ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року у кримінальному провадженні №0000050 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 361 КК України,
за участю секретаря ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року задоволено частково клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні №0000050 від 09 вересня 2019 року та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 січня 2020 року з визначенням застави у розмірі 300000,00 гривень.
Слідчий суддя вважав, що враховуючи зібрані докази на момент розгляду клопотання, свідчать на користь причетності ОСОБА_6 до злочинів, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 361 КК України. Також слідчим суддею була встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 . Також просив розглянути клопотання сторони захисту про незаконність затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України на підставі ст. 206 КПК України.
Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 2000000 гривень.
Позиції учасників судового провадження.
Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 доводи та вимоги апеляції сторони захисту підтримали, просили її задовольнити, проти задоволення апеляції прокурора заперечували.
Прокурор свою апеляцію підтримав, а проти задоволення апеляції адвоката заперечував.
Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши, підозрюваного та його захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладених в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді з посиланням на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та ґрунтування на припущеннях, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.
Перевіряючи доводи захисника щодо незаконності затримання його підзахисного, встановлено згідно матеріалів справи, що 03 грудня 2019 року об 10 год 21 хв. ОСОБА_6 було затримано на підставі ст. 208 КПК України. За поясненнями прокурора, за фотографіями та іншими оперативними діями було встановлено особу підозрюваного ОСОБА_6 відносно якого мали підстави вважати ухилення ним від кримінальної відповідальності.
Протокол затримання особи відповідає вимогам кримінального процесуального закону, порушення прав ОСОБА_6 на захист при його затриманні не виявлено, що не заперечується і стороною захисту. Ствердження захисника, що суд першої інстанції не розглянув його клопотання на підставі ст.206 КПК України про незаконне затримання його підзахисного не підтверджено матеріалами справи, оскільки відсутні дані подання стороною захисту такого клопотання на розгляд суду першої інстанції.
Згідно матеріалів 09 вересня 2019 року до ЄРДР за №0000050 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано за ознаками складу злочину визначеного ч.4 ст. 358 КК України, в ході досудового розслідування були встановленні факти вчинення кримінальних правопорушень кваліфікованих за ознаками складу визначених ч.3 ст. 191 та ч.2 ст. 361 КК України.
03 грудня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 191, ч.4 ст. 358, ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 361 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, що підтверджується, зокрема, висновком експерта за результатами портретної експертизи фотокарток за фотознімками, протоколом допиту представника потерпілого, свідків, а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення ним інкримінованих йому злочинів.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
У зв`язку з чим, доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому злочинів є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження, а доводи та пояснення, наведені стороною захисту в судовому засіданні, не спростовують висновки слідчого судді про обґрунтованість щодо нього підозри.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновків слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.
Апеляційний суд погоджується з встановленням судом першої інстанції наявності ризиків, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлення волі до 8 років, яке загрожує у разі визнання його винуватим в тяжчому інкримінованому злочині, а також можливого впливу на свідків з наведених в ухвалі слідчого судді мотивів, тому для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Доводи сторони захисту, що слідчий суддя не в повному обсязі дослідив підстави для обрання запобіжного заходу, міцність соціальних зв`язків підозрюваного є необґрунтованими та повністю спростовуються матеріалами справи.
Водночас, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також, що підозрюваний раніше не судимий, має малолітніх дітей. Однак, дані обставини не є самодостатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки заявлені ризики є реальними і для їх запобігання на даному етапі досудового розслідування до підозрюваного обґрунтовано застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За наведених обставин, апеляційний суд також погоджується з судом першої інстанції, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Апеляційний суд також зважає, що судом визначений розмір застави у відповідності до вимог ст.ст. 182, 183 КПК України, який не є надмірним, а в даному випадку при зазначених вище обставинах достатнім для забезпечення процесуальних обов`язків і запобіганню ризикам, яким фактично скористався на даний час підозрюваний, сплативши заставу, а тому є особою до якої застосовано вказаний альтернативний запобіжний захід.
Отже, доводи захисника, що слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу визначив завідомо непомірний для нього розмір застави, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчий суддя дотримався вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, врахувавши обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, наявність ризиків, майновий стан підозрюваного, визначив розмір застави, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним відповідних обов`язків.
За ствердженнями підозрюваного ним з моменту звільнення з під вартою добросовісно виконуються його процесуальні обов`язки, він не намагається ухилитися від їх виконання, що не заперечується і прокурором.
Таким чином, за наведених обставин, апеляційний суд також не вбачає підстав для збільшення визначеного розміру застави судом першої інстанції, тому апеляція прокурора з наведених ним мотивів задоволенню не підлягає.
Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційні скарги слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 405, 407, 422 КПК, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_5 та прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000050 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 361 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4