Постанова

Іменем України
17 листопада 2020 року

м. Київ

Справа № 750/10012/19
Провадження № 51-3971 км 20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 22 травня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2020 року.

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2020 року частково задоволено клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 та призначено у кримінальному провадженні №0000085 будівельно-технічну експертизу по об`єкту «Капітальний ремонт дороги по вул. Невського у м. Чернігові», проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 22 травня 2020 року на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2020 року.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Зазначає, що відмова у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України суперечить загальним засадам кримінального провадження, закріпленим у п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, у пунктах 1, 2, 17 ст. 7 КПК України та практиці Європейського суду з прав людини, зокрема щодо забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, в даному випадку ухвали слідчого судді, яка не передбачена кримінальним процесуальним законом, оскільки, окрім іншого, постановлена в період зупинення досудового розслідування.Зазначає, що у висловлених раніше правових позиціях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №757/49263/15-к), Верховного Суду (справа № 711/5912/17) та у постанові Великої Палати (справа №237/1459/17) вказується на необхідності забезпечення права на доступ до правосуддя шляхом надання можливості оскарження процесуальних рішень, що не було враховано при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження.

На касаційну скаргу прокурора надійшло заперечення від захисника ОСОБА_6 в якому він стверджує про законність та обґрунтованість оскарженого судового рішення.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 не підтримала касаційну скаргу та просила відмовити у її задоволенні.
Захисник ОСОБА_6 заперечив проти задоволення касаційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, проте це не перешкоджає розгляду скарги по суті, оскільки він належно повідомлений про місце та час розгляду даного провадження.
Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Частиною 4 статті 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладені в частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України. Це ухвали слідчого судді, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканості, арешту майна, тимчасового доступу до певних речей і документів, відсторонення від посади та продовження такого відсторонення, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 КПК України, про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Отже, перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, не включає в себе ухвалу, постановлену за результатами розгляду клопотання про призначення експертизи.

За змістом ч. 3 ст. 309 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них, у тому числі за доводами сторони обвинувачення щодо її постановлення у період зупинення досудового розслідування, можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Отже законодавець визначив саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2020 року, якою частково задоволено клопотання захисника та призначено у кримінальному провадженні експертизу, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку та відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України законно постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, яку належно обґрунтував.

Одночасно є необґрунтованими твердження, наведені у касаційній скарзі про те, що, відмовивши у перегляді в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, апеляційний суд залишив поза увагою загальні засади кримінального провадження, якими забезпечується право на апеляційне оскарження тих судових рішень, які прямо не передбачені нормами КПК України, та практику Європейського суду з прав людини з цих питань.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Відмова апеляційного суду у перегляді в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, окреме оскарження якої на стадії досудового розслідування законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про це йдеться в касаційній скарзі.
За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Таким чином, порушень права на доступ до правосуддя не встановлено.

Посилання в касаційній скарзі на те, що апеляційний суд при постановленні рішення не урахував правового висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №757/49263/15-к), висловленого в ухвалі від 09 червня 2016 року та Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 23 травня 2018 року (№237/1459/17), є безпідставними, оскільки вказані правові висновки стосуються ухвал слідчих суддів про надання дозволу на проведення позапланових перевірок.
При цьому висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23 травня 2018 року (справа № 711/5912/17) стосується забезпечення розгляду заяв в порядку ст. 206 КПК України на стадії судового провадження, крім підготовчого засідання.

В одному випадку слідчим суддею було постановлено ухвалу, що не передбачена кримінально-процесуальними нормами, а в іншому державою не встановлено будь-якого механізму захисту основних прав та свобод осіб при розгляді заяв в порядку ст. 206 КПК Українина стадії судового провадження, крім підготовчого засідання, в тому числі і шляхом подальшого оскарження прийнятих судами рішень у випадку непогодження із ними.

У цьому конкретному провадженні слідчий суддя ухвалив рішення, яке прямо передбачене ст. 244 КПК України, та яке не підлягає апеляційному оскарженню, а тому суд апеляційної інстанції обґрунтовано діяв згідно з вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що відповідає вимогам статей 370, 418 КПК України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги прокурора і скасування ухвали апеляційного суду не знаходить.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441 КПК України, Суд

ухвалив:

Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 22 травня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2020 року залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3