Справа №463/308/20
Провадження №1-кс/463/340/20
У Х В А Л А

05 лютого 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

скаржника - ОСОБА_3

розглянувши в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 , від 17 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження за №0000008 від 06 вересня 2014 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 365, ч.1 ст.375 КК України,

встановив:

скаржник звернувся із скаргою до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 , від 17 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження за №0000008 від 06 вересня 2014 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 365, ч.1 ст.375 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки слідчим неповно проведено досудове слідство, не враховано всіх обставин справи та зроблено помилкові висновки про відсутність складу кримінального правопорушення. Вважає, що слідчим при проведенні досудового розслідування не вжито достатніх заходів для повного та всебічного дослідження обставин справи, а також встановлення об`єктивної істини та допущено ряд порушень вимог чинного законодавства України. Зокрема, слідчим не перевірено інформації вказаної скаржником під час допитів 05.03.2015 та 26.08.2015, в оскаржуваній постанові зроблено помилкові висновки, а тому вважає такі хибними, передчасними та такими, що не відповідають реальним обставинам справи.
Скаржник в судовому засідання скаргу підтримав з наведених у ній мотивів. Додатково пояснив, що на підставі заяви його захисника ОСОБА_5 від 05.09.2014 внесено відомості до ЄРДР за №0000008 та розпочато досудове розслідування за фактом перевищення службових повноважень та завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Крім того, ухвалою Козівського Районного суду Тернопільської області від 07.11.2014 зобов`язано внести відомості до ЄРДР щодо вчинення слідчим СВ Козівського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.365 КК України, дані кримінальні провадженні були об`єднані. Наголошує, що його не було допитано з приводу обставин справи, а тому вважає, що слідчим не було проведено усіх необхідних слідчих дій, у зв`язку з чим було винесено оскаржувану постанову.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений, на вимогу суду скерував матеріали кримінального провадження №0000008 та заперечення на скаргу, а тому в порядку ч.3 ст.306 КПК України суд розглядає дану скаргу без його участі.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що скаргу слід задоволити виходячи з таких підстав.
Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від17 грудня 2019 року , кримінальне провадження, відомості про яке 06 вересня 2014 рокувнесені до ЄРДР за №0000008, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 365, ч.1 ст.375 КК України, слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 -закрито.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим ОСОБА_4 15.11.2019 було надано доручення про проведення слідчих дій у порядку ст.ст.40,41 КПК України, зокрема про допит ОСОБА_3 , та ОСОБА_7 .

Так, на виконання доручення було проведено допит лише свідка ОСОБА_6 , однак свідка ОСОБА_3 не було допитано. Також у матеріалах кримінального провадження відсутнє підтвердження, про виклик ОСОБА_3 . Крім того, скаржник у судовому засіданні підтвердив, що жодних викликів на допит він не отримував.

Отже, слідчим закрито кримінальне провадження без виконання зробленого ним доручення про проведення слідчих дій.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Беручи до уваги наведене, керуючись принципом змагальності кримінального процесу, приходжу до висновку, що скаргу ОСОБА_3 слід задоволити, скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 , від 17 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження за №0000008 від 06 вересня 2014 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 365, ч.1 ст.375 КК України.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 303-307, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

скаргу задоволити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 , від 17 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження за №0000008 від 06 вересня 2014 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 365, ч.1 ст.375 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали було складено - 10 лютого 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1