У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.12.2020 Справа №607/22289/20

23 грудня 2020 року ЄУНСС №607/22289/20
номер провадження 1-кс/607/9225/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Тернополі, розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000 479, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.149 КК України, -

встановив:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000479, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Берегово Закарпатської області, зареєстрованому та проживаючому в АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.149 КК України.
З клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, виник спільний злочинний умисел, направлений на вербування та переміщення людей, з метою втягнення у заняття жебрацтвом з використанням уразливого стану осіб, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Після досягнення домовленостей, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в невстановленому місці та час, зустрілися із ОСОБА_8 . Під час зустрічі вони з`ясували, що ОСОБА_8 перебуває в уразливому стані, що зумовлений його тяжким матеріальним становищем (відсутність постійного місця роботи, заробітку, власного житла та грошових коштів). Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_8 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, даті та час, скориставшись уразливим станом особи, за допомогою умовлянь та обіцянок, домоглися його згоди на заняття жебрацтвом та схилили до виїзду в м.Тернопіль, чим здійснили вербування потерпілого у зайняття жебрацтвом.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_8 у заняття жебрацтвом,
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у невстановленому досудовим розслідуванням час, скориставшись уразливим станом особи, за допомогою автомобіля марки «Citroen Evasion», зеленого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , доставили в м. Тернопіль ОСОБА_8 , чим здійснили переміщення потерпілого для зайняття жебрацтвом.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_8 у заняття жебрацтвом,
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в червні липні 2020 року у місті Тернополі, використовуючи безправне положення і уразливий стан ОСОБА_8 , примусили останнього займатись під їх контролем жебракуванням в місцях значного скупчення людей. Отримані ОСОБА_8 грошові кошти (милостиню) ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у нього відбирали на свої власні потреби.
Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у невстановленому досудовим розслідуванням час та місці познайомились із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем м.Берегово Закарпатської області. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з`ясувавши, що ОСОБА_9 перебуває в уразливому стані, що зумовлений його вира женими фізичними вадами (вади зору та слуху), які обмежують здатність особи чинити опір незаконним діям, та тяжкими особистими обставинами, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , скориставшись уразливим станом особи, за допомогою автомобіля марки «Citroen Evasion», зеленого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , доставили ОСОБА_9 в м. Тернопіль, чим здійснили переміщення останнього для зайняття жебрацтвом.
В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, використовуючи повну залежність ОСОБА_9 , його безправне положення і уразливий стан, примусили останнього займатись жебракуванням в місцях значного скупчення людей в м.Тернопіль. Отримані ОСОБА_9 грошові кошти (милостиню) ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у нього відбирали на свої власні потреби.
17 серпня 2020 року у кримінальному провадженні №0000317 від 01 червня 2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Берегово Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.149 КК України, а саме у вербуванні та переміщенні людини, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи за попередньою змовою групою осіб.

