Справа № 178/590/15-к
У Х В А Л А

13 березня 2020 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.Кринички за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 клопотання слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000548 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кам`янське / Дніпродзержинськ / Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше судимий 24 листопада 2009 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст.122 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від покарання на підставі ст.75КК України з випробувальним строком на 1 рік, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області звернувся до суду із зазначеним клопотанням, посилаючись на те, що 14 жовтня 2010 року, близько 15 години ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з метою крадіжки чужого майна прийшли до присадибної ділянки ОСОБА_10 розташованому по АДРЕСА_1 . Здійснюючи свій злочинний умисел ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , через отвір в огорожі проникли на вищевказану територію подвір`я, де переконавшись у тому, що їх злочинні дії ніхто не бачить, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрали відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи від 27 грудня 2010 року двері вхідні металеві вартістю 2000 гривень і вхідну хвіртку з металевого профілю вартістю 600 гривень заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2600 гривень, після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка ), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

За даним фактом 06 грудня 2010 року була порушена кримінальна справа № 6101165 у відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та ОСОБА_6 за фактом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

24 грудня 2010 року у відношенні ОСОБА_6 в якості запобіжного заходу була застосована підписка про невиїзд.

28 грудня 2010 року ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

01 лютого 2011 року в порядку ст. 232 КПК України (в редакції 1960 р) кримінальна справа була направлена до Криничанського районного суду з обвинувальним висновком.

06 квітня 2011 року судове слухання Криничанським районним судом було відкладене за неявки обвинуваченого ОСОБА_6 , у зв`язку з чим до ОСОБА_6 було застосовано привід.

18 квітня 2011 року у зв`язку з тим, що доставити обвинуваченого ОСОБА_6 до приміщення суду не виявилось можливим, так як останній покинув своє постійне місце проживання, рішенням суду ОСОБА_6 був об`явлений в розшук.

31 травня 2013 року рішенням Криничанського районного суду матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_6 виділені в окреме провадження.

06 червня 2013 року Криничанським районним судом кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 повернута на додаткове розслідування.

02 липня 2013 року відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000548.

10 березня 2014 року повідомлення у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого по попередньою змовою групою осіб, вручено батькові підозрюваного ОСОБА_12 .
05 березня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого по попередньою змовою групою осіб.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, показаннями потерпілого ОСОБА_10 , показаннями свідка ОСОБА_13 , показаннями свідка ОСОБА_14 , показаннями свідка ОСОБА_15 , відтворенням обстановки та обставин події з участю ОСОБА_8 , відтворенням обстановки та обставин події з участю ОСОБА_16 , відтворенням обстановки та обставин події з участю ОСОБА_7 , відтворенням обстановки та обставин події з участю ОСОБА_6 .

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання і посилаючись на тяжкість кримінального правопорушення, просить обрати ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлюючи тим, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, скоювати інші кримінальні правопорушення. Також наголошує на необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на суспільну небезпеку, враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, після вчинення кримінального правопорушення з місця злочину зник разом із викраденим майном, також зазначає, що досить тривалий час ОСОБА_6 переховувався від органів досудового слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_6 просять не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а обрати більш м`який запобіжний захід, спираючись на стан здоров`я підозрюваного.

Вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення і може скоювати інші кримінальні правопорушення. Але ОСОБА_6 добровільно з`явився до органів поліції та свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає у повному обсязі. На даний час не встановлено доказів того, що більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризику вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень. Крім того, стан здоров`я підозрюваного може зробити неможливим виконання ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, у справі «Клішин проти України» від 23.02.2012 ЄСПЛ визнав порушення ст. 5 КЗПЛ, оскільки підставою для обрання цього запобіжного заходу була неявка підозрюваного за викликом слідчого. Проте рішення щодо тримання заявника під вартою містило абстрактне посилання на існування ризиків ухилення заявника від слідства або перешкоджання останньому. Виходячи із порівняльного аналізу зазначених правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція ЄСПЛ, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, може скоювати інші кримінальні правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам, крім як обрання до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Виходячи з викладеного, на підставі ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129, Конституції України, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 194 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_17 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кам`янське / Дніпродзержинськ / Дніпропетровської області, проживаючого по АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 13 березня 2020 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області, прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області за першою вимогою;

2) не залишати цілодобово місце постійного проживання АДРЕСА_1 , крім явки за викликом слідчого, прокурора чи суду (в залежності де перебуває кримінальне провадження), та перебування в лікувальному закладі;

Строк дії ухвали два місяці.

Виконання ухвали доручити Дніпровському ВП Кам`янського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1