ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2423/20 Справа № 216/3660/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000294 10 лютого 2020 року щодо

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Кривий Ріг
Дніпропетровської області, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.2 ст.313 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком до 30 серпня 2020 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що обвинувачений

ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що суд при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, маючи у своєму розпорядженні лише обвинувальний акт та реєстр матеріалів, не маючи матеріалів кримінального провадження та не ознайомившись з ними, не маючи доказів існування будь-яких ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки жодного документу не додано до клопотання прокурора, встановив існування всіх ризиків, що перераховані в ст.177 КПК України, не зважаючи на зазначення у клопотанні прокурора лише ризику переховування від органів досудового розслідування та суду і ризику продовження злочинної діяльності, чим вийшов за межі клопотання. Вказує на те, що суд не розглянув можливості застосування альтернативних запобіжних заходів.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №216/3660/20, 02 липня 2020 року в судовому засіданні Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.2 ст.313 КК України, що виразились у незаконному виготовленні та зберіганні психотропних речовин з метою збуту, вчиненою особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, якщо предметом таких дій були психотропні речовини в особливо великих розмірах; у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин в особливо великих розмірах; у незаконному виготовленні та зберіганні обладнання, призначеного для виготовлення психотропних речовин, вчиненому повторно.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та доводи обвинуваченого та захисника щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.2 ст.313 КК України, кримінальне правопорушення за ч.3 ст.307 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживає не за місцем реєстрації, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.
Також, перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні з метою зміни показів на його користь, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, раніше судимий за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, у період випробування повторно вчинив умисний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а отже, існує ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та обвинуваченим і його захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Доводи захисника про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_8 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.
Твердження захисника про те, що суд вийшов за межі клопотання прокурора, зазначивши ризик можливого незаконного впливу на свідків, є необґрунтованими, оскільки в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 є посилання на даний ризик.
Зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м?якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає з огляду на вищевикладені мотиви.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду, не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4