Справа №592/8129/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/402/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - рішення слідчого про закриття кримінального провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 липня 2020 року, якою відмолено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області від 08 червня 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002687 від 10 вересня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

особи, яка звернулася зі скаргою ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу слідчого судді, якою скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження було залишено без задоволення. Слідчим суддею не було досліджено питання, чому порушення містобудівного законодавства не було відображено в акті перевірки.

Постановою слідчого від 08 червня 2020 року було закрито кримінальне провадження № 0002687 від 10 вересня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

10 липня 2020 року до Ковпаківського районного суду м. Суми зі скаргою на вище зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження звернувся ОСОБА_6 , який вважав постанову слідчого передчасною, оскільки слідчим не було проведено всіх слідчих дій і не враховано, що посадова особа управління державного архітектурно будівельного контролю Сумської міської ради ОСОБА_8 було проведено 2 перевірки одного і того ж об`єкта через невеликий проміжок часу, однак акти є істотно різні.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 липня 2020 року, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області про закриття кримінального провадження № 0002687 від 10 вересня 2019 року, з огляду на те, що у даному кримінальному провадженні слідчим повно та всебічно були досліджені всі обставини справи, зроблено перевірку та оцінку доказів у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Зміст скарги ОСОБА_6 до слідчого судді засвідчує, що останній не погоджується з висновками слідчого викладеними в постанові від 08 червня 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002687, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, тобто ініціатором скарги було порушено перед слідчим питання чи може одна і та сама особа здійснюючи перевірку одного і того ж об`єкту будівництва скласти 2 документи, що різняться за своїм змістом, зокрема, один (перший) не містить в собі даних про будь які порушення допущені під час будівництва об?єкта нерухомості, а інший (другий) містить в собі дані про ряд порушень.

За матеріалами кримінального провадження вбачається, що підставою для внесення до ЄРДР відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, стала ухвала слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 вересня 2019 року, якою було частково задоволено скаргу ОСОБА_6 та зобов?язано службових осіб Сумського ВП ГУНП в Сумській області, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення Сумського відділу поліції Головного управління НП в Сумській області, внести відповідні відомості до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення від 28 серпня 2019 року, відповідно до ст. 214 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Враховуючи те що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідну постанову з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Результати досудового розслідування мають бути відображені в постанові про закриття кримінального провадження, яка відповідно до вимог ст. 110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі постановлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Беручи до уваги обставини провадження судова колегія вважає досудове розслідування було проведено неповно та не об`єктивно.

З матеріалів провадження вбачається, що на час винесення оскаржуваної постанови слідчого про закриття кримінального провадження всіх слідчих дій проведено не було, про що свідчить апеляційна скарга ОСОБА_6 .

Колегія суддів, звертає увагу, що в рамках даного кримінального провадження слідчим хоч і було допитано ряд осіб, витребувано ряд документів (копії актів із ДАБІ, копії експертних висновків, копії судових рішень) однак сама постанова слідчого не містить відповіді на головне питання порушене ОСОБА_6 яким чином під час перевірки одного і того ж об`єкту нерухомості, однією і тією ж особою, через незначний проміжок часу, було виготовлено 2 відмінних один від одного документи, а саме, мова йде про акт, складений за результатами позапланового заходу державного контролю щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих будівельних робіт № 87 від 06 вересня 2017 року та акт, складений за результатами позапланового заходу державного контролю щодо дотримання суб?єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих будівельних робіт № 119 від 07 грудня 2017 року.

На думку колегії суддів, вище зазначені акти є одними із основних документів, що мали бути ретельно дослідженими та перевірений слідчим, оскільки саме розбіжність у цих документах породжує численні судові спори.

Слідчий у своїй постанові послався на ряд доказів, в тому числі і на комплексну судову будівельно технічну експертизу, в ході якої було встановлено відповідність господарської будівлі будинку № 36, по вул. Поліській у м. Суми вимогам ДБН Б.2.2 12:2018 «Планування і забудова територій», а потім прийшов до переконання про наявність цивільно правових відносин (спору) між особами та закрив кримінальне провадження.

