УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , його представника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000814 від 03.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження.
Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000814 від 03.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.07.2020 року до СУ ГУНП в Одеській області надійшла заява від ТОВ «СТВОЛ», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська 73, про те, що невстановлені особи, які працювали на складах товариства, на протязі 2019-2020 років, вчинили крадіжку товарний цінностей вказаного підприємства, чим спричинили матеріальну шкоду на приблизну суму 650 000 гривень НБУ.

В ході допиту представника потерпілого ОСОБА_7 , встановлено, що до вчинення крадіжок з вказаного підприємства причетні ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які були працівниками ТОВ «СТВОЛ». В ході власної службової перевірки на підприємстві ТОВ «СТВОЛ» було відібрано пояснення у ОСОБА_4 який пояснив, що ОСОБА_8 неодноразово звертався до нього з проханням документального оформлення переміщення товарів, в тому числі оформлення фіктивного повернення товару. Так ОСОБА_8 , і ОСОБА_4 в програмному забезпеченні оформлювали фіктивні поставки та повернення товару, чим заподіювали матеріальну шкоду підприємству. Це все відбувалося наступним чином, ОСОБА_4 формував в електронній базі фіктивні накладні щодо повернення товару, а ОСОБА_8 фіктивно створював прихід товару без його фактичної наявності шляхом внесення неправдивих відомостей до програмного забезпечення складського обліку «1-С». Крім того, в функціональні обов`язки ОСОБА_8 не входило прийом поверненого товару на склад. Також встановлені факти, що продаж товару здійснювався без жодного документального оформлення в базі «1-С». в зв`язку з цим, ОСОБА_4 формував фіктивні документи на відправку товару, а ОСОБА_8 в свою чергу здійснював формування відправки товару без здійснення відміток в базі про звіт.

Крім того, ОСОБА_4 формував відправку, отримання повернутого товару та грошових коштів через поштове відділення «Нова пошта». Всі документи він оформлював або на своє ім`я або на ТОВ «СТВОЛ».

Також в ході досудового розслідування було встановлено, що з 13.05.2020 року грошові кошти за реалізований товар через інтернет магазин надходили на особисту банківську карточку фахівця з матеріальної та особистої безпеки ТОВ «СТВОЛ» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк яку ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 .. О крім того надав ОСОБА_4 (пін. код) з метою того, щоб ОСОБА_4 мав можливість знімати з зазначеної карточки готівкові гроші та в подальшому оприходувати через касу магазину ТОВ «СТВОЛ».

Однак 08.07.2020 року, у 08 годині 43 хвилини, 08.07.2020 року у 15 годині 19 хвилин, 09.07.2020 року у 8 годині 31 хвилина та 10.07.2020 року у 8 годині 31 хвилина ОСОБА_4 зняв грошові кошти на загальну суму 80000 гривен по 20000 гривен за кожну транзакцію та в подальшому в касі магазину ТОВ «СТВОЛ» не оприходував а привласнив розпорядившись грошима на власний розсуд.

На підставі ухвали слідчого судді, 25.09.2020 у житловому приміщенні, за адресою: АДРЕСА_1 виявлено і вилучено:

1.Набір для виживання в коробці GAMO 1 (одна) шт.;

2.Патчі для чищення стволів у кількості 600 (шістсот) штук марки RECOIL;

3.Бінокль марки Bushell в картонній коробці 1 (одна) шт.;

4.Приклад тактичний у коробці чорного кольору 1 (одна) шт.;

5.Вішер металевий марки SPIKA 1 (одна) шт.;

6.Ніж складний марки Victorinox у коробці з маркуванням магазину STVOL;

7.Термінал мобільного зв`язку APPLE IPHONE imei НОМЕР_2 .

Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи, що вилучені речі та предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна.

2. Позиція учасників кримінального провадження.
Слідчий в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.

Власник майна та його представник в судовому засіданні проти задоволення поданого клопотання не заперечували.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

4. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
Зокрема, згідно поданого клопотання, досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом крадіжки товарних цінностей з ТОВ «СТВОЛ», яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 73, чим вказаному підприємству було спричинено матеріальну шкоду на приблизну суму 650 000 гривень НБУ.

З долучених до даного клопотання матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування на теперішній час перевіряється версія можливої причетності до вчинення кримінального правопорушення за обставинами даного кримінального провадження громадянина ОСОБА_4 , за адресою мешкання якого стороною обвинувачення й було проведено 25.09.2020 року обшук.

Так, слідчий суддя враховує, що постановою слідчого від 05.10.2020 року в рамках даного кримінального провадження призначено комп`ютерно-технічну експертизу, предметом дослідження якої є вилучений в ході проведення вказаного обшуку мобільний телефон APPLE IPHONE imei НОМЕР_2 .

За таких обставин, в частині вказаного мобільного телефону, слідчий суддя вважає, що означений пристрій може містити в собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, в тому числі підтвердити або спростувати можливу причетність до вчинення кримінального правопорушення громадянина ОСОБА_4 .

Що стосується решти вилучених предметів, то слідчий суддя вважає, що такі предмети могли були об`єктом кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, що свідчить про наявність необхідності в забезпеченні їх збереження, в цілях підтвердження або спростування факту можливого незаконного заволодіння ними.

З огляду на викладені обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до переконання, що стороною обвинувачення доведено, що вилучені предмети відповідають критеріям речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України), що крім того підтверджується постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 25.09.2020 року.

Таким чином, з огляду на викладене, перед слідчим суддею доведено існування підстав вважати, що обумовлені слідчим суддею речі є доказами в рамках даного кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про наявність у слідчого судді підстав для застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

В свою чергу, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), які, крім того, в подальшому будуть використовуватися при проведенні відповідних процесуальних дій з ними (експертиз, оглядів тощо).

5. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі відповідають категорії речових доказів. Відтак, оскільки вилучені речі можуть використовуватися як докази, зокрема, на підтвердження причетності громадянина ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення за обставинами даного кримінального провадження (причетність якого на теперішній час перевіряється), в зв`язку з чим не виключено в такому випадку набуття останнім відповідного процесуального статусу в рамках такого кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що завданням арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність запобігання його приховування, псування та знищення з боку громадянина ОСОБА_4 .

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.
Відтак, з метою забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), забезпечення проведення відповідних процесуальних дій з вилученим майном (експертиз, оглядів тощо), й наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні предмети зокрема.
6. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зазначеної у клопотанні особи ( ОСОБА_4 ), пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
Крім того, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність вилученого майна категорії речових доказів, зацікавлені особи, в порядку ст. 174 КПК України, мають процесуальну можливість звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням про скасування арешту майна.
7. Висновки слідчого судді.
За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000814 від 03.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України задовольнити.
Накласти арешт на предмети, вилучені 25.09.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1.Набір для виживання в коробці GAMO 1 (одна) шт.;

2.Патчі для чищення стволів у кількості 600 (шістсот) штук марки RECOIL;

3.Бінокль марки Bushell в картонній коробці 1 (одна) шт.;

4.Приклад тактичний у коробці чорного кольору 1 (одна) шт.;

5.Вішер металевий марки SPIKA 1 (одна) шт.;

6.Ніж складний марки Victorinox у коробці з маркуванням магазину STVOL;

7.Термінал мобільного зв`язку APPLE IPHONE imei НОМЕР_2 , що передбачає собою заборону відчуження такого майна.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1