21 вересня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.149 КК України, а саме у вербуванні та переміщенні людини, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб.
18 серпня 2020 року ОСОБА_4 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23:59 год. 15 жовтня 2020 року.
09 жовтня 2020 року ОСОБА_4 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23:59 год. 31 жовтня 2020 року.
30 жовтня 2020 року ОСОБА_4 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23:59 год. 30 грудня 2020 року.
Вина підозрюваного ОСОБА_4 доведена зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 10 серпня 2020 року;
- протокол обшуку в автомобілі марки «Citroen Evasion», зеленого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 , від 31 липня 2020 року;
- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у вигляді спеціального слідчого експерименту від 30 липня 2020 року;
- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 30 липня 2020 року;
- проміжними протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за особою від 22 липня 2020 року;
- протоколом огляду аудіозаписів, які містяться на диску, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж мобільного телефона, яким користується ОСОБА_4 ;
- висновком експертизи відео,звукозапису від 09 листопада 2020 року;
- протоколом огляду від 03 серпня 2020 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 03 серпня 2020 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 13 серпня 2020 року, іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.
Метою продовження запобіжного заходу тримання під вартою до ОСОБА_4 згідно ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
п. 1 переховуватись від органів досудового розслідування та суду;
п. 2 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
п.3 незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні;
п. 4 перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення;
Підставами продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який за ступенем тяжкості відноситься до особливо тяжкого, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна а також встановлені обставини, які виправдовують даний запобіжний захід, підтверджують наявністю зазначених ризиків, та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Метою продовження застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , згідно ст. 177 КПК України, є забезпечення належної його поведінки та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: п. 1 ст. 177 КПК України, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Ризиком того, що ОСОБА_4 уродженець м.Берегово Закарпатської області, у разі застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, він, усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин у вигляді позбавлення волі від 5 до 12 років з конфіскацією майна. Відповідно альтернативної міри покарання немає. Усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності.
У разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого діяння, це може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду.
П. 3 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Ризиком того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні є те, що на даний час свідки даного злочину не допитані, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_4 , а від так останній як особисто, так і через третіх осіб може незаконно на них впливати з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань в судових засіданнях, а також умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.
Також, ОСОБА_4 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на потерпілого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 з метою ненадання ним показів чи надання показів в його користь, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик не зменшився, так як вказані вище свідки, інші свідки пригоди чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але і жертви злочину та її безпеку, саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці злочинів проти волі, честі та гідності особи.
П. 5 ст. 177 КПК України - ризик вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
У ОСОБА_4 на утриманні особи не перебувають, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання. Він не працює, немає постійного законного заробітку та джерел доходу.
Вищевказане в цілому свідчить про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженні, а також продовжувати вчиняти інші злочини.
Слідча вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому оцінюється суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнається за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.
Підстави для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відсутні, тому що він притягується до відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, а також встановлено обставини, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою та підтверджують наявність зазначених ризиків.
Заявлені ризики не зменшились, а тому виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.
На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 28 жовтня 2020 року, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні №0000317 від 01 червня 2020 року продовжено до шести місяців.
20 листопада 2020 року постановою прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 з матеріалів кримінального провадження №0000317 від 01 червня 2020 року виділено матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які зареєстровані в ЄРДР за №0000479 від 20.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 30 грудня 2020 року о 23 год. 59 хв., однак завершити досудове розслідування до вказаної дати не надається можливим, з огляду на наступне.
Зокрема, в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 14 грудня 2020 року стороні захисту повідомлено, що досудове розслідування завершено, а зібрані під час розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акту.
Також роз`яснено, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 290 КПК України, сторона захисту, зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.
Також, 14 грудня 2020 року стороні захисту повідомлено, що відповідно до вимог ст. 290 КПК України вони мають право ознайомитись з матеріалами досудового розслідування.
В зв`язку із вищевикладеним, а саме те, що 14 грудня 2020 року, в порядку ст. 290 КПК України, сторонам кримінального провадження повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, тому у відповідності до вимог ч. 3 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки досудового розслідування.
