КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 квітня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» матеріали кримінального провадження № 0004537 за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м Києва від 29 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі за:
- ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України один рік;
- ч. 2 ст. 185 КК України два роки.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування остаточно визначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів при обставинах, встановлених судом, та кваліфікацію дій обвинуваченого, не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного обвинуваченому покарання, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі стоком на 2 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 6 квітня 2017 року, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць.

Під час апеляційного розгляду прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, обґрунтовуючи клопотання тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, один з яких вчинений після постановлення іншого вироку. ОСОБА_6 довготривалий час ухилявся від суду, був оголошений у розшук. На даний час вирок суду стосовно ОСОБА_6 не набрав законної сили, в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого та призначення йому реального покарання, а тому продовжують існувати ризики, враховані апеляційним судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді триманні під вартою: переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. За таких обставин прокурор вважає, що встановлені обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Заслухавши позицію обвинуваченого, який заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, зазначивши, що він працює неофіційно, перебуває у цивільному шлюбу, має дитину, прокурора, яка підтримала своє клопотання та просила відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотань, колегія суддів доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, а у задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 визнаний вироком суду винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів середньої тяжкості; є особою, яка раніше судима; у даному кримінальному провадженні перебував у розшуку.

26 грудня 2019 року обвинувачений був розшуканий та доставлений до апеляційного суду, де останньому ухвалою Київського апеляційного суду обрано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, тобто, до 23 лютого 2020 року, з визначенням застави та, в разі внесення застави, покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід - тримання під вартою строком на 60 днів, тобто, до 18 квітня 2020 року, з визначенням застави та, в разі внесення застави, покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Станом на 9 квітня 2020 року обвинуваченим або іншою будь-якою особою застава не внесена, строк дії запобіжного заходу закінчується, у зв`язку з чим прокурором внесено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи клопотання прокурора, колегія суддів враховує наявні у кримінальному провадженні відомості про особу обвинуваченого, а саме, те, що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, неодружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, до затримання офіційно не працював, постійного джерела доходу не мав, ухилявся від суду, що свідчить про те, що актуальним залишаються ризики ухилення обвинуваченого від суду, перешкоджання розгляду справи та вчинення ним нових корисливих кримінальних правопорушень.

Будь-яких доказів на підтвердження доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про сталість соціальних зв`язків, а також наявність роботи, матеріали справи не містять, і обвинуваченим таких доказів не надано.

З огляду на викладене, враховуючи, що апеляційний розгляд у кримінальному провадженні не закінчений, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає до задоволення, а у задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити.

Разом з тим, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КК України, колегія суддів вважає за можливе визначити заставу у розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, який достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього, а саме у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 22700 грн.

Керуючись ст. 376, 405 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на 60 днів, - до 7 червня 2020 року включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 22700 грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул.. Солом`янська, 2-а, , код банку 820172, номер рахунку 2186 ГУ ДКСУ у м. Києві, номер рахунку за стандартом IBAN НОМЕР_1 ) протягом строку дії ухвали.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.
Роз`яснити обвинуваченому, що особа, до якої застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, має право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу.
Оригінал документу, що підтверджує внесення застави, має бути наданий Київському апеляційному суду.
З моменту внесення застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини свої неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ _____________________________ __________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3