Провадження № 1-кп/742/203/20
Єдиний унікальний № 742/1280/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2020 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, що внесені до ЄРДР за № 0000403 від 15.04.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
потерпіла - ОСОБА_5 ,
представник потерпілої (адвокат) - ОСОБА_6 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
1. 14.04.2020 року, близько 18 год. 25 хв., ОСОБА_3 , знаходячись на вході в квартиру АДРЕСА_2 , з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно наніс удар правою рукою в область правої щічної ділянки ОСОБА_7 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, подряпин на фоні набряку правої щічної ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також умисно наніс два удари руками в область лівого плеча ОСОБА_7 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синців правого плеча, синців лівого плеча, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
2. Вказаними діями, які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.125 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого.
3. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав та надав показання, що близько 18 години 14.04.2020 року він, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 за місцем свого проживання, почув як потерпіла, яка проживає поверхом вище в квартирі АДРЕСА_4 , почала спочатку стукати в стелю, а потім в батарею. Обвинувачений з метою з`ясування мотивів поведінки ОСОБА_7 вийшов з власної квартири та постукав до вхідних дверей квартири останньої. Після того, як потерпіла відчинила двері на порозі квартири стояли її чоловік та донька, які почали з ним одразу сваритись. В той же час до вхідних дверей квартири ОСОБА_7 підійшла і дружина обвинуваченого, яка стала між ним та родиною потерпілої, вимагаючи залишення ним під`їзду будинку.

Обвинувачений категорично заперечив застосування будь-якого насильства до потерпілої ОСОБА_7 , стверджуючи про обмову та інсценування її побиття ним через тривалі неприязні стосунки.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.
4. Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 надала показання, що близько 18 години 14.04.2020 року з квартири, яка розташована поверхом вище, де проживає обвинувачений лунав гучний дитячий крик та стукіт. Вона спочатку постукала в стелю, а потім в трубу системи опалення, що проходить через їх квартири. Через декілька хвилин вона почула потужний стукіт у вхідні двері власної квартири. Дещо привідкривши двері, вона побачила обвинуваченого, який силоміць різко повністю відкрив двері та одразу наніс їй удар рукою під право око. Потерпіла намагалась відвернутись, проте обвинувачений встиг нанести їй декілька ударів рукою в ліве передпліччя та розірвати кофту. Чоловік потерпілої перегородив рух обвинуваченому, який вже перебував в коридорі квартири. Після конфлікту вона одразу подзвонила в поліцію та повідомила про обставини її побиття обвинуваченим.

Близько 21 години 14.04.2020 року, перебуваючи поблизу під`їзду будинку за місцем свого проживання, обвинувачений знову почав висловлюватись в її адресою нецензурною лексикою, що обумовило повторний виклик працівників поліції, та як наслідок його притягнення до адміністративної відповідальності.

5. Свідок ОСОБА_8 , яка є дружиною обвинуваченого надала показання, що близько 18 години 14.04.2020 року, перебуваючи у власній квартирі, почула спочатку стукіт в підлогу, а потім в батарею системи опалення. Чоловік вже був одягнутий й збирався виходити з помешкання з особистих справ. Зачинивши двері, вона почула стукіт до вхідних дверей потерпілої і одразу вибігла без взуття, усвідомлюючи високу ймовірність виникнення конфлікту за участі її чоловіка. Свідок зазначила, що в момент відкриття потерпілою дверей до квартири вона вже перебувала поруч та перегородила чоловікові можливість руху в напрямку до ОСОБА_7 , тим самим заперечуючи можливість останнім нанести їй будь-яких ударів. Свідок підтвердила, що потерпіла голосно кричала та виказувала наміри викликати поліцію.

6. Будучи допитаним в судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 , який є цивільним чоловіком потерпілої, надав показання, що у вечірній час 14.04.2020 року він почув гучний стукіт до вхідних дверей квартири. ОСОБА_7 наблизилась до дверей першою, а він перебував одразу за нею. Після того, як потерпіла дещо привідкрила двері, їх силоміць повністю відкрив обвинувачений та одразу наніс останній удар рукою в обличчя. Після того, як потерпіла повернулась до обвинуваченого спиною, він встиг нанести ще декілька ударів рукою в її ліве передпліччя. В подальшому свідок перегородив рух обвинуваченому в квартирі та почав його виштовхувати до маршових сходів під`їзду. Свідок заперечив присутність дружини обвинуваченого в момент нанесення ним ударів потерпілій.
7. Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 , яка є донькою потерпілої, надала аналогічні показання свідку ОСОБА_9 , зазначивши, що була очевидцем лише нанесення обвинуваченим ударів рукою її матері в область лівого передпліччя, так як підбігла до дверей квартири дещо пізніше.
8. Сторонами процесу не заявлялось інших клопотань про допит безпосередньо судом в судовому засіданні будь-яких інших осіб як свідків на підтвердження або спростування пред`явленого обвинувачення.

9. З безпосередньо дослідженої в судовому засіданні заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.04.2020 року вбачається факт звернення ОСОБА_7 до правоохоронних органів з приводу нанесення 14.04.2020 року обвинуваченим їй тілесних ушкоджень.

Вказані обставини стали підставою для внесення 14.04.2020 року відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, що передбачене ч.1 ст.125 КК України.
10. Відповідно до висновку експерта від 17.04.2020 року № 98 у ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, подряпини на фоні набряку правої щічної ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також синці правого та лівого плеча, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

11. Згідно протоколу слідчого експерименту від 07.05.2020 року та переглянутого в судовому засіданні флеш-носія, проведеного за участі потерпілої, а також свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , учасники ретельно показали розвиток та динаміку скоєння обвинуваченим злочину, деталізуючи характер та спосіб нанесення ударів, місцезнаходження останнього в ході перебігу конфлікту. Натомість свідок ОСОБА_8 заперечила нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень.

12. Письмові докази, що містять характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема: вимогу на судимість, формально-позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність відомостей про перебування спецобілках в лікарів, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності, досудову доповідь органу з питань пробації.

ІV. Оцінка Суду.
13. Стороною обвинувачення в підтвердження винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України надано докази, які були досліджені в судовому засіданні /п.п.4-11/. В свою чергу, обвинувачений в обґрунтування своєї невинуватості посилається лише на обмову потерпілої, що зумовлена тривалим існуванням між ними неприязних відносин.

14. Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за можливе прийняття обвинувального вироку у справі.

15. З обставин справи, які беззаперечно визнаються сторонами кримінального провадження, суд вважає достовірно встановленим наявність неприязних стосунків між обвинуваченим та потерпілою, а також факт відкриття близько 18 год. 25 хв. 14.04.2020 року останньою дверей власної квартири на вимогу ОСОБА_3 .

В свою чергу, сторона обвинувачення стверджує, що саме після відкриття потерпілою дверей обвинувачений одразу наніс їй удари руками, чим спричинив тілесні ушкодження, натомість ОСОБА_3 , визнаючи власну присутність на місці вчинення злочину, взагалі категорично заперечує фізичний контакт з потерпілою.
16. Вирішуючи питання достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винною, суд керується стандартом доведення поза розумним сумнівом, який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
17. В даному випадку, з огляду на наявність обставин, що не заперечується ані потерпілою, ані обвинуваченим, предметом доказування в кримінальному провадженні залишається об`єктивна сторона діяння, а саме можливість та спосіб нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 .
18. Так, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показаннями в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також потерпілої, які прямо вказали на обвинуваченого, як на особу, що наносила останній руками тілесні ушкодження. Показання вказаних осіб узгоджується з висновками судово-медичної експертизи, а також відповідають попередньо наданими ними показаннями під час слідчого експерименту.

Суд також звертає увагу, що відомості в заяві ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення як первинному джерелу інформації про вчинений ОСОБА_3 злочин, заслуговують на особливу увагу оскільки потерпіла одразу після нападу чітко вказала на особу обвинуваченого, який спричинив їй тілесні ушкодження. Незначний проміжок часу між подіями та поданням заяви до правоохоронних органів свідчить про відсутність в ОСОБА_7 умислу змоделювати або спотворити обставини злочину.

19. Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_8 та не враховує їх при обґрунтуванні у вироку, оскільки вони не узгоджуються з іншими дослідженими доказами по справі, та є малоймовірними з точки зору переконливості.

З показань наданих нею в судовому засіданні встановлено, що спочатку обвинувачений один залишив власну квартиру, і вона вибігла з житла лише після того як почула стукіт в під`їзді. Показовим є те, що свідок залишила квартиру без взуття, мотивуючи побоюванням за поведінку чоловіка, тобто остання передбачала можливість його неправомірних дій відносно потерпілої, і вже як постфактум - намагалась їх припинити шляхом перегороджування йому руху в напрямку до ОСОБА_7 . Іншого логічно пояснення поведінки свідка ОСОБА_8 на місці вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення суд не знаходить.

20. Стосовно не запрошення ОСОБА_3 для проведення слідчого експерименту, суд зазначає, що закон не містить імперативної вимоги щодо запрошення підозрюваного для проведення слідчого експерименту за участю потерпілого або свідків, віддаючи слідчому право вирішити це питання на підставі його внутрішнього переконання.
21. З проведеного аналізу доказів, наданих сторонами по справі, суд вважає доведеним, що 14.04.2020 року ОСОБА_3 умисно заподіяв ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а відтак його дії кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України.

V. Призначення покарання.
22. Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.ст.66,67 КК України не встановлено.

23. Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.ст.65-68 КК враховує:
23.2 - ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості;

23.2 - фактичні обставини скоєного злочину (час, місце, спосіб, наслідки, поведінку обвинуваченого після кримінального правопорушення);

23.3 - особу обвинуваченого: вік, освіту та стан здоров`я, сімейний стан, соціальне становище;

23.4 формально-позитивну характеристику, зміст досудової доповіді органу з питань пробації згідно якої виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі. Ризик ступеня вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній;
23.5 раніше не судимого, відсутність даних про перебування обвинуваченого на обліку в лікаря-нарколога та лікаря психіатра, а також притягнення до адміністративної відповідальності;

23.6 - позицію потерпілої, яка наполягала на призначенні максимальної міри покарання, та думку прокурора з даного питання.

24. Враховуючи вище викладене, з урахування фактичних обставин злочину та особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання ближче до максимальної межі санкції статті у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань суд не знаходить.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
25. Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

26. Рішення щодо речових доказів необхідно прийняти відповідно до ст.100 КПК. Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.

Роз`яснити, що ОСОБА_3 зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.

Речові докази: амбулаторні картки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити користуванні власників, флеш-носій зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Прилуцького
міськрайонного суду ОСОБА_1