Дата документу 12.05.2020 Справа № 310/7318/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/7318/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/74/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2020 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
21 серпня 2001 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.ч.2,3 ст.140, ч.3 ст.81, ст.ст.42, 44-45 КК України (1960) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
10 вересня 2001 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.1 ст.15 ч.3 ст.183, 46-1 КК України (1960) до 4 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 3 роки;
22 січня 2003 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 07 листопада 2006 року за відбуттям строку покарання;
20 листопада 2007 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
14 квітня 2010 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
11 листопада 2015 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту, звільнений 12 травня 2016 року за відбуттям строку покарання;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,
обвинуваченого ОСОБА_6 з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Прокурор Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 грудня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання зі встановленням іспитового строку на 3 роки, на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_6 покладені певні обов`язки: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укртелеком» 9600,52 грн.
Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд фактично не врахував, що обвинувачений вчинив умисний корисний злочин за наявності непогашених судимостей за вчинення аналогічних злочинів, не вжив заходів щодо відшкодування завданої шкоди, перебуває на обліку у лікаря нарколога. Крім того, за наявності в санкції ч.2 ст.185 КК України декількох альтернативних видів покарання, суд не мотивував у вироку, чому призначив покарання саме у виді позбавлення волі. Не мотивував суд у вироку як строку призначеного покарання так і тривалість іспитового строку.

Згідно з вироком суду, 18 липня 2017 року приблизно о 03-50 годині, знаходячись на перехресті вулиць Мічуріна та Чехова в м.Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, спустившись почергово в опорні пристрої №3-1921 та №3-1922, за допомогою принесених з собою кусачок, шляхом перерізу кабелю, таємно, повторно викрав належний ЗФ ПАТ «Укртелеком» фрагмент кабелю телефонного мідного ТППеп 100x2x0,4 довжиною 15 метрів, загальною вартістю 1822 грн 25 коп., фрагмент кабелю телефонного мідного ТППеп 30x2x0,4 довжиною 15 метрів, загальною вартістю 587 грн 54 коп. та фрагмент кабелю телефонного мідного ПРППМ 1x2x0,9 довжиною 30 метрів, загальною вартістю 104 грн 44 коп.

Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ЗФ ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду на загальну суму 2514 грн 23 коп.

Крім того, 15 серпня 2017 року приблизно о 03-30 годині, знаходячись на вулиці Франко в м.Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, спустившись почергово в опорні пристрої №4-1015 та №4-1015а, за допомогою принесених з собою кусачок, шляхом перерізу кабелю, таємно, повторно викрав належний ЗФ ПАТ «Укртелеком» фрагмент кабелю телефонного мідного ТППеп 100x2x0,4 довжиною 52 метри, загальною вартістю 7097 грн 29 коп., після чого з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ЗФ ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і наполягав на скасуванні вироку суду першої інстанції та ухваленні нового вироку з урахуванням вимог апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, та є обґрунтованими.
Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.
Разом із цим, колегія суддів приходить до переконання, що при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.65 КК України та положення п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, де зазначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується задовільно. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнав повне визнання обвинуваченим вини, сприяння органу досудового слідства та суду у встановленні обставин справи. Обставин, які обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.
З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті обвинувачення на строк, наближений до мінімального.
Проте, мотивуючи свої висновки про необхідність звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України, суд не навів достатніх підстав для такого звільнення та не врахував належним чином те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, ніде не працює, шкоду, завдану злочином, не відшкодував, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, окрім того, до обвинуваченого неодноразово вже застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак він знову вчиняв умисні злочини, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, та, відповідно, підвищену суспільну небезпеку.
З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить до висновку про те, що для звільнення обвинуваченого від призначеного покарання достатніх підстав немає, на що обґрунтовано вказує прокурор в апеляційній скарзі.
За таких обставин звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України колегія суддів вважає необґрунтованим та такими, що не відповідає засадам та меті покарання, визначеним статтями 50,65 КК України.
З врахуванням викладеного, вирок суду в частині призначеного покарання не може бути визнаний законним та обґрунтованим, тому в зазначеній частині підлягає скасуванню на підставі ст.ст.409,413,420 КК України, з ухваленням нового вироку.
Враховуючи ступінь тяжкості та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого у сукупності, наявність вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, на наближений до мінімального строк 2 роки, з реальним його відбуванням, тобто без застосування положень ст.ст.75,76 КК України.
Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів
ЗАСУДИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 грудня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України, в частині призначеного останньому покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного приведення вироку у виконання.

У решті вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4