Справа № 191/3641/20
Провадження № 1-кп/191/287/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутністю учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 від 20.07.2020 року відносно:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Панасівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою технічною освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

Встановив:
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року, справа №191/3301/15-ц, ОСОБА_3 зобов`язаний виплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_4 на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі 1300,00 грн., щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи стягнення з 23.09.2015 року. Однак, ОСОБА_3 знаючи про свій обов`язок щодо сплати аліментів, маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів(аліментів) на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 23.09.2015 року, ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання не сплачував аліменти, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний психічний і соціальний) розвиток.
ОСОБА_3 в період часу з вересня 2015 року по теперішній час офіційно працевлаштований не був, однак неофіційно працював на будівництві, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та з доходів гроші на утримання дітей (аліменти) не сплачував, будь-якої іншої допомоги дітям не надавав, тобто умисно рішення суду не виконував. Також, ОСОБА_3 у Синельниківському районному центрі зайнятості на обліку не перебував та не звертався до вказаного центру для працевлаштування, що свідчить про небажання обвинуваченим офіційно працевлаштуватися та сплачувати аліменти на дітей. Також, ОСОБА_3 на попереджувальні листи Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про необхідність погашення заборгованості та сплачувати аліменти не реагував, а також ознайомлений із рішенням Синельниківського міськрайонного суду щодо встановленого розміру сплати аліментів своїм дітям. В результаті чого у ОСОБА_3 у період часу з 23 вересня 2015 року до 01 липня 2020 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 91983 (дев`яносто одна тисяча дев`ятсот вісімдесят три) гривні 67 копійок, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.
Згідно Постанови Верховного Суду у справі №283/1309/17, під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.
При цьому діяння можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

В обвинувальному акті прокурор заявив клопотання, про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , надав письмову заяву, складену у присутності захисника-адвоката ОСОБА_7 , в якій визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст.164 КК України; визнав беззаперечно в повному обсязі обвинувачення, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі і ним не оспорюються.

Також, у вказаній заяві обвинувачений зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Потерпіла ОСОБА_4 надала письмову заяву, в якій вказала, що вона ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст.302, ст.381, 382 КПК України та надає згоду на розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та вона їх не оспорює.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його клопотання та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному стаття 381-382 КПК України.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні виду та міри покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, розмір несплачених аліментів, та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, раніше не судимого; тимчасово не працюючого; за місцем проживання характеризується задовільно; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України визнання винуватості.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України вчинення злочину щодо колишнього подружжя.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Речові докази по справі відсутні.
Судові витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373-374, 381-382, ч. 1 ст. 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді 100 ( сто) годин громадських робіт.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його отримання, до Дніпровського апеляційного суду, через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статті 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1