ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1568/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 638/6505/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно ухвали продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком до 03.09.2020 включно, з продовженням дії застави у розмірі 3 500 000грн з порядком та умовами її внесення та встановленням відповідних обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду від 04.06.2020.
На зазначену слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі або зменшити розмір застави, встановивши його в розмірі від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_9 посилається на те, що судове рішення ухвалене незаконним складом суду, оскільки з відомостей веб-парталу судової влади України вбачається, що звіти про автоматизований розподіл справи відсутні, що може свідчити про порушення порядку визначення складу суду. Крім того посилається на невідповідність клопотання вимогам ст. 184 ч.2, ст.199 КПК України, а також на невідповідність висновків слідчого судді щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, фактичним обставинам прави. Зазначає, що клопотання не містить будь-якого обґрунтування про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також не зазначені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Стверджує, що слідчим суддею не надано оцінки тому, що підозрюваний є раніше не судимою особою, одружений, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації, проживає разом з дружиною, невісткою та онукою, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки. Крім того, слідчим суддею не враховано бездоганну репутацію ОСОБА_7 , підтвердженням якої є позитивні характеристики з місця проживання, роботи та з громадських організацій, відзнаки досягнень перед державою та суспільством у вигляді грамот та державних нагород Також слідчим суддею не враховано того, що ОСОБА_7 є особою похилого віку, є інвалідом, має низку хронічних захворювань, є учасником бойових дій, учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, ветераном праці, що також свідчить на порядність ОСОБА_7 та його відданість державним та суспільним інтересам. Крім того захисник зазначає, що слідчий суддя не навів будь-яких відомостей про матеріальне становище ОСОБА_7 , не врахував того, що під час проведення слідчих дій у ОСОБА_7 не виявлено будь-яких великих сум грошових коштів, а також не навів будь-яких мотивів щодо визначення застави в розмірі 3 500 000грн, що свідчить про довільне визначення застави слідчим суддею.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, а також прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, з конфіскацією майна,на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні. Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого та свідків; також існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, яке інкримінується підозрюваному ОСОБА_7 , а саме того, що він підозрюється у шахрайстві заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненим за попередньою змовою групою осіб у великому розмірі, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги щодо ухвалення судового рішення незаконним складом суду спростовуються відомостями, які є наявними в матеріалах судового провадження, а саме протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 (а.с.113).
Твердження захисника про те, що ОСОБА_7 одружений, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації, проживає разом з дружиною, невісткою та онукою, позитивно характеризується за місцем проживання, роботи та з громадських організацій, має відзнаки досягнень перед державою та суспільством у вигляді грамот та державних нагород, а також те, що він є особою похилого віку, інвалідом, є учасником бойових дій, учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, ветераном праці, не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1ст. 177 КПК України запобігти яким, в даному випадку, може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Крім того, доводи пов`язані з неможливістю перебування під вартою внаслідок наявності тяжкої хвороби, яка виключає застосування такого запобіжного заходу, повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої підозрюваний має процесуальне право заявляти клопотання суду, який розглядає справу. Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє процесуальної можливості суд апеляційної інстанції враховувати зазначені доводи, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом з цим, в судовому засіданні апеляційної інстанції захисники підтвердили, що ОСОБА_12 вивозять у разі необхідності кожного тижня на огляд в лікарню, де його оглядають та надають необхідну медичну допомогу.
Отже медична допомога ОСОБА_12 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у разі її необхідності надається.
Апеляційні вимоги захисника щодо зменшення розміру застави колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки підстав для зменшення розміру застави, визначеної судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, тобто норми ч. 5 ст. 182 КПК України та матеріали кримінального провадження підтверджують наявність обставин, які дають підстави визначити підозрюваному заставу в розмірі 3 500 000грн, яка здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо продовження існування раніше встановлених ризиків, а саме того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження спростовують апеляційні доводи про недоведеність вищезазначених ризиків.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 392, 404, 405, 407 п.1 ч.3, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 липня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді