Справа № 2033/1-4/11
Провадження № 1/645/1/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року),-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року).
Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29.12.2003 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено в розшук, провадження по кримінальній справі зупинено.
До суду надійшло клопотання прокурора про поновлення провадження у справі для розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за ст.49 КК України.
Постановою суду від 10 липня 2020 року провадження у справі поновлено.
В обгрунтування клопотання про закриття провадження прокурором зазначено, що згідно обвинувального висновку інкриміновані ОСОБА_4 напади з метою заволодіння майном громадян, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, на яку вчинено напад, та загрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особами, які раніше вчинили розбій з метою заволодіння індивідуальним майном громадян, з проникненням в житло у складі організованої злочинної групи: 11.07.2000 заволодівши майном потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 11569 грн., 13.01.2001 року ОСОБА_6 на загальну суму 28933 грн. 65 коп., 12.02.2001 року ОСОБА_7 на загальну суму 190806, 90 грн. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 ухиляється від суду, постановою суду його оголошено у розшук, кримінальну справу зупинено, Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області заведено ОРС №5916040. З часу вчинення ОСОБА_4 злочинів пройшло понад 15 років, за вказаний злочин передбачено покарання у вигляді від шести до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, тобто не передбачає призначення покарання у вигляді довічного позбавлення волі та злочин не відносить до категорії злочинів до яких не застосовується строки давності, а отже, керуючись ст. 11-1, 248 КПК України (в редакції 1960 року) прокурор просить закриту кримінальну справу у зв`язку зі спливом строків давності.
У судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання, просила його задовольнити, закрити кримінальну справу у зв`язку зі спливом строків давності.
Суд, надавши оцінку доводам прокурора на обґрунтування клопотання щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття щодо нього кримінального провадження у зв`язку з тим, що з моменту вчинення ним кримінального провадження пройшло більше 15 років, суд дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з такого.
Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності встановлені Кримінальним Кодексом України.
Статтею 49 КК визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули певні строки давності, і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого.
Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1)два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2)три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі;
3)п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;
4)десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5)п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Стаття 49 КК України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини. Строк давності - це передбачений певний проміжок часу, після вчинення злочи ну, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що істотно позначається на досягненні мети покарання, виконанні завдань загальної і спеціальної превенції. Враховується також презумпція про втрату повністю або значною мірою суспільної небезпечності особи, яка тривалою законослухняною поведінкою після вчинення злочину демонструє своє виправлення. Покарання, призначене після того, як сплинув тривалий строк, є несправедливим актом, несумісним з принципом гуманізму, набуває рис необґрунтованої помсти з боку держави.
Передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; 3) неухилення особи від слідства або суду.
Особа, що вчинила злочин і ухиляється від слідства або суду, не може все життя, що залишилося, перебувати під постійним страхом того, що будь-який час, скільки б його не минуло з дня вчинення злочину, вона може бути за нього притягнута до кримінальної відповідальності. Тому відповідно до частин 2 і 3 ст.49 КК України особа, яка ухиляється від слідства і суду, у будь-якому випадку звільняється від кримінальної відповідальності якщо: 1) з дня вчинення злочину будь-якої тяжкості пройшло не менш п`ятнадцяти років (так званий недиференційований строк давності) і 2) ця давність не була перервана вчиненням нового злочину середньої тяжкості тяжкого або особливо тяжкого злочину.
У зазначений п`ятнадцятирічний строк давності зараховується час, що минув з дня вчинення злочину і до дня ухилення особи від слідства або суду, час такого ухилення, а також час, що пройшов з дня з`явлення її зізнанням або затримання, включаючи час проведення поновленого досудового слідства та судового розгляду.
Отже, КК України передбачено 15-річний спеціальний недиференційований строк давності, по закінченні якого особа, яка вчинила злочин будь-якої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності навіть у разі, коли вона протягом цього терміну ухилялась від слідства або суду. Особа, яка тривалий час переховувалась від правоохоронних органів, не повинна решту свого життя перебувати під загрозою кримінального переслідування.
У зв`язку з неявками підсудного ОСОБА_4 в судове засідання постановою суду від 29.12.2003 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено в розшук, провадження у справі зупинено.
Постанова суду до теперішнього часу не виконана, розшук 29.12.2003 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як свідчать наявні у справі матеріали, триває.
Інформації про те, чи не притягувався підсудний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кримінальної відповідальності за період його розшуку прокурором не надано.
Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює закриття кримінальних справ» від 20.02.2004р., особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 Кримінального Кодексу України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину невеликої, середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Приймаючи до уваги наведене та той факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляється від суду, є підстави для висновку про зупинення перебігу строку давності і підстав для звільнення підсудного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності та закриття щодо нього кримінального провадження суд не вбачає.
Згідно з абз. 1 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" N 12 від 23.12.2005 року звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.
Відповідно до абз. 5 п. 2 цієї постанови при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла справа з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.
Крім того, абз. 7 п. 2 зазначеної постанови передбачає, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
Вказана правова позиція визначена численними ухвалами Верховного Суду України, зокрема від 16.10.2003 року, 27.11.2003 року, 24.02.2004 року, 08.08.2006 року, 20.11.2007 року, 30.04.2009 року.
Підсудний ОСОБА_4 , своєї згоди на закриття кримінальної справи щодо нього та звільнення його від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності, тобто з нереабілітуючої підстави, не надав.
Оскільки судом не встановлено наявності усіх передбачених законом обставин, які б дозволяли звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, клопотання прокурора задоволенню не підлягає.
Так як розшук підсудного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з його ухиленням від суду триває, провадження у справі підлягає зупиненню до його розшуку.
Керуючись ст.ст.288,335,369 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , про закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року),- відмовити.
Провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року) зупинити до його розшуку.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: