04.03.2020 Єдиний унікальний номер 205/2508/18
Провадження №1-кп/205/229/20
Єд.унік.№205/2508/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року Колегія суддів Ленінського районного суду

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, раніше не засудженого, не одруженого, студента ВПУ Львівського державного університету безпеки життєдіяльності, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.15 ч.2-115 ч.2 п.6, 289 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Обвинувачений ОСОБА_8 , 07 січня 2018 року, близько 22 години 30 хвилин, знаходився біля торгівельно-виставочного комплексу «Слов`янський», який розташований по вул.Курчатова 1, в м.Дніпро, де підійшов до припаркованого автомобіля «Fiat Brava», р/н НОМЕР_1 , під керуванням потерпілого ОСОБА_7 та звернувся до останнього з пропозицією відвезти його за грошову винагороду у сумі 150 грн. до с.Діївка Новокодацького району м.Дніпро, на що потерпілий погодився. Після цього, обвинувачений ОСОБА_8 , на автомобілі «Fiat Brava», р/н НОМЕР_1 , під керуванням потерпілого ОСОБА_7 , прибув за адресою: м.Дніпро, вул.Мукачівська 190Д. В той же день, тобто 07 січня 2018 року, близько 23 години 50 хвилин, після зупинки автомобіля за вказаною вище адресою, у обвинуваченого ОСОБА_8 виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_8 , тримаючи заздалегідь заготовлений ніж у правій руці та застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , наніс множинні удари в область голови, шиї та верхніх кінцівок, якими потерпілий чинив опір. Після цього, у обвинуваченого ОСОБА_8 , який продовжував вчиняти злочин та усвідомлював, що потерпілий ОСОБА_7 знаходиться у свідомості, чинить фізичний опір та в подальшому може завадити довести до кінця злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, виник умисел на умисне вбивство потерпілого із корисливих міркувань, шляхом застосування фізичної сили, яка явно виходила за межі, необхідно допустимої для досягнення втрати потерпілим свідомості і уникнення можливого опору з боку останнього. Реалізуючи свій злочинний умисел на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_7 із корисливих міркувань, з метою послідуючого заволодіння транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_8 , застосовуючи вказаний вище ніж, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання смерті потерпілого, наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді: колото-різаного поранення в скроневій області праворуч волосистої частини голови; непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, яке розпочинається раною на 1,5 см. вниз від яремної вирізки та сліпо закінчується в м`яких тканинах; трьох колото-різаних поранень правого плеча з ранами на зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині, на передній поверхні правого плеча у верхній та середній третинах; двох непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини праворуч, які розпочинаються ранами в проекції тіла правої лопатки та сліпо закінчується в м`яких тканинах; проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, яке розпочинається раною по навколохребтовій лінії праворуч в проекції 9-го міжребір`я (на відстані 3,5 см. праворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, який йде ззаду наперед, з ушкодженням походу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, з подальшим ушкодженням міжреберної артерії та в проекції 9-го міжребір`я проникає в плевральну порожнину з ушкодженням нижньої частки правої легені та явищами правостороннього гемопневмотораксу; колото-різаного поранення лівої кисті з раною на проксимальній фаланзі четвертого пальця з частковим переходом на суглобову поверхню між основною та проксимальними фалангами; колото-різаного поранення правої кисті з ранами на тильній поверхні правої кисті в проекції верхньої третини 4-ї п`ясної кістки та на долонній поверхні правої кисті ближче до променево-зап`ясткового суглобу. Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч з ушкодженням внутрішніх органів, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Потерпілий ОСОБА_7 , розуміючи, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека, відкрив водійські двері автомобіля та втік, в той час як обвинувачений ОСОБА_8 , вважаючи, що ним виконано усі дії, які він вважав необхідними для настання смерті потерпілого ОСОБА_7 , пересів за кермо автомобіля «Fiat Brava», р/н НОМЕР_1 , вартістю 61 169 грн.99 коп. та всупереч волі ОСОБА_7 , став рухатись в напрямку вул.Доблесної, в м.Дніпро. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 діючи незаконно, із корисливих міркувань, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , заволодів вказаним вище автомобілем, завдавши йому майнову шкоду на суму 61 169 грн.99 коп., а свій злочинний умисел на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_7 не довів до кінця з причин, які не залежать від його волі, оскільки потерпілому була вчасно надана невідкладна медична допомога.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину визнав частково та пояснив суду, що 07 січня 2018 року, близько 20 години, в телефонній розмові зі своєю нареченою, остання повідомила йому про припинення стосунків, після чого він вирішив поїхати до свого знайомого, з метою отримання допомоги або поради у цій ситуації. В той же день, близько 22 години 30 хвилин, у зв`язку з тим, що громадський транспорт вже не працював, він, біля ринка «Слов`янський», звернувся до потерпілого ОСОБА_7 з пропозицією відвезти його за грошові кошти на вул.Мукачівську до знайомого, на що потерпілий погодився. Під час руху вони спілкувались на різні теми, а також він розповів потерпілому про ситуацію з нареченою, на що потерпілий ОСОБА_7 образливо висловився на її адресу, у зв`язку з чим він вирішив завдати фізичного болю потерпілому. Коли вони під`їхали до спортивного комплексу, він попросив потерпілого зупинити автомобіль, після чого дістав з кишені ніж та наніс вказаним ножем кілька ударів потерпілому в область плеча, а коли потерпілий вискочив з автомобіля, він пересів за кермо автомобіля «Fiat Brava», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та поїхав з місця злочину. В подальшому, після його переслідування друзями потерпілого та працівниками поліції, коли в автомобілі закінчилося пальне, він залишив автомобіль та втік. При цьому обвинувачений ОСОБА_8 пояснив суду, що умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_7 у нього не було.

