Ухвала

02 листопада 2020 року

м. Київ
справа № 638/2425/19

провадження № 51-5258 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд указаного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 4 ч. 2, ч. 3 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК України.
В обґрунтуванні касаційної скарги обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК судом касаційної інстанції є Верховний Суд, проте захисник свою касаційну скаргу адресує Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, захисник у скарзі посилається на неповноту та однобічність судового розгляду, допущені судом апеляційної інстанції. Проте, такі доводи відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки судом касаційної інстанції.
Всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі скаржником не наведено обґрунтування допущення апеляційним судом таких порушень норм процесуального права, які в силу ст. 412 КПК, зважаючи на статті 370, 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку, тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваного судового рішення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.
Як на підставу для скасування рішення суду апеляційної інстанції захисник посилається також на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, разом з тим, жодним чином не обґрунтовує її з огляду на вимоги ст. 413 КПК.
Крім того, як убачається із касаційної скарги, мотивувальна частина не узгоджується з її прохальною частиною, оскільки не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції скаржник вважає, що є підстави для призначення розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених ст. 427 КПК,

є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного суду від

18 серпня 2020 рокузалишити без руху, надавши йому десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3