Номер провадження: 11-кп/813/2275/20
Номер справи місцевого суду: 496/1712/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 13.10.2020 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному проваджені №0000055 від 31.01.2020 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою районного суду під час підготовчого судового засідання задоволено клопотання прокурора та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 11.12.2020 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нерубайське, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, не маючого освіти, офіційно не працюючого, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що в Біляївському районному суді Одеської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України. Під час підготовчого судового засідання з розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 13.10.2020 року під час підготовчого судового засідання задоволено клопотання прокурора та, до обвинуваченого ОСОБА_8 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 11.12.2020 року.

Мотивуючи прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд послався на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи, сім`ї, міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим суд прийшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Захисник посилається на відсутність ризиків, та просить змінити запобіжний західне пов`язаний з триманням під вартою, або визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирішуючи питання прийняття апеляційної скарги на судове рішення, постановлене в підготовчому судовому засіданні про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого, апеляційний суд враховує рішення Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Отже, зазначеним рішенням Конституційний Суд України визнав, що необхідність продовження строку тримання під вартою повинна бути предметом дослідження не тільки суду, який розглядає справу по суті, а перевірити таке рішення суду першої інстанції може й апеляційна інстанція. При цьому цим рішенням не вирішено питання щодо можливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні.
Апеляційний суд, з метою усунення диспропорції права сторони захисту на апеляційне оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження та ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні, та надання стороні захисту права доступу до правосуддя, реалізації права на судовий захист, що включає в себе, зокрема, право на апеляційний перегляд справи, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника по суті.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується в скоєнні чотирьох епізодів злочинної діяльності, направленої проти власності, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

За змістом ч.3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання прокурора, районний суд виконав вимоги ст.ст.177, 178, 183, 315 КПК, та прийняв обґрунтоване рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК , підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду ухвали районного суду встановлено, що суд в цілому дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тяжкістю покарання яке загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винним в інкримінованому злочині, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, а також особу самого обвинуваченого.
Районний суд, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, а також існування ризиків, а саме те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду або вчинити новий злочин, виправдовують обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу, та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 315 КПК, та з урахуванням наявності на даній стадії розгляду обґрунтованого обвинувачення у скоєні ОСОБА_8 низки кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, необхідністю призначення до судового розгляду та запобігання ризикам можливого переховування обвинуваченого від суду або продовження ним злочинної діяльності, у районного суду існували підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, а тому суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я.

Апеляційний суд також звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, в тому числі і з урахуванням результатів судового розгляду, під час якого також будуть перевірені факти щодо існування обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення.

Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які є підставою для зміни прийнятого районним судом рішення.

Так, відповідно до ч.3 ст.183 КПК районний суд, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Разом з цим, районний суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 та за відсутності підстав, передбачених ч.4 ст.182 КПК, районний суд не визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Однак, апеляційний суд визнає необґрунтованими посилання районного суду на можливість не визначення розміру застави з огляду на те, що обвинувачений на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності в інших кримінальних провадженнях, оскільки положення ч.3 ст.183 КПК щодо обов`язкового визначення розміру застави, як запобіжного заходу відносно особи, крім випадків визначених ч.4 ст.183 КПК, є імперативною нормою, яка підлягає обов`язковому застосуванню.
З огляду на зазначені вище обставини, ухвала районного суду не відповідає вимогам закону та підлягає зміні з доповненням її резолютивної частини вказівкою про застосування до обвинуваченого застави, як альтернативного запобіжного заходу обраному запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

При визначенні розміру застави, апеляційний суд керується вимогами ч.4, п.2 ч.5 ст.182 КПК.

Апеляційний суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні низки умисних корисливих злочинів, пов`язаних із викраденням чужого майна.
Враховуючи данні щодо розміру шкоди, яка завдана в даному кримінальному провадженні, обставини інкримінованих обвинуваченому злочинів та майновий стан обвинуваченого, апеляційний суд вважає за необхідне визначити мінімальний розмір застави, передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який на думку суду буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 13.10.2020 року у кримінальному проваджені №0000055 від 31.01.2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави змінити.

Доповнити резолютивну частину ухвали районного суду абзацами наступного змісту:

«Визначити обвинуваченому ОСОБА_8 розмір застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень.

Обвинувачений ОСОБА_8 , звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до суду за першим викликом; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться до суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.»

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум (отримувач: Одеський апеляційний суд; Код ЄДРПОУ отримувача 42268321; Код банку отримувача (МФО) 820172; розрахунковий рахунок UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; Призначення платежу: Згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 12.11.2020 року; Заставна сума за обвинуваченого ОСОБА_8 (номер провадження суду апеляційної інстанції №11-кп/813/2275/20, головуючий суддя: ОСОБА_2 ).

В іншій частині ухвалу районного суду залишити без змін.

Копію ухвали надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4