Крім показань самого обвинуваченого, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що працює на автомобілі «Fiat Brava», р/н НОМЕР_1 у службі таксі «Десяточка» та 07 січня 2018 року, близько 22 години 30 хвилин, він знаходився біля торгівельного комплексу «Слов`янський», коли до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_8 , який попросив відвезти його у с.Діївка, на що він погодився. Під час руху вони спілкувались з обвинуваченим, який розповів йому, що посварився зі своєю дівчиною, у зв`язку з чим він їде до свого брата щоб поспілкуватися та випити горілки. Близько 22 години 50 хвилин, коли вони під`їхали до спортивного комплексу, розташованому у с.Діївка, обвинувачений ОСОБА_8 попросив його зупинити автомобіль, а після того як він озвучив вартість проїзду, обвинувачений несподівано став наносити йому удари ножем, який він тримав у правій руці, цілячись у шию та обличчя, однак він відхиляв голову та став закриватися правою рукою. В якийсь момент, він відчинив водійські двері автомобіля, виліз з нього та відійшов у сторону, а обвинувачений ОСОБА_8 , вийшов з місця пасажира, обійшов автомобіль, після чого сів за кермо його автомобіля та поїхав. При цьому, потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що ніяких образливих слів на адресу його дівчини він не виказував, а напад на нього з боку обвинуваченого ОСОБА_8 був несподіваним.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили суду, що 07 січня 2018 року, близько 23 години, працюючи у службі таксі, вони отримали по рації повідомлення про напад на водія таксі на вул.Мукачівській, в результаті якого йому були завдані ножові поранення. Після цього вони, разом з іншими водіями таксі та працівника поліції прибули у зазначене місце, де побачили автомобіль-таксі «Фіат», який стали переслідувати. Під час переслідування, зазначений автомобіль скоїв зіткнення з іншим автомобілем, після чого зупинився, а водій зазначеного автомобіля з місця зіткнення втік.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що працює лікарем «швидкої допомоги». 07 січня 2018 року, близько 23 години, вони отримали виклик про отримання ножового поранення на вул.Мукачівській. Приїхавши на місце, вони побачили автомобіль-таксі, в якому знаходився потерпілий ОСОБА_7 , якого вони перемістили в автомобіль «швидкої», де виявили у нього множинні колото-різані поранення грудної клітини, а також м`яких тканин плеча та лопатки. Надавши потерпілому ОСОБА_7 першу медичну допомогу, вони поїхали до 16-ї міської лікарні, при цьому, під час руху, потерпілий розповів йому, що тілесні ушкодження без будь-яких причин йому заподіяв пасажир, якого він відвозив від торгівельного центру «Слов`янський» до с.Діївка. Крім того, зазначений свідок пояснив суду, що зі слів потерпілого ОСОБА_7 йому стало відомо, що після спричинення ножових поранень, пасажир заволодів автомобілем та зник.