Ознайомлення з матеріалами кримінального провадження має вагоме значення для повного, всебічного та неупередженого здійснення досудового розслідування, оскільки якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень ст. 290 КПК України, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Приймаючи до уваги значний об`єм матеріалів досудового розслідування, який надався для ознайомлення стороні захисту, тому провести вказану процесуальну дію у строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою не можливо у зв`язку із значним об`ємом самих таких матеріалів, а тому слідча зазначає, що є необхідність у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .
Згідно з ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 оголосила клопотання та пояснила, що підтримує його посилаючись на мотиви наведені у ньому та зазначила, що достатнім строком для виконня вимог ст. 290 КПК України та складання обвинувального акту, реєстру матеріалів в межах 30 діб. Просить продовжити до 30 діб строк тримання під ватрою ОСОБА_4 .
Захисник ОСОБА_5 пояснив, що заперечує щодо клопотання сторони обвинувачення посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність обставин, які свідчать, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Посилався, на недоведеність заявлених стороною обвинувачення ризиків, а також вказував на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_12 на підтвердження чого подав суду медичну довідку лікаря терапевта Чортківської медичної частини №26. Крім того адвокат ОСОБА_5 надав суду письмово викладені заперечення в обґрунтуванні яких посилається на недоведеність заявлених стороною обвинувачення ризиків.
Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що підтримує думку захисника.
Вислухана в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту ОСОБА_7 стосовно характеризуючих даних особи підозрюваного ОСОБА_13 пояснила, що вона не тривалий час проживала з ОСОБА_4 спільно як цивільна дружина в м. Берегово Закарпатської області, про наявність дітей на утриманні підозрюваного їй не відомо, доходу у нього немає.
Ознайомившись з клопотанням сторони обвинувачення з додатками, запереченнями сторони захисту, заслухавши доводи сторін, слідчий суддя вважає за доцільне зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На думку слідчого судді ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами наведеними у клопотанні матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.
30 жовтня 2020 року ОСОБА_4 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23:59 год 30 грудня 2020 року, однак на думку слідчого судді стороною обвинувачення доведено, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились на продовжують існувати, оскільки ОСОБА_4 , у разі застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин у вигляді позбавлення волі від 5 до 12 років з конфіскацією майна, може умисно переховуватись як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності. Також, ОСОБА_4 як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань, а також умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати. Також, ОСОБА_4 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на потерпілого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 з метою ненадання ним показів чи надання показів в його користь, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям. Існує також ризик вчинення ОСОБА_4 інше кримінальне правопорушення та продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Проаналізувавши наведене у сукупності слідчий суддя приходить до переконання, що заперечення сторони захисту спростовуються матеріалами долученими до клопотання та доводами про реальне існування ризиків.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обгрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право на свободу особи.
Крім цього ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).
Однак виходячи із доведених ризиків, у їх сукупності, на думку слідчого судді забезпечити належну поведінку підозрюваного без утримання його під вартою, на даній стадії досудового розслідування не являється можливим.
Крім цього при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що підозрюваний не працює, немає постійного законного заробітку та джерел доходу, не має на утриманні малолітніх осіб чи осіб похилого віку, що свідчить про відсутність у нього сталих соціальних зв`язків в суспільстві.
Подана захисником медична довідка лікаря терапевта Чортківської медичної частини №26 не свідчить про наявність у ОСОБА_4 захворювань які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою.
Відтак на даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою.
Також, на даний час органу досудового розслідування необхідно провести слідчі дії, а саме: виконати вимоги ст. 290 КПК України (з огляду на значний об`єм матеріалів досудового розслідування), скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, характеризуючих даних підозрюваного, обґрунтованості повідомленої йому підозри, переконливості наявних ризиків, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, слідчий суддя дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та запобігти вище викладеним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а тому вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21 січня 2021 року, задоволивши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування, яке є підставне і обґрунтоване, при цьому відмовивши у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , підтримане підозрюваним ОСОБА_4 , про відмову в продовженні строку тримання під вартою та зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, виходячи з того, що ризики, які існували на момент обрання підозрюваному міри запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, а тому виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою. Крім цього суд не знаходить підстав, для зміни розміру визначеної застави та покладених обов`язків.
Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 22, 28, 94, 176, 181, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовільнити, ОСОБА_4 продовжити строк тримання під вартою до 21 січня 2021 року.

Після внесення застави визначеної ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2020 року, ЄУНСС 607/13598/20, ОСОБА_4 звільнити з-під варти і з цього часу на нього покладаються обов`язки: не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання, роботи; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; не спілкуватися з потерпілими і свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк до 21 січня 2021 року.

ОСОБА_4 роз`яснити, що у випадку не виконання покладених обов`язків внесена застава буде звернута в дохід держави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали закінчується 21 січня 2021 року в 23 год. 59 хв.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Копію ухвали вручити учасникам і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Повний текст ухвали оголошено 28 грудня 2020 року в 8 год. 50 хв.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1