КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2.,

суддів - ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

секретаря - ОСОБА_5.,

за участю:

підозрюваного - ОСОБА_1.

захисників - ОСОБА_6.,

ОСОБА_7.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000054 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.209 КК України, за апеляційною скаргою прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8. на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року про задоволення скарги захисника ОСОБА_6. в інтересах підозрюваного ОСОБА_1. на повідомлення про підозру від 26.02.2019 року щодо ОСОБА_1. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.209 КК України в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054,-

В С Т А Н О В И Л А :

20 вересня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника підозрюваного ОСОБА_1. - ОСОБА_6. про скасування повідомлення про підозру від 26.02.2019 року, щодо ОСОБА_1. у кримінальному провадженні №0000054 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року вказану скаргу захисника задоволено та скасовано повідомлення про підозру щодо ОСОБА_1. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.209 КК України, складену в рамках кримінального провадження №0000054.

Обґрунтовуючи рішення слідчий суддя послався на відсутність у органу досудового розслідування обов'язкових підстав для проведення досудового розслідування за ст.209 КК України та винесення процесуального рішення щодо повідомлення про підозру ОСОБА_1. за цією статтею, оскільки стороною обвинувачення не дотримано вимог Конституції України