Згідно з протоколом огляду місця події від 08 січня 2018 року (Т.1., а.с.9-15), на ділянці місцевості біля домоволодіння №285 по вул.Доблесна, був виявлений автомобіль «Fiat Brava», р/н НОМЕР_1 , під час огляду якого були виявлені плями речовини бурого кольору, сліди пальців рук та долоні, які відповідно до висновку судової дактилоскопічної експертизи №26/4.6/11 від 12 січня 2018 року (Т.1., а.с.41-47), придатні для ідентифікації особи, а також вилучені змиви на марлеві тампони та чохли з сидінь та підголовника.

Відповідно до протоколу (Т.1., а.с.142-144), був переглянутий відеозапис, на якому зафіксовано як обвинувачений ОСОБА_8 сідає в автомобіль під керуванням потерпілого ОСОБА_7 , після чого автомобіль вирушає в напрямку «Центрального автовокзалу».

Згідно з протоколом огляду від 19 січня 2018 року (Т.1., а.с.156-158), у обвинуваченого ОСОБА_12 був вилучений пістолет «Super P9мм».

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20 січня 2018 року (Т.1., а.с.173-175), потерпілий ОСОБА_7 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка 07 січня 2018 року, спричинила йому тяжкі тілесні ушкодження, після чого заволоділа його автомобілем.

Під час проведення слідчого експерименту від 20 січня 2018 року (Т.1., а.с.185-188), обвинувачений ОСОБА_8 вказав на обставини, за яких він наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , після чого заволодів його автомобілем.

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №204/Н від 10 березня 2018 року (Т.1., а.с.240-243), на парі черевиків, а також светрі, які належать потерпілому ОСОБА_7 виявлена кров, походження якої не виключається від самого потерпілого. Походження крові від обвинуваченого ОСОБА_8 виключається, оскільки він має іншу групу крові.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 07 березня 2018 року та фото-таблицями до нього (Т.2., а.с.38-43), потерпілий ОСОБА_7 вказав на обставини, за яких обвинувачений ОСОБА_13 , 07 січня 2018 року, завдавав йому удари ножем, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №15/12.2/59 від 28 березня 2018 року (Т.2., а.с.63-75), вартість автомобіля «Fiat Brava», р/н НОМЕР_1 , становить 61169,99 грн.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи №728е від 12 березня 2018 року (Т.2., а.с.45-51), потерпілому ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення в скроневій області праворуч волосистої частини голови; непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, яке розпочинається раною на 1,5 см. вниз від яремної вирізки та сліпо закінчується в м`яких тканинах; трьох колото-різаних поранень правого плеча з ранами на зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині, на передній поверхні правого плеча у верхній та середній третинах; двох непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини праворуч, які розпочинаються ранами в проекції тіла правої лопатки та сліпо закінчується в м`яких тканинах; проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, яке розпочинається раною по навколохребтовій лінії праворуч в проекції 9-го міжребір`я (на відстані 3,5 см. праворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, який йде ззаду наперед, з ушкодженням походу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, з подальшим ушкодженням міжреберної артерії та в проекції 9-го міжребір`я проникає в плевральну порожнину з ушкодженням нижньої частки правої легені та явищами правостороннього гемопневмотораксу; колото-різаного поранення лівої кисті з раною на проксимальній фаланзі четвертого пальця з частковим переходом на суглобову поверхню між основною та проксимальними фалангами; колото-різаного поранення правої кисті з ранами на тильній поверхні правої кисті в проекції верхньої третини 4-ї п`ясної кістки та на долонній поверхні правої кисті ближче до променево-зап`ясткового суглобу. Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч з ушкодженням внутрішніх органів, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися при механізмі, на який вказує потерпілий ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту від 07 березня 2018 року та за обставин, на які вказує обвинувачений ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту від 20 січня 2018 року.

Крім того винність обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується: протоколом огляду сліп-пакета зі слідами рук, від копійованих на л/с від 15 лютого 2018 року (Т.2., а.с.8), а також долученими до матеріалів провадження речовими доказами (Т.1., а.с.70, 98, 145, 199, 244; Т.2., а.с.25, 91, 93, 97), якими визнані: 3 оптичних носія CD-R диска; предмет схожий на пістолет з маркуванням «SUPER-P» № НОМЕР_2 калібра 9 мм.P.A.; 2 паперових конверти зі зразками крові обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_7 ; 3 сліди пальців рук на 1 л/с, 3 сліди частини долоні на 3 л/с, 1 слід тканевої поверхні на 1 л/с, дактилокарта потерпілого ОСОБА_7 , дактилокарта обвинуваченого ОСОБА_8 ; електронний носій інформації DVD-R, автомобіль «Fiat Brava», р/н НОМЕР_1 ; чохли з автомобіля «Fiat Brava», куртка чорного кольору, футболка «Найк», темно-синій светр, джинсові штани темного кольору, пара чоловічого взуття чорного кольору, мобільний телефон «Samsung GT-I9100» imei НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора «Лайф».

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №47 від 15 березня 2018 року (Т.2., а.с.4-7), обвинувачений ОСОБА_8 у період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інше хворобливе порушення психічної діяльності не страждав і в теперішній час не страждає; у період інкримінованого діяння і в теперішній час міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; в кримінальній ситуації у стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість і поведінку не перебував.

На думку колегії суддів, зазначені вище докази є належними та допустимими, оскільки вони узгоджуються між собою та в повній мірі доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Вирішуючи питання про спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" - закінчений замах на умисне вбивство особи вчиняється з прямим умислом, коли винна особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання.

У п.22 вказаної Постанови зазначено що, вирішуючи питання про наявність у діях особи умислу на вбивство, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного, що передували події, їх стосунки. Вказана правова позиція відображена також у постанові від 31 січня 2013 року Верховного Суду України по справі № 5-32кс12.

Згідно з ч.2 ст.24 КК України, умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.
Крім цього, у ч.2 ст.15 КК України вказано, що закінченим замахом на вчинення злочину вважаються дії, направлені на його досягнення, при якому винний зробив усе, що вважав за необхідне, однак злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи психічно здоровим, наносячи удар в ділянки життєво важливих органів, розумів та не міг не розуміти наслідки цього, а також те, що такими діями він може спричинити смерть потерпілому. Крім того, колегія суддів акцентує увагу на тому, що обвинувачений ОСОБА_8 продовжував наносити удари ножем потерпілому ОСОБА_7 навіть після того, як останній повернувся до нього спиною та намагався вийти з автомобіля.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_8 нібито добровільно відмовився від доведення умислу на вбивство до кінця не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки, з урахуванням кількості та локалізації ударів ножем, нанесених потерпілому ОСОБА_7 , відмова ОСОБА_8 від подальшого нанесення ударів потерпілому, на думку колегії суддів свідчить лише про те, що обвинувачений ОСОБА_8 , після нанесення потерпілому ОСОБА_7 такої кількості ударів ножем у ділянки життєво важливих органів, був впевнений у неминучому настанні бажаних для нього наслідків у вигляді смерті потерпілого, однак смерть останнього не настала від незалежних від його волі причин, оскільки ОСОБА_7 була своєчасно надана медична допомога.

