ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2096/20 Справа № 215/17/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

обвинуваченого

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

захисника

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
В с т а н о в и л а:
Ухвалою суду від 28 травня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 липня 2020 року..
Своє рішення суд мотивував тим, що ухвалою суду від 27 грудня 2019 року ОСОБА_7 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 травня 2020 року та обставини про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.2 ст. 177 КПК України не змінилися. При цьому суд врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні хоч і не в тяжкому злочині, але вчиненому в період іспитового строку, останній офіційно не працює, раніше судимий за корисні злочини, тому може переховуватися від суду та продовжити злочину діяльність. Крім того суд врахував, що необхідно провести судовий розгляд, викликати та опитати свідків, дослідити докази, так як обвинувачений не визнає вину, тому продовжив дію запобіжного заходу і не знайшов підстав для застосування альтернативних запобіжних заходів.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та обрати більш м`який запобіжний захід.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою незаконне, оскільки судом не оцінено обґрунтованість підозри та безпідставно встановлено наявність ризиків, які не доведені матеріалами. При цьому захисник вважає, що матеріали не містять доказів вини його підзахисного та апелянт не згоден з кваліфікацією дій ОСОБА_7 , яка викладена в обвинуваченні. Крім того, захисник зазначає, що суд в рішенні не виклав обставини клопотання про продовження запобіжного заходу та не виклав висновків щодо нього, а також приймаючи рішення не взяв до уваги характеризуючі дані про ОСОБА_7 ..
В апеляційному суді захисник ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор в апеляційному суді просив рішення суду І інстанції залишити без змін.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.
Розглядаючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про відсутність доказів вини та неправильну кваліфікацію дій його підзахисного, то апеляційний суд зазначає, що обґрунтованість обвинувачення та кваліфікація дій особи перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції питання про наявність доказів вини та кваліфікацію дій особи не вирішується.
Переглядаючи інші доводи апеляційної скарги захисника про незаконність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Суд І інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Водночас, продовживши обвинуваченому ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід, судом хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).
Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 одружений, має на утримані малолітню доньку ОСОБА_9 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тому колегія суддів вважає, що судом безпідставно продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою, на підставі чого слід дійти висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали у відповідності до п.4 ч.1 ст. 407 КПК України.
Постановляючи нову ухвалу апеляційний суд виходить із того, що і в суді першої інстанції, і під час апеляційного перегляду прокурор не обґрунтував необхідність продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, як не обґрунтував і те, чому не можливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід. Водночас, дані матеріалів провадження не указують на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 , який має місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки, а тому апеляційний суд вважає, що застосування до ОСОБА_7 домашній арешт в певний період часу, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.5 ст. 194 КПК України, що забезпечить належну поведінку останнього на час судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 липня 2020 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора - задовольнити частково, застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 19 по 07:00 годину за адресою проживання: АДРЕСА_1 , строком до 26 липня 2020 року.
Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику прокурора, суду у визначений ними час; не змінювати місце проживання/реєстрації, без дозволу прокурора або суду.
ОСОБА_7 звільнити з-під вати в залі суду.
Ухвалу про застосування до запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4