Справа № 206/4782/20
Провадження № 1-кп/206/339/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2020року Колегія суддів Самарського районного суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000433 від 17.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених п.п. 2, 9, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_7 ,

представника потерпілого, адвоката: ОСОБА_8 ,

потерпілого: ОСОБА_9 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

21.10.2020 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з Дніпропетровської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню № 0000433 від 17.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених п.п. 2, 9, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, оскільки кримінальне провадження підсудне Самарському районному суду міста Дніпропетровська, обвинувальний акт відповідає вимогам встановленим КПК України, підстави для поверненні акту прокурору, закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України відсутні.

Також, прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , мотивоване тим, що останній обгрунтованого підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених п.п. 2, 9, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 185 КК України. Так, злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів та нетяжкого злочину, тому є підстави вважати, що ОСОБА_5 усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу прокуратури та суду, а також незаконно впливати на потерпілого, свідків. Окрім цього, ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, він не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, неповнолітніх дітей не має, у нього не має потреби доглядати за своїми батьками, раніше судимий. Тобто вважає наявними ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник-адвокат обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення справи до розгляду, у вирішенні питання продовження строку тримання під вартою не заперечував.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримав думку захисника-адвоката.

Потерпілий в підготовчому судовому засіданні покладався на розсуд суду щодо призначення справи до судового розгляду, підтримав клопотання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Представник потерпілого в підготовчому судовому засіданні підтримав думку потерпілого.

Колегія суддів заслухавши та дослідивши клопотання, дослідивши обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування, заслухавши думки учасників судового провадженння, суд приходить до наступних висновків.

Щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Частиною 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення в тому числі, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбаченихпунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Аналізуючи думку та клопотання прокурора, думку представника потерпілого, потерпілого, обвинуваченого та захисника-адвоката щодо можливості призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, суд зазначає наступне.

Кримінальне провадження підсудне Самарському районному суду м. Дніпропетровська, обвинувальний акт відповідає вимогам встановленим КПК України, підстави для повернення акту прокурору, закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України відсутні.

Порушень, що перешкоджають розгляду справи в суді, та призначенню справи до слухання не виявлено.

Справа підлягає розгляду у закритому судовому засіданні, відповідно до обмежень, передбачених положеннями ч. 2 ст. 27 КПК України, колегією суддів. Виклику підлягають всі свідки згідно реєстру матеріалів.

Клопотань про виклик для допиту інших осіб, та витребування речей чи документів не надійшло.

Судом не встановлена необхідність проведення інших дій, необхідних для підготовки до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників судового засідання про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту.

При вирішенні клопотання прокурора стосовно продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31 жовтня 2020 року.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового розгляду має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла до висновку про те, що клопотання прокурора щодо продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, та нетяжкого злочину, тому є підстави вважати, що ОСОБА_5 усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу прокуратури та суду, а також незаконно впливати на потерпілого, свідків, які ще не допитані судом, не працює, не має стійких соціальних зв`язків, не працюючий, є особою раніше неодноразово судимою.

Вказані обставини дають суду підстави стверджувати, що ризики, зазначені прокурором, як підстава для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, існують, обрання іншого, більш м`якого виду, як обвинуваченому суд вважає не доцільним і буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, вирішуючи подані клопотання суд, також, враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченому злочинів та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Колегія суддів вважає, що запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинуваченого, а і характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не перешкоджає інтересам правосуддя.

Таке застосування не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, з метою виконання процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, як то впливу на свідків та потерпілого, тощо, суд вважає, що ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою настрок до шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 314-316, 331 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Кримінальне провадження № 0000433 від 17.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених п.п. 2, 9, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 185 КК України, призначити до розгляду у закритому судовому засіданні на 03 листопада 2020 року на 14 год. 30 хв.
Розгляд кримінального провадження здійснювати колегією суддів.

У судове засідання викликати прокурора, захисника-адвоката, потерпілого, представника потерпілого, свідків, доставити обвинуваченого.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 грудня 2020 року включно.

Копію ухвали надіслати до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" до виконання.

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою набирає чинності негайно, але відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», зважаючи на Рішення Конституційного Суду України у справі № 3-208/2018 (2402/18) від 13.06.2019 за конституційною скаргою ОСОБА_10 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 392 КПК України, може бути оскаржена учасниками судового провадження шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3