УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0003423 від 12.10.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

1. В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло означене клопотання про скасування арешту майна, з якого вбачається, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.05.2020 року було задоволено клопотання сторони обвинувачення та накладено арешт земельні ділянки, перелік яких міститься у клопотанні.

2. В своєму клопотанні заявник зазначає, що наявність арешту майна грубо порушує права власника, створює перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном, без відвіданих правових підстав.

3. Крім того, заявник зазначає, що арештовані земельні ділянки будь-якого відношення до розслідуваного кримінального провадження не мають та таким чином не стосуються предмету доказування в рамках даного кримінального провадження.

4. За таких обставин, оскільки при постановленні ухвали слідчим суддею не було враховано фактичних обставин у справі, прав та інтересів законних власників майна, враховуючи, що необхідність у подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження на теперішній час відпала, заявник звертається з даним клопотанням до слідчого судді.

5. До початку розгляду такого клопотання від заявника надійшла заява про розгляд клопотання про скасування арешту майна за його відсутності.

6. Від прокурора також надійшла заява про розгляд клопотання про скасування арешту майна за його відсутності, в якій останній зазначив, що проти задоволення клопотання про скасування арешту майна він заперечує.

7. Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

8. Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

9. Ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

10. Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

11. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

12. Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

13. У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

14. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

15. Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

16. Як встановлено слідчим суддею, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.05.2020 року накладено арешт, зокрема, на наступні земельні ділянки, а саме:

-Золотий Беріг 41/8-:02:012:0172, яка на праві власності належить ОСОБА_3 ;
-Золотий Беріг 41/9 - :02:012:0173, яка на праві власності належить ОСОБА_3 .

17. Як вбачається зі змісту означеної ухвали слідчого судді, підставою для застосування в рамках такого кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна стала необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), оскільки слідчим суддею було встановлено, що вказані земельні ділянки ймовірно є об`єктами кримінально-протиправних дій.

18. З огляду на викладене, слідчий суддя не може визнати обґрунтованими доводи заявника в тій частині, що арешт майна було накладено необґрунтовано, оскільки арештоване майно не відповідає категорії речових доказів, так як зі змісту вказаної ухвали слідчого судді від 04.05.2020 року вбачається, що вказані доводи заявника в повній мірі спростовуються, оскільки, знову ж таки, на момент розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя прийшов до переконання про відповідність арештованого в подальшому майна (земельних ділянок) категорії речових доказів.

19. Між тим, що стосується подальшої необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

20. Так, слідчий суддя враховує, що попри встановлену на момент розгляду клопотання про арешт майна відповідність вищевказаних земельних ділянок критеріям речових доказів, з моменту застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження минуло більше 7 (семи) місяців, протягом яких, будь-яку особу про підозру не повідомлено, в тому числі, не повідомлено про підозру й фактичного власника вказаних земельних ділянок.

21. Будь-які відомості в частині того, що власник вказаної земельної ділянки являється недобросовісними набувачем вищевказаного майна у слідчого судді відсутні, як і відсутні у слідчого судді будь-які відомості відносно того, що на теперішній час здійснюються будь-які процедури оскарження відповідних рішень (документів), на підставі яких заявником було набуто право власності на арештовані об`єкти.

22. За таких обставин, слідчий суддя не може прийти до переконання, що на теперішній час накладений арешт майна продовжує відповідати засадам розумності та співмірності, а відповідно, й що такий захід забезпечення обґрунтовано продовжує обмежувати право власності добросовісного набувача.

23. Відтак, на думку слідчого судді, на теперішній час наявні правові підстави для задоволення поданого клопотання та скасування накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.05.2020 року арешту майна на земельні ділянки, про які було зазначено вище.

24. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0003423 від 12.10.2018 року задовольнити.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.05.2020 року арешт з:

-земельної ділянки з кадастровим номером: :02:012:0172, АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 ;
-земельної ділянки з кадастровим номером: :02:012:0173, Золотий Беріг 41/9, яка належить ОСОБА_3 ..
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1