнення, починаючи з 16.09.2020 року (дати затримання) по 13 грудня 2020 року, включно, з розрахунку день за день.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчисляється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1