ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №610/2166/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1393/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, п.13, ч.2 ст.115 КК України
УХВАЛА
Іменем України
30 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06.12.2019 стосовно ОСОБА_8 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою продовжено ОСОБА_8 , який обвинувачується, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.13, ч.2 ст.115 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.02.2020 року.

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст.15, п.13, ч.2 ст.115 КК України, за вчинення яких, у разі визнання його винуватим, може бути призначене покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисного вбивства. Крім того, суд першої інстанції зазначає, що будь-яких нових обставин даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
В апеляційній скарзі обвинувачений проситьскасувати ухвалу суду першої інстанції та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, в обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що вказана справа відносно нього сфабрикована і вказує на що сам визвав дільничного та речовий доказ ніж не знищив, нікуди не намагався сховатися. Суд першої інстанцції не взяв до уваги, що ОСОБА_8 потребує термінового хірургічного втручання, оскільки в нього правостороння пахова грижа.
Вислухавши доповідь судді, думку сторони захисту, які вважали рішення суду не правомірним і просили задовольнити апеляційну скаргу, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження прокурор у кримінальному провадження подав клопотання про продовження строку тримання під вартою (т.1 а.с.6-8), в той час, як обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на необґрунтовану доцільність тримання обвинуваченого під вартою.
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, п.1 ч.4 ст.183 КПК України наділяє суд правом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке може бути призначене покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна і продовжив цей строк до 03.02.2020.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.01.2020 обвинуваченому вже продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.03.2020.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргуобвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.12.2019 стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді