Справа № 204/5864/20
Провадження № 1-кс/204/1057/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання начальника СД Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000088 від 28.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

встановив:

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, 25.07.2020 року невстановлена особа шляхом шахрайства заволоділа належним ОСОБА_5 нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , чим спричинила значну шкоду потерпілому.
В ході досудового розслідування в якості потерпілого допитано ОСОБА_5 , який повідомив про те, що йому на праві приватної власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 .
27.07.2020 року отримавши витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, йому стало відомо, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.05.2010 року, посвідченого нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 .
10.09.2020 року відповідно до ст.98 КПК України, начальником сектору дізнання квартиру АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом, про що винесено відповідну постанову.
Метою накладення арешту у даному конкретному випадку відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є виключно збереження речових доказів по даному кримінальному провадженню.
З огляду на викладене, начальник сектору дізнання звернувся до суду з даним клопотанням.
В судове засідання начальник сектору дізнання, прокурор не з`явились. Начальник сектору дізнання надав заяву, в якій клопотання підтримав, просив задовольнити.
На підставі ч.2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання без виклику власника майна.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Так, згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно зокрема, є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2, ч.3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до положень ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У матеріалах клопотання в наявності правові підстави для арешту зазначеного нерухомого майна, яке є об`єктом кримінально-протиправних дій, з метою його збереження. Зазначене нерухоме майно постановою начальника сектору дізнання визнано речовим доказом і в подальшому може бути використано в якості доказу в кримінальному провадженні. У зв`язку з викладеним, слід задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною відчуження та розпорядження вказаним нерухомим майном. В частині позбавлення права користування, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити, оскільки зазначене обмеження не впливає на схоронність об`єкту нерухомого майна.
Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України,-

постановив:

Клопотання начальника СД Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000088 від 28.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), із забороною відчуження та розпорядження цим майном.
Заборонити будь-яким особам, в тому числі державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 .
В іншій частині клопотання відмовити.
Копію ухвали негайно направити прокурору, власнику майна.
Ухвала виконується прокурором, начальником сектору дізнання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення..

Слідчий суддя ОСОБА_1