Справа № 128/2496/20
Провадження №11-кп/801/1196/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 17.09.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000302 від 21.04.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15,ч.1 ст. 115 КК України,

за участю:
прокурора: ОСОБА_8
захисника : ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :
До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні №0000302, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.04.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15,ч.1 ст. 115 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 17.09.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 17.09.2020 року клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 задоволено.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , строком на два місяці, тобто до 15 листопада 2020 року включно.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , непогодившись з ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 17.09.2020 року, подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького районного суду від 17.09.2020 року, обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що окрім підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України сторона обвинувачення не надала жодного доказу наявності ризиків, які б давали достатні підстави суду вважати, що ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч.1ст.177 КПК України.
Сторона обвинувачення також не надала жодного доказу того, що ОСОБА_7 взагалі коли-небудь переховувався від органів досудового розслідування, може в подальшому вчиняти нові злочини, що є припущенням, не доведеним жодним доказом.
Постановивши, ухвалу про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою суд не врахував вимоги ч.2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої сторона обвинувачення повинна була надати як обгрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, так і докази наявності вищевказаних ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Не врахував суд першої інстанції і тих обставин, які передбачені ст.178 КПК України, а саме те, що вина обвинуваченого не доведена і є підстави вважати, що його підставили, а також відсутність підстав, які б виправдовували взяття ОСОБА_7 під варту.
Захисник вважає, що є всі підстави для скасування ухвали Вінницького районного суду від 17.09.2020 року про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, перебуваючи на волі може впливати на потерпілого, свідків, переховуватися від суду, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який просив скасувати ухвалу Вінницького районного суду від 17.09.2020 року та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав в повному обсязі вимоги апеляційної скарги захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 , ч.1 ст.115 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000302 від 21.04.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 , ч.1 ст.115 КК України скерований до суду.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Безпідставними є посилання захисника ОСОБА_6 , що ризики наведені прокурором та які зазначені в ухвалі суду є припущеннями, оскільки прокурором доведено, що ризики передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, чинити тиск на потерпілого та свідків, що в сукупності дає достатні правові підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його вік, тяжкість покарання, що загрожує, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може незаконно впливати на потерпілого та свідків кримінального провадження, переховуватися від суду.
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що обвинувачений має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 27.12.2019 року, факт наявності на його утриманні малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки вказані обставини не спростовують висновки суду щодо продовження застосування запобіжного заходу, оскільки прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним та неможливим, що виправдовує тримання ОСОБА_7 під вартою.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.
Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник ОСОБА_6 фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Доводи захисника, що існування ризиків є припущенням прокурора не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Твердження захисника ОСОБА_6 про недоведеність обвинувачення відносно ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки доведеність обвинувачення має бути встановлена судом першої інстанції за результатами судового розгляду та оцінці всіх доказів у кримінальному провадженні, чого позбавлений на даній стадії суд апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали Вінницького районного суду від 17.09.2020 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 .

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 17.09.2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4