Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 499/481/20
Номер провадження: 1-кп/511/146/20
24.11.2020 року колегія суддів Роздільнянського районного суду Одеської області в складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченої: ОСОБА_7 ,
потерпілої: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання обвинученої та голови Суворовської районної в місті Одеса організації політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» про передачу обвинуваченої на поруки по кримінальному провадженню №0000002 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 січня 2020 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Крижанівка Лиманського району Одеської області, громадянки України, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце мешкання: АДРЕСА_2 , яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
18 червня 2020 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000002 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 січня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.
Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , строком 60 днів, тобто до 26 листопада 2020 року (включно).
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 строком на 60 діб, оскільки вважає, що ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, які були встановлені на досудовому слідстві на даний час не зменшились.
Обвинувачена ОСОБА_6 просила передати її на поруки рідні: батькові ОСОБА_9 , 1949 р.н., брату ОСОБА_10 , 1981 р.н., сестрі ОСОБА_11 , 1978 р.н., сину ОСОБА_12 , 1991 р.н., доньці ОСОБА_13 1998 р.н., та колективу Суворовської районної в місті Одеса організації політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» в особі голови ОСОБА_14 .
Крім того, на адресу суду надійшло клопотання від голови Суворовської районної в місті Одеса організації політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина», про передачу обвинуваченої ОСОБА_6 на поруки колективу зазначеної організації в особі голови Суворовської районної в місті Одеса організації політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» ОСОБА_14 .
З даного клопотання вбачається, що 11.11.2020 року бюро Суворовської районної в м.Одеса організації політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» на своєму засіданні розглянуло питання про взяття на поруки обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_6 свою провину у скоєному злочину не визнає, а також беручи до уваги що остання є членом партійної організації, було одностайно прийнято рішення про взяття обвинуваченої на поруки колективу Суворовської районної в м. Одеса організації політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина».
ОСОБА_6 характеризується позитивно, є активним членом партії
«Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» з 2007 року, член Первинної партійної організації №126 Суворовської районної партійної організації в м.Одеса. Є радником голови Суворовської районної партійної організації в м. Одеса «ВО «Батьківщина» з питань політичної культури і свідомості громадян. Статуту партії дотримується. Бере активну участь у внутріпартійному житті. Відповідально ставиться до виконання партійних доручень. За період з 2007 по теперішній час нею були успішно виконані завдання по втіленню рішень Партії, залученню до лав партії нових членів, а також роботи під час передвиборних кампаній в органи місцевого самоврядування. Має активну життєву та громадську позицію в суспільній, культурній та благодійній діяльності. Також є волонтером.
Захисник ОСОБА_7 підтримав позицію обвинуваченої.
Потерпіла ОСОБА_15 підтримала клопотання прокурора, та заперечувала проти задоволення клопотання ОСОБА_6 .
Прокурор також заперечував щодо задоволення клопотання про передачу обвинуваченої на поруки.
Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до положень частини 3 статті 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Положення частини 2 статті 177 КПК України, визначають, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положення частини 1 статті 180 КПК України, визначають, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що клопотання обвинуваченої та голови Суворовської районної в місті Одеса організації політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина», не підлягають задоволенню, оскільки до клопотання не долучено жодних документів, які підтверджують, що ОСОБА_6 дійсно є членом партії та характеризується позитивно. Крім того, суду не надано рішення колективу Суворовської районної в місті Одеса організації політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина», про взяття на поруки ОСОБА_6 та не надано характеризуючих даних на родичів обвинуваченої, які б свідчили про те, що вказані особи заслуговують на довіру.
Дослідивши матеріали клопотання прокурора, вислухавши думку учасників справи, колегія суддів прийшла до висновку, що ним було доведено, та захистом не спростовано, що на сьогоднішній день наявні ризики передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, а саме: у обвинуваченої ОСОБА_6 відсутнє постійне місце роботи, відсутнє постійне місце мешкання, оскільки будинок де мешкала обвинувачена зі своїм чоловіком ОСОБА_16 , належить рідній сестрі потерпілого; перебуваючи на волі обвинувачена ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в стані алкогольного сп`яніння, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Європейський суд з прав людини щодо наявності ризиків неодноразово зазначав, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення ЄСПЛ за скаргою №26772/95 від 06.04.2000 року по справі «Лабіта проти Італії», пп. 162-165).
Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Досліджені під час судового засідання ризики свідчать про те, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків. На думку колегії суддів, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з урахуванням встановлених ризиків, не забезпечить її належної поведінки, не зможе перешкодити переховування від суду. Про обрання відносно неї особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до ОСОБА_6 особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченої та не зменшить наявність вищевказаних ризиків, та не зможе перешкодити їх реалізації.
Крім того, при розгляді клопотання колегія суддів враховує практику ЄСПЛ, яка не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до частини 4 статті 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
На момент розгляду даної справи термін тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 не закінчився, однак він сплине до наступного судового засідання, у зв`язку з чим колегія суддів вважає необхідним вирішити це питання в даному судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 331, 392 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та клопотання голови Суворовської районної в місті Одеса організації політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» про передачу обвинуваченої на поруки.
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити строк запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 січня 2021 року (включно), з утриманням обвинуваченої в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», місцезнаходження юридичної особи: Люстдорфська дорога, 11, місто Одеса, Одеська область, 65059.
Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання.
Копію ухвали вручити обвинуваченій негайно після її оголошення.
Положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019.
На підставі викладеного, ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області.
В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3