Справа № 473/1537/20
Номер провадження1-кп/473/232/2020
ВИРОК
іменем України

"16" червня 2020 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000585 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Кулларського вин.радгоспу, Марнеульського району, Грузія, курт, громадянин України, не працює, одружений, із середньою освітою, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2020 року близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 рухався по вул.Київській в м.Вознесенськ на автомобілі марки «ИЖ 142 ИЭ» д/н НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності. Під час руху ОСОБА_4 був зупинений двома невстановленими особами та в подальшому погодився їх підвести на власному автомобілі. Під час руху один з пасажирів запропонував ОСОБА_4 здійснити разом з ними крадіжку майна з нежилого будинку, на що останній погодився. Діючи на виконання злочинного умислу, ОСОБА_4 разом з двома невстановленими особами, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, прибули до будинку АДРЕСА_3 та упевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, через пошкоджене вікно проникли до будинку. Перебуваючи в приміщенні будинку, ОСОБА_4 разом з двома невстановленими особами, викрали три чавунні радіатори МС-140. В подальшому ОСОБА_4 почав завантажувати один чавунний радіатор, який перебував біля будинку, до автомобіля марки «ИЖ 142 ИЭ» д/н НОМЕР_1 , який йому належить на праві власності, а двоє невстановлених осіб, намагались перенести дві інші чавунні радіатори до автомобіля, але довести до кінця свій злочинний умисел не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки їх незаконні дії були помічені сторонніми особами. ОСОБА_4 було затримано на місці біля автомобіля, а двоє інших невідомих осіб, кинувши дві батареї на землю, втекли у невідомому напрямку. Внаслідок умисних протиправних злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 1260 грн., яку відшкодовано обвинуваченим на стадії досудового слідства.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміла суть пред`явленого обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування та викладеними в обвинувальному акті. Пояснив, що зустрів на 3-му мікрорайоні двох невідомих, які попросили їх підвезти та запропонували скоїти крадіжку із нежитлового будинку. Ті двоє подавали йому батареї, а він їх приймав та клав на землю. Вибігли люди, його затримали, а тих двох ні. Вказав, що крадіжку він вчиняв спільно з двома невідомими йому особами.

Потерпілий ОСОБА_6 надав до суду заяву від 25.05.2020 року, згідно із якою просив судовий розгляд здійснювати у його відсутності, зазначивши, що спричинену йому шкоду обвинуваченим відшкодовано, претензій будь-якого характеру до обвинуваченого він не має та просив застосувати відносно останнього положення ст.ст.75, 76 КК України. З огляду на відсутність заперечень від учасників процесу та враховуючи положення ст.325 КПК України судом було прийнято рішення про проведення судового засідання у відсутності потерпілого.
Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та захисник обвинуваченого також не оспорювали обставини, встановлені в обвинувальному акті, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України та з`ясувавши, що вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч.3 ст.349 КПК України докази в їх сукупності, а саме показання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що пред`явлене йому обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, суд враховує те, що частиною третьою ст.68 КК України передбачено, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті, (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу.

Як встановлено під час судового розгляду кримінального провадження, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є визнання ним своєї вини, щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, - встановлено не було.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває; його вік та наявні соціальні зв`язки, а також дані досудової доповіді відділу з питань пробації від 16.06.2020 року, згідно із якою виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого, наявність пом`якшуючих відповідальність обвинуваченого обставин, а також те, що злочин, який вчинив ОСОБА_4 в силу ст.12 КК України належить до тяжких злочинів проти власності, проте вчинений ним вперше, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у межах санкцій ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі положень ст..75 КК України.

Цивільний позов потерпілим пред`явлено не було. Шкоду у розмірі 1260 грн. відшкодовано потерпілому.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.349 ч.3, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинять нового злочину і виконає обов`язки, передбачені ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1