З приводу вказаної позиції слідчого, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України від 02 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ «Про інформацію» було надано визначення документа, як матеріального носія, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а інформацію як будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (стаття 1 цього Закону).

Цивільний процесуальний кодекс України до фактів, що мають юридичне значення, відносить ті з них, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (стаття 256 Кодексу).

Примітка до статті 358 КК України, яка законодавчо визначила ознаки предмета злочинів, передбачених статтями 357, 358, 366 КК України, під офіційним документом розуміє документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об?єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм і містять передбачені законом реквізити.

У своєму рішенні № 5-50кс15 від 09 липня 2015 року Верховний Суд України висловив правову позицію з приводу того, що при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

Із вище зазначених актів №№ 87 та 119 вбачається, що вони складаються, виключно певними посадовими особами і в межах наданих повноважень, при цьому із матеріалів провадження вбачається, що вони в послідуючому стали підставою для скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт та скасування декларації про готовність до експлуатації об?єкта, будівництва якого здійснено на підставі будівельного паспорта, тобто безпосередньо вплинули на права та обов?язки особи, якою дані об?єкти зводилися (будувалися).

З урахуванням вище зазначених норм закону та правової позиції ВСУ, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, як мінімум повинен був перевірити дії особи, що здійснювала виготовлення актів (відмінних один від одного) на відповідність вимогам закону, а не обмежитися поверхневим допитом автора актів.

Тим більше, із пояснень особи, що здійснювала складання актів взагалі не зрозуміло чого в першому випадку було не виявлено порушення, а в іншому випадку вони були зафіксовані, як про це слушно зазначає ОСОБА_6 .

Надання категоричного висновку про відсутній складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України без спростування вище зазначеного є явно передчасним.

Вказаним обставинам слідчим суддею, під час розгляду скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, не було надано ретельного аналізу та оцінки.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ «розслідування повинно бути ефективним». Так, у справі «Аднаралов проти України» (Заява № 10493/12) ЄСПЛ зазначив, що розслідування має бути ретельним. Це означає, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (див. вищезазначене рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.). Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (див. рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року). Будь - який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин та винних осіб, є загрозою недотримання цього стандарту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови слідчий не забезпечив ефективність досудового розслідування, та не забезпечив повне збирання доказів.

Крім того, колегія суддів погоджується і з доводами апеляційної скарги з приводу відсутності належного мотивування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, та не відповідність її вимогам ст. 110 КПК України, що також не отримало належної оцінки з боку слідчого судді.

Оскільки рішення про закриття кримінального провадження, згідно ст. 283 КПК України, є формою закінчення досудового розслідування, тому до вказаного рішення висуваються особливі вимоги до його змісту та достатності мотивів.

За своєю суттю постанова про закриття кримінального провадження є певним аналогом судового рішення, оскільки нею фактично завершується стадія досудового розслідування, а тому вимоги до її вмотивованості є аналогічні і до вмотивованості судового рішення.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування доречних аргументів сторони є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, у рішенні у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97 ЄСПЛ зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Аналізуючи вище наведені норми закону колегія суддів вважає, що постанова слідчого не відповідає критерію вмотивованості.

За даних обставин кримінального провадження, колегія суддів з такими висновками слідчого судді погодитися не може, оскільки закриття кримінального провадження з цих підстав можливе лише після ефективного досудового розслідування.

На вище зазначені обставини не звернув уваги слідчий суддя та не надав їм оцінку у своєму рішенні, що є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування судового рішення (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України) і постановлення нової ухвали (п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою скасувати ухвалу слідчого судді та постанову слідчого про закриття кримінального провадження, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу.

При цьому, зі скасуванням постанови слідчого про закриття кримінального провадження досудове розслідування підлягає продовженню органом досудового розслідування в загальному порядку до прийняття відповідного процесуального рішення, передбаченого ст. 283 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 178, 181, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002687 від 10 вересня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а матеріали кримінального провадження направити для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4