Справа № 453/337/19
Провадження № 1-кп/456/99/2020
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою

04 травня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000493 від 09.10.2018 відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просить суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , покликаючись на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Так, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження стороною обвинувачення відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують мати місце. ОСОБА_9 , враховуючи міру покарання, яка може бути застосована до обвинуваченої у разі визнання судом її винною у вчиненні вказаного злочину, перебуваючи на волі, зможе переховуватися від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене. Окрім цього, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідне для запобігання спробам обвинуваченої незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема, з метою зміни їх показів, оскільки свідки в судовому засіданні ще не допитані, покази останніх мають важливе значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, так як відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Також в обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 покликається на необхідність запобігання спробам обвинуваченої вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачена на час вчинення злочину непрацевлаштована, не має постійного джерела доходів та постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями та неналежно виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх малолітніх дітей, що свідчить про небажання останньої стати на шлях виправлення. За таких обставин застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш доцільним та достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків. Викладені обставини виправдовують продовження обвинуваченій ОСОБА_7 більш впливового, а не більш суворого виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти наведеним вище ризикам, які існували при обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченої та продовжують існувати до цього часу. Крім цього, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Крім того, для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецедентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ «Штегмюллер проти Австрії» 1969 року), ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ «Вемгофф проти Німеччини» 1968 року). Будь-яких даних, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_7 в умовах Львівської установи виконання покарань № 19 за медичними показниками, не встановлено.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 в судовому засіданні проти продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою заперечив, просить суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю в порядку ст. 195 КПК України, з покладенням на неї обов`язку не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, оскільки прокурором не зазначено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обвинувачена не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином в обвинуваченої немає можливості, скоювати нові злочини ОСОБА_7 не збирається. Вважає, що застосування цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю до ОСОБА_7 буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_7 просить суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.03.2020 обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.05.2020.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З моменту взяття обвинуваченої ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

В судовому засіданні прокурором доведено, що ризики, зазначені у клопотанні, не зменшились, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.

Відтак саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченою ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Суд не бере до уваги доводи захисника ОСОБА_8 про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченої, з врахуванням тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, даних про її особу, конкретних обставин кримінального провадження, мотивів, викладених у клопотанні прокурора, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій без визначення розміру застави на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України.

Згідно зі ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи, що строк тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою спливає 09.05.2020, суд вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченої під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 02 липня 2020 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В клопотанні обвинуваченої та її захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю відмовити.

Обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів - з 04 травня 2020 року до 02 липня 2020 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_5 , обвинуваченій ОСОБА_7 та скерувати начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча-суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3