ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/677/20Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Справа № 710/330/20 Категорія: ч.3 ст.286 КК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 30 липня 2020 року, яким

ОСОБА_12

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Васильків, Шполянського району, Черкаської області, українця, громадянина України, не працюючого, освіта повна загальна середня, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_12 обрано у виді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_12 рахується з 30 липня 2020 року, з дня взяття його під варту.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання у виді позбавлення волі засудженому ОСОБА_12 , період часу його попереднього ув`язнення з дати затримання, з 06 жовтня 2019 року по 07 жовтня 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_12 витрати пов`язані з проведенням експертиз в сумі 7536 (сім тисяч п`ятсот тридцять шість) грн. 48 коп..

Стягнуто із засудженого ОСОБА_12 витрати пов`язані з проведенням експертизи в сумі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) грн.28 коп.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Знято арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Шполянського районного суду Черкаської області від 08.10.2019, з автомобіля марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 16.05.1998, зареєстрований на ім`я ОСОБА_13 , жительки АДРЕСА_2 та з автомобіля марки «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 18.04.1997, зареєстрований на ім`я ОСОБА_14 , жителя с.Капустино, Шполянського району, Черкаської області.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и ла:

Вироком районного суду ОСОБА_12 визнаний винуватим та засуджений за те, що 05.10.2019 близько 16 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пунктів 10.1, 12.6 ґ та 14.2 г Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, рухаючись по автодорозі Шпола - Катеринопіль, зі сторони м. Шпола в напрямку с.Скотареве, Шполянського району, Черкаської області, перевищив дозволену швидкість руху свого автомобіля, перед перестроюванням та зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, і не створить небезпеку іншим учасникам руху, після виконання маневру обгону автомобіля марки «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням гр. ОСОБА_15 , не зміг, не створюючи перешкоди даному автомобілю, безпечно повернутися на займану ним смугу, допустив дотичне зіткнення з вищевказаним автомобілем, в результаті чого дані транспортні засоби допустили з`їзд у правий кювет відносно свого напрямку руху, де автомобіль марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на нерухому перешкоду - дерево.

Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди: пасажири автомобіля марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-6-01/654 від 14.02.2020 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми голови, грудної клітки, та живота, що супроводжувалася численними переломами кісток тулуба, з ушкодженнями внутрішніх органів із масивною кровотечею, та отяготилася гострою крововтратою із малокровністю внутрішніх органів, від яких загинула на місці пригоди; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-6-01/653 від 14.02.2020, отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася переломом кісток склепіння та основи черепа із забиттям речовини головного мозку і підоболонковою кровотечею, та отяготилася набряком із набубнявінням речовини головного мозку і розладом кровообігу внутрішніх органів, від яких загинув на місці пригоди та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №05-6-01/652 від 13.12.2019, отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми із переломами кісток склепіння і основи черепа, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, від яких загинув на місці пригоди.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , а саме: вимог пунктів 10.1, 12.6 ґ, та 14.2 г Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, згідно з висновком експерта №4/11Е-20 від 17.02.2020, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення загибелі потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ..

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_19 порушує питання про скасування вироку районного суду. Просить постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_12 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначити йому міру покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування покарання якщо він протягом трирічного строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Суд не зважив на роз`яснення, що містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». Відповідно до зазначених положень, при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що злочин, який вчинив ОСОБА_12 , є ненавмисним, до кримінальної чи адміністративної відповідальності (в тому числі і пов`язаної з порушенням Правил дорожнього руху) він не притягувався, через декілька днів після пригоди повинен був відбути до лав ЗС України для проходження військової служби, за місцем проживання характеризується позитивно, свою протиправну поведінку оцінив критично та заявив про готовність нести кримінальну відповідальність. Відразу після вчинення злочину. ОСОБА_12 поводив себе належним чином, дочекався приїзду поліції та лікарів.

Крім того, ОСОБА_12 безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення надавав невідкладну медичну допомогу потерпілій ОСОБА_16 про що він повідомив у судовому засіданні 29.07.2020, що відповідно до п.п. 2-1 п.1 ст.66 КК України також визнається обставиною, яка пом`якшує покарання, однак не було враховано судом 1-ї інстанції.

Також, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_20 просила не карати ОСОБА_12 суворо, оскільки він і так покараний і в повному обсязі спокутує провину. Отже, на думку сторони захисту, з урахуванням вказаних обставин, а саме з огляду на наявність справі двох пом`якшуючих покарання обставин (щире каяття та надання допомоги потерпілому), відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу правопорушника, його посткримінальну поведінку, позицію однієї з потерпілих, суд мав би призначити ОСОБА_12 мінімальне покарання в межах санкції ч.3 ст.286 КК України та застосувати до нього інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, і це покарання було б достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечує проти апеляційної скарги, доводи захисника та обвинуваченого в підтримку поданої апеляційної скарги, думку потерпілих, які просили залишити вирок без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги захисника з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані.

Колегія суддів звертає увагу, що висновок доведеності винуватості ОСОБА_21 при обставинах наведених у вироку відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені в порядку ч.3 ст.349 КПК України, які не оспорюються в апеляційній скарзі захисника.

Дії ОСОБА_21 судом кваліфіковано вірно, за ч. 3 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб.

За таких обставин, колегія суддів вважає не доцільним проводити детальний їх аналіз в цій частині та відповідно до вимог ст.404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

Принцип гуманізму у кримінальному праві - це не лише гуманне ставлення до особи, яка вчинила злочин, але і в першу чергу до потерпілого і до встановлених суспільством непорушних правил суспільних відносин.

Тому, при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, та взяти до уваги інтереси потерпілих, які зазнали шкоди.

Вказаних вимог закону місцевий суд дотримався в повному обсязі.

Призначаючи покарання ОСОБА_21 , суд першої інстанції врахував вимоги ст.65,66,67 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, тяжкі наслідки вчинення ДТП, які призвели до загибелі трьох молодих людей, позицію потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які наполягали на реальному позбавленні волі, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочині, активно сприяв розкриттю злочину і в межах санкції ч.3 ст.286 КК України призначив 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, яке є ближче до мінімальної межі санкції ч.3 ст.286 КК України.

Доводи захисника про наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, а саме: щире каяття та надання допомоги потерпілому, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію однієї з потерпілих, які є підставою для призначення Коханюку мінімального покарання в межах санкції ч.3 ст.286 КК України та застосувати інститут звільнення від відбування основного покарання з випробуванням є безпідставними, які не заслуговують на увагу.

Норма статті 75 КК України, передбачає звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому, суд першої інстанції в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, який хоча вчинений з необережності, проте класифікується, як тяжкий злочин, основною причиною його вчинення стало грубе порушення вимог ПДРУ, а саме: перевищив дозволену швидкість руху свого автомобіля, перед перестроюванням та зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, і не створить небезпеку іншим учасникам руху.

Приділяючи увагу позитивній характеристиці обвинуваченого, щирого каяття та надання допомоги потерпілому, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію однієї з потерпілих, а саме ОСОБА_20 , яка не наполягала на реальному позбавленні волі, колегія суддів звертає увагу на тяжкі наслідки, що настали від кримінального правопорушення, загибель 3 (трьох) людей, які є непоправними, тому відсутні підстави для застосування вимог ст.75 КК України, а покарання саме в такому розмірі є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів в розумінні положень ст.50 КК України.

Крім того, колегія суддів враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, згідно якого Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до ст. 412 КПК були б підставами для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись, статтями 405, 407,415,419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_19 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 30.07.2020 року щодо ОСОБА_12 - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий суддя

Судді