Оцінюючи зазначені вище докази в сукупності, а також характер і спосіб злочинних дій щодо потерпілого, знаряддя злочину та його вражаючі властивості, механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та їх локалізацію, кількість нанесених ударів, поведінку обвинуваченого, який навіть після того, як потерпілий намагався залишити автомобіль, продовжував наносити йому удари ножем, суд беззаперечно вважає доведеним спрямованість умислу ОСОБА_8 саме на заподіяння смерті потерпілому, яка, однак не настала з причин, що не залежали від його волі.

З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором і кваліфікує дії обвинуваченого:

- за ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.6 КК України, як замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів;

- за ч.3 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, частково визнав себе винуватим, характеризується позитивно, частково відшкодував завдану шкоду.

Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , передбачених ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, з конфіскацією майна, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 майнової шкоди в сумі 13 072 грн.40 коп. та моральної шкоди в сумі 500 000 грн.

Виходячи з принципів розумності і справедливості, суд вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди задовольнити у повному обсязі, а в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , під час вчинення злочинів, спричинив потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження. В результаті отримання тяжких тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 перебував на лікуванні, у зв`язку з чим поніс певні витрати. Крім того, в результаті злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 , було пошкоджене майно потерпілого ОСОБА_7 , а саме автомобіль «Fiat Brava», р/н НОМЕР_1 , у зв`язку з чим йому завдано майнову шкоду, згідно з висновком експертизи №15/12.2/59 від 28.03.2018 року на суму 10267,47 грн. Таким чином, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди на суму 13072 грн.40 коп., підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він підтверджений належними доказами.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідностідо ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого ОСОБА_7 , яка була завдана йому незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_8 , шляхом спричинення йому тілесних ушкоджень та пошкодження майна, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнав потерпілий, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 500 000 грн. завищеним, в зв`язку з чим приходить до висновку, що сума в розмірі 250 000 грн., повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілого.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 1144 грн., 1144 грн., 1287 грн. та 3432 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.15 ч.2-115 ч.2 п.6, 289 ч.3 КК України та призначити йому покарання:

-за ст.15 ч.2-115 ч.2 п.6 КК України у виді позбавлення волі строком на десять років, з конфіскацією майна;

-за ч.3 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на вісім років, з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на десять років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з 20 січня 2018 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 :

- в рахунок відшкодування майнової шкоди 13 072 гривні 40 копійок;

- в рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні:

- судової дактилоскопічної експертизи №26/4.6/11 від 12 січня 2018 року у розмірі 1144 гривні;

- судової дактилоскопічної експертизи №26/4.6/214 від 21 лютого 2018 року у розмірі 1287 гривень;

- судової експертизи зброї №25/3.1/187 від 20 лютого 2018 року у розмірі 1144 гривні;

- судової товарознавчої експертизи №15/12.2/59 від 28 березня 2018 року у розмірі 3432 гривні.

Речові докази по справі:

-предмет схожий на пістолет з маркуванням «SUPER-P» № НОМЕР_2 калібра 9 мм.P.A., 2 паперових конверти зі зразками крові обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_7 ; 3 сліди пальців рук на 1 л/с, 3 сліди частини долоні на 3 л/с, 1 слід тканевої поверхні на 1 л/с, дактилокарта потерпілого ОСОБА_7 , дактилокарта обвинуваченого ОСОБА_8 , які зберігаються в камері схову Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити;

-3 оптичних носія CD-R диска, електронний носій інформації DVD-R залишити в матеріалах кримінального провадження;

-автомобіль «Fiat Brava», р/н НОМЕР_1 , білого кольору, 1996 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , чохли з автомобіля «Fiat Brava», куртка чорного кольору, футболка «Найк», темно-синій светр, джинсові штани темного кольору, пара чоловічого взуття чорного кольору, мобільний телефон «Samsung GT-I9100» imei НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора «Лайф» залишити за належністю у потерпілого ОСОБА_7 ;

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3