07.02.2020 Провадження № 1-кп/331/222/2020
Єдиний унікальний номер 331/5254/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2020 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження №0001528 від 17.09.2019 року з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограду, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, офіційно не працевлаштованого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 27.12.2002 року Кіровським районним судом м. Кіровограду за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення долі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 11.10.2004 року Ленінським районним судом м. Кіровоград за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 11.12.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст. 162 КК України до 2 років позбавлення волі.
- 27.02.2018 року Ленінським районним судом м. Кіровоград за ч. 3 ст. 303 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України перераховано строк попереднього ув`язнення, обмежившись відбутим строком покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
17 вересня 2019 року об 11 годині 10 хвилин ОСОБА_3 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, знаходячись у касовій зоні № 5 супермаркету «Варус», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 83/85, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 після здійснення покупок поклала належний їй мобільний телефон «Леново А 2010» в корпусі чорного кольору, вартістю 750 гривень, на місці пакування особистих речей, поклав на мобільний телефон хліб, таким чином сховавши його від сторонніх осіб. Після чого взяв його та разом з викраденим майном швидко залишив приміщення вказаного супермаркету та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 750 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, розкаявся та пояснив суду, що у вересні 2019 року він перебував у магазині Варус" та стояв на касі, коли на стрічці для товару побачив мобільний телефон, який вирішив взяти для себе. Сховавши телефон, він вийшов із магазину, а у подальшому, роздивившись його, він з"ясував, що телефон розбитий, тому залишив його на парапеті біля магазину. Він точно не знав, кому належить цей телефон, але бачив попереду інших покупців, які могли його залишити. У вчиненому щиро розкаявся, зобов"язався відшкодувати заявлений цивільний позов найближчим часом.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі через повне визнання обставин скоєння злочину обвинуваченим.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , поза розумним сумнівом, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 65 КК України суд приймає до уваги конкретні обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу винного.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, однак з 2014 року після звільнення інших злочинів не вчинював, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, при цьому перебуває під диспанчерним наглядом у лікаря-нарколога із діагнорзом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів та канбіоїдів, на цей час офіційно не працює, але має дохід, одружений та має реєстрацію та постійне місце проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

На підставі викладеного, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , відомості про те, що останній на протязі більше п"яти років вів законно слухняну поведінку, змінив своє соціальне становище, має родину та дохід, а також враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі. Однак, враховуючи особу винного, наявність пом"якшувальної обставини, на підставі ст.. 75, 76 КК України суд вважає доцільним призначити покарання із випробуванням.
Потерплою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов на суму 750 гривень.
Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
На підставі статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Оскільки у судовому засіданні знайшла своє підтвердження провина ОСОБА_3 у тому, що вiн вчинив умиснi дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) на суму 750 грн., враховуючи той факт, що матеріальна шкода потерпілій під час досудового слідства та судового розгляду відшкодована не була, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої 750 грн.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання, якщо він на протязі одного року випробувального терміну не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 та ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації
Випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку.
Нагляд за ОСОБА_3 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який застосовується до ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 суму матеріальної шкоди, заподіяної злочином, у розмірі 750 грн.
Речові докази:

- DVD-диск залишити в матеріалах кримінального провадження суду.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1