Номер провадження: 11-сс/813/240/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2020 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0003160 від 02.09.2019 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_11 та продовжено строк тримання під вартою до 09.02.2020 року з визначенням застави в розмірі 13000 (тринадцяти тисяч) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 24973000 (двадцять чотири мільйони дев`ятсот сімдесят три тисячі) гривень, щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Одеси, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №0003160 від 02.09.2019 року.

З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що 30.01.2020 року до Київського районного суду м. Одеси звернувся старший слідчий СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 з клопотанням, погодженим прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 підозрюваного в кримінальному провадженні №0003160 від 02.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.5 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2020 року клопотання слідчого задоволено та відносно підозрюваного ОСОБА_10 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 09.02.2020 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, оскільки органом досудового розслідування надані докази, які свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_10 підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, взяв до уваги суспільно-небезпечний характер інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, те що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, заволодів грошовими коштами в особливо великому розмірі, а також ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, також врахував те, що підозрюваному відомі особи потерпілого, з яким підозрюваний знайомий протягом тривалого часу, перебував у довірливих відносинах, можливий незаконний вплив підозрюваного на потерпілого, свідків, а також іншого підозрюваного, в рамках даного кримінального провадження, який дає покази, які викривають ОСОБА_10 , з метою зміни показів останніх та уникнення, в подальшому, кримінальної відповідальності.
Також слідчий суддя послався на те, що ризики, які існували при обранні запобіжного заходу не зменшилися.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на необґрунтованість та невмотивованість прийнятого рішення слідчим суддею, а також відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та на занадто великий розмір застави.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; слідчого та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що в провадженні СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0003160 від 02.09.2019 року за фактом вчинення злочину, за наступних обставин.
ОСОБА_10 разом з ОСОБА_12 на початку літа 2019 року, більш точний час в ході слідства встановити не надалось можливим, переслідуючи мету особистого збагачення, розробили злочинний план направлений на незаконне проникнення до квартири АДРЕСА_3 , та шляхом імітування квартирної крадіжки вирішили заволодіти цінним майном, яке там перебувало. При цьому, ОСОБА_12 виступаючи в ролі пособника, будучи заздалегідь обізнаним про наявність значної суми грошових коштів в даній квартирі та маючи доступ до неї, підготував дублікати ключів від зазначеної квартири, а також магнітного ключа від домофону вищезазначеного будинку, з метою усунення перешкод пов`язаних з проникненням до приміщення, та сприянню вчиненню злочину іншими співучасниками. Крім того, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_12 залучили до їх спільного злочинного плану ще декількох осіб з метою його ефективної реалізації, а саме ОСОБА_13 та ще одну невстановлену особу.
Далі, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ще однією невстановленою особою, спланували дії та розділили при цьому свої злочинні ролі, а саме кожна особа усвідомлювала характер дій які вона повинна була виконати з метою досягнення єдиної спільної мети, заздалегідь маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, визначили предметом свого спільного злочинного посягання цінне майно, яке знаходилось в квартирі АДРЕСА_4 , де зберігалось майно належне громадянину ОСОБА_14 .
Далі, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_13 та ще однією невстановленою особою, діючи відповідно до заздалегідь спланованих дій, приступили до реалізації їх спільного злочинного плану, а саме 01.09.2019 приблизно о 01:50 год. під`їхали до будинку АДРЕСА_5 на автомобілі марки «Opel Astra», серебристого кольору, державний номерний знак Республіки Польщі « НОМЕР_1 », використовуючи при цьому з метою конспірації своїх злочинних дій державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала невстановлена особа.
Крім того, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_13 та ще однією невстановленою особою, розуміючи, що реалізувати їх спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, в ніякий інший спосіб ніж як шляхом проникнення до вищезазначеного житла, неможливо, а тому мали при собі заздалегідь приготовлені знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме дублікати ключів від зазначеної квартири, а також магнітного ключа від домофону вищезазначеного будинку, які надав ОСОБА_12 , з метою усунення перешкод пов`язаних з проникненням до даного приміщення та сприянню вчиненню злочину іншими співучасниками.
Так, ОСОБА_13 з метою перевірки та обходу території, направився до вищезазначеної квартири першим, де впевнився, що їх спільному злочинному умислу нічого не заважає, про що сповістив іншим співучасникам.
Після чого, уже близько 02:50 год., ОСОБА_10 разом з ОСОБА_13 , зайшли через ворота до придворової території вказаного будинку, та після чого направились до вхідних дверей вищезазначеної квартири. В свою чергу невстановлена особа, залишалась в автомобілі з метою подальшого швидкого зникнення з місця вчинення правопорушення.
Реалізуючи свій злочинній намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_13 , впевнившись що їх дії носять таємний характер, заздалегідь будучи підготовленими та маючи при собі ключі від зазначеної квартири, які надав ОСОБА_12 та за допомогою яких, останні, проникли до квартири АДРЕСА_3 . При цьому останні створювали інсценування дій, пов`язаних зі взломом вхідних дверей квартири, а також в подальшому металопластикового вікна та ролетів, залишили альпіністське спорядження, яке нібито слугувало для проникнення до квартири через вікно з горища будівлі.
Далі перебуваючи уже безпосередньо в квартирі, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_13 , відшукавши грошові кошти, які знаходились в квартирі та належать гр. ОСОБА_14 , заволоділи ними, а саме в сумі: 689775 доларів США, (що в еквіваленті на день вчинення кримінального правопорушення, відповідно до курсу НБУ складає 17403023 гривень); 1952400 Євро (що в еквіваленті на день вчинення кримінального правопорушення, відповідно до курсу НБУ складає 54530532 гривень); та 5400000 гривень НБУ. Загальна сума викрадених грошових коштів складає 77333555 гривень НБУ.
Заволодівши вищезазначеними грошовими коштами, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_13 , близько 03:50 год., покинули місце вчинення ними кримінального правопорушення на вищезазначеному автомобілі марки «OpelAstra», серебристого кольору, з д/н НОМЕР_2 , яким керувала невстановлена особа.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_10 разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ще однією невстановленою особою, спричинили потерпілому ОСОБА_14 , матеріальний збиток в особливо великих розмірах.
02.09.2019 року дані про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003160, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.185, ч.5 ст.27 ч.5 ст.185 КК України.
09.09.2019 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинена за попередньою змовою групою осіб та у особливо великих розмірах.
10.09.2019 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси підозрюваному ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави в розмірі 24973000 гривень, строк дії якого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси продовжено 07 листопада 2019 року до 09.12.2019 року.
05.12.2019 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси продовжено строк досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0003160 від 02.09.2019 року до 09.02.2020 року.
05.12.2019 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси підозрюваному ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави в розмірі 24973000 гривень, строком до 02.02.2020 року.
30.01.2020 року старший слідчий СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_10 мотивуючи клопотання тим, що закінчити досудове розслідування закінчити до 02 лютого 2020 року не представляється можливим, оскільки для прийняття законного та обґрунтованого рішення за вказаними матеріалами досудового розслідування необхідно отримати висновки щодо призначених раніше дактилоскопічної експертизи та комплексної товарознавчої та хімічної судових експертиз, а також виконати вимоги ст.290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вручити обвинувальний акт, реєстр кримінального провадження підозрюваним. Клопотання старшого слідчого мотивовано особливою складністю кримінального провадження, тривалість процесуальних дій щодо проведення раніше тимчасових доступів та допитів, внаслідок яких отримані дані, які слугували для подальшого збору доказової інформації, тривалістю проведення експертних досліджень та інші обставини які потребували додаткового дослідження.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2020 року клопотання старшого слідчого задоволено та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_10 до 09.02.2020 року з визначенням застави в розмірі тринадцяти тисяч розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 24 973 000 (двадцять чотири мільйони дев`ятсот сімдесят три тисячі) гривень.
Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваній, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою. Одночасно слідчим суддею визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_10 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 13000 (тринадцяти тисяч) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 24973000 (двадцять чотири мільйони дев`ятсот сімдесят три тисячі) гривень.
З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, оскільки докази, які долучені до клопотання слідчого, на які послався слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в своїй сукупності доводять обґрунтованість підозри, та на думку апеляційного суду, виключають собою можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому, доводів щодо існування підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_10 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої ОСОБА_10 підозри у вчиненні інкримінованого йому дій, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості підозри, є безпідставними.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено та задля його завершення необхідно провести ряд процесуальних дій, які буде неможливо здійснити у разі ухилення підозрюваного від досудового розслідування.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_10 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншого підозрюваного, який надає викривальні покази щодо ОСОБА_10 ; вчинити інше кримінальне правопорушення, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_10 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися.

Слідчим суддею враховані наслідки кримінального правопорушення, в якому на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_10 , а саме у таємному заволодінні чужим майном (крадіжка), вчинене за попередньою змовою з групою осіб в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.
За таких умов, з урахуванням конкретних обставин справи, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, необхідністю проведення ряду слідчих дій органом досудового розслідування ризиків та виконанню вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, апеляційний суд вважає, що у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і у апеляційного суду, встановлено не було.

Продовживши строк дії застосованого до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя районного суду з достатньою повнотою мотивував своє рішення та на законних підставах дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення визначеного розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, обраного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2019 року, та врахувавши майновий стан підозрюваного, встановлені в судовому засіданні ризики, обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, розмір шкоди, яка складає 77333555 (сімдесят сім мільйонів триста тридцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень, який був завданий в результаті вчинення кримінального правопорушення, прийшов вірного висновку, що лише такий розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного, під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, у випадку її внесення.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор та представник потерпілого надали докази, які свідчать що підозрюваний володіє значними майновими активами, які вказують, що визначений слідчим суддею розмір застави не можна вважати завідомо непомірним для підозрюваного. Сторона захисту не заперечувала та не спростувала надану прокурором та представником потерпілого інформацію щодо майнового стану підозрюваного.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги захисника та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Разом з цим, апеляційним судом встановлено, що в резолютивній частині ухвали слідчим суддею допущено технічну описку щодо зазначення суми застави в грошовому визначенні, оскільки з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2020 року, який складає 2102 грн., що передбачено Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік», визначена сума застави у сумі 24973000 (двадцять чотири мільйони дев`ятсот сімдесят три тисячі) не дорівнює 13000 (тринадцять тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, про що зазначено в ухвалі. З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає за необхідне рекомендувати слідчому судді виправити описку в частині зазначення розміру застави відносно розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2020 року, щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 залишити без змін.

Рекомендувати слідчому судді виправити технічну описку в резолютивній частині ухвали щодо суми застави.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4