Справа № 939/1518/20
ВИРОК
Іменем України

07 вересня 2020 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000213 від 12 березня 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мінгечаур, Азербайджан, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, має двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

24 лютого 2020 року, приблизно, о 06-й годині 40 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки "Deawoo Nubira", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою "Київ-Ковель", в с. Микуличі Бородянського району Київської області по вул. Варшавській, в напрямку м. Києва, в порушення вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, а також п. 2.3 "б" Правил дорожнього руху, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, і в порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого поблизу перехрестя нерівнозначних доріг вул. Соборної та вул. Покровської з головною дорогою вул. Варшавською, на якому знаходився пішохід, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати йому дорогу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась по пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді: перелому летерального виростку великогомілкової кістки; перелому гомілки малогомілкової кістки; часткового розриву медіального утримувача надколінника, передньої хрестоподібної зв`язки, летеральної колатеральної зв`язки, а також легке тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку.
Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5, 2.3 "б", 18.1 Правил дорожнього руху знаходиться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді отримання потерпілою ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному і підтвердив викладене. Суду, зокрема, пояснив, що 24 лютого 2020 року, після 06-ї години ранку, він на автомобілі "Deawoo Nubira" їхав по автодорозі "Київ-Ковель" в напрямку м. Києва зі швидкістю не більше 60 км/годину; йшов дощ, була погана видимість і коли він проїжджав по с. Микуличі, то вчасно не помітив пішохода - потерпілу, яка рухалася по пішохідному переходу зліва направо; він став гальмувати, але вчасно зупинитися не встиг і допустив наїзд на потерпілу; після цього він викликав поліцію і швидку медичну допомогу; потерпілій добровільно відшкодував на лікування сім тисяч гривень.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення і ніким не оспорюються.
В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини, за згодою учасників судового провадження, дослідження інших доказів визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
За результатами судового розгляду суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
Кримінально протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно, постійної роботи не має, має двох неповнолітніх дітей.
Як обставину, що пом`якшує покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 .
На підставі викладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Водночас, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, обставини його здійснення, приймаючи до уваги щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання і вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки.
Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави на відшкодування процесуальних витрат вартість проведення інженерно-технічних експертиз в сумі 3269 гривень.
Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат вартість проведення інженерно-технічних експертиз в сумі 3269 ( три тисячі двісті шістдесят дев`ять) гривень.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий-суддяОСОБА_7