Сарненський районний суд
_____________________________________________________________________________________ Справа № 572/2861/20
Провадження № 1-кс/572/589/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2020 року м.Сарни

Слідчий суддя Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника власника (володільця) майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000700 від 06.08.2020 р.,-

В С Т А Н О В И В:
Представник власника (володільця) майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, в обґрунтування якого посилалася на те, 02 листопада 2020 року ухвалою слідчого судці Сарненького районного суду в межах кримінального провадження №0000700, внесеного 06.08.2020 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 240-1 КК України, накладено арешт на майно ОСОБА_4 , а саме на спеціальний вантажний-спеціальний вантажний автокран 10 - 20Т-С, номер шасі НОМЕР_1 .ГО046357, д.н.з НОМЕР_2 ;

До кримінального провадження, в межах якого накладений зазначений арешт на майно, ОСОБА_4 будь-якого відношення не має.

Зазначений транспортний засіб знаходився на території дочірнього підприємства «Укрбурштин» публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Українські поліметали», у зв`язку із переданням його на відповідальне зберігання, - згідно відповідного договору, укладеного між ОСОБА_4 та вказаним суб`єктом господарювання.

Разом з тим, арешт даного майна позбавив ОСОБА_4 можливості його використовувати для власних господарський потреб.

Вважаю, що накладений арешт може бути скасований, так як на даний час підстави для його накладення перестали існувати.

В клопотанні посилається, що згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Вгогіитькі) проти Польші» від 22.06.2004 р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задоволити.

Прокурор Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо скасування арешту транспортного засобу заперечив, просив залишити клопотання без задоволення.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

02 листопада 2020 року ухвалою слідчого судці Сарненького районного суду в межах кримінального провадження №0000700, внесеного 06.08.2020 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 240-1 КК України, накладено арешт на майно ОСОБА_4 , а саме на спеціальний вантажний-спеціальний вантажний автокран 10 - 20Т-С, номер шасі НОМЕР_1 .ГО046357, д.н.з НОМЕР_2 .

Метою ж накладення арешту на майно було забезпечення збереження речових доказів та проведення необхідних експертиз.

На даний час ОСОБА_4 має бажання та можливість укласти договір оренди транспортного засобу та отримувати прибутки, з яких сплачувати відповідні податки та збори до Державного бюджету України. Водночас, накладенням арешту на майно позбавляє ОСОБА_4 у використанні свого, визначеного Конституцією України, права на власність та використання для власних потреб своєї власності.

Разом з тим, на момент ухвалення рішення про накладення арешту ОСОБА_4 про таке судове засідання повідомлений не був, що унеможливило його участь у судовому засіданні та надання відповідних правовстановлюючих документів на дане майно, що могло б дати можливість слідчому судці зовсім по іншому оцінити відповідні ризики та наявність/відсутність підстав для накладення арешту.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 будь-якого відношення до даного кримінального провадження не має, рішення про повідомлення про підозру йому не приймалось та враховуючи те, що на даний час ОСОБА_4 позбавлений можливості правомірно використовувати належне йому майно, через що йому може бути спричинено істотної шкоди.

Враховуючи вищенаведене, скасування арешту тільки в частині заборони користування автомобілем на переконання слідчого судді не суперечитиме меті накладення арешту, як забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи вищенаведене, клопотання про скасування арешту майна підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання представника власника (володільця) майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000700 від 06.08.2020 р. задоволити частково.

Змінити порядок і місце зберігання арештованого майна у кримінальному провадженні №0000700 від 06.08.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 240-1 КК України.

Зберегти арешт на спеціальний вантажний-спеціальний вантажний автокран 10 - 20Т-С, номер шасі НОМЕР_1 .ГО046357, д.н.з НОМЕР_2 , шляхом заборони його відчуження, без позбавлення права користування вказаним транспортним засобом, передати зазначений транспортний засіб на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Зобов`язати ОСОБА_4 забезпечити належне зберігання арештованого майна і безперешкодно надавати доступ до нього слідчим слідчого відділення Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, для проведення слідчих дій та для перевірки стану збереження арештованого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1