УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.08.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002049 від 31.07.2020 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 30.07.2020 року приблизно о 20:50 годині, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 знаходились в орендованій спальній кімнаті на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 . В цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами та мобільними телефонами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які знаходились в спальній кімнаті вказаного будинку на першому поверсі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, спустились на перший поверх будинку АДРЕСА_1 , де підійшли до вхідних дверей спальної кімнати, яку орендують ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в яку постукали, знаючи, що в ній на даний час знаходиться тільки потерпілі. На дверний стук потерпіла ОСОБА_8 відчинила двері, після чого ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел, проникли до спальної кімнати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , де ОСОБА_5 із заздалегідь підготовленим знаряддям для вчинення злочину, а саме предметом схожим на кухонний ніж, з метою здійснення психічного насильства над потерпілими, почав погрожувати вказаним ножем потерпілій ОСОБА_8 , яка в свою чергу ці дії сприймала реальною загрозою її життю та здоров`ю, при цьому ОСОБА_5 почав вимагати у ОСОБА_8 грошові кошти та її мобільний телефон «Huawei» вартістю 4000 гривень, в якому знаходилась сім карта оператора «Водафон» № НОМЕР_1 та сім карта оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , що не мають матеріальної цінності для потерпілої. В свою чергу ОСОБА_6 , вибіг зі спальної кімнати потерпілих, знайшовши в будинку предмет схожий на кухонний ніж з метою доведення до кінця умислу на незаконне збагачення, повернувся до спальної кімнати та став погрожувати вказаним ножем ОСОБА_7 та вимагати передати йому мобільний телефон «Meizu M3 Note» вартістю 5000 гривень, в якому знаходилась сім карта оператора «Водафон» № НОМЕР_3 та сім карта оператора «Лайф» № НОМЕР_4 , що не мають матеріальної цінності для потерпілої.

В результаті чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відкрито заволоділи грошовими коштами в розмірі 3500 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

31.07.2020 року, в ході проведення огляду місця події від 31.07.2020 року, а саме на території домоволодіння розташованого по АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено: предмет зовні схожий на кухонний ніж з рукояткою чорного кольору.

31.07.2020 року вищевказані предмети визнано речовими доказом у кримінальному провадженні.

До суду надійшла заява про розгляд клопотання у відсутність слідчого.

Відповідно до рапорту, надано слідчим власник майна належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до рапорту, наданого слідчим, власник майна про дату, час на місце розгляду клопотання був сповіщений належним чином.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Розглянувши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечення збереження речових доказів. В свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Відповідно до матеріалів клопотання, постановою слідчого від 31.07.2020 року вищевказані предмети визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002049 від 31.07.2020 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на предмет зовні схожий на кухонний ніж з рукояткою чорного кольору, який вилучено 31.07.2020 року під час огляду місця події, а саме з території домоволодіння розташованого по АДРЕСА_2 , без права розпорядження та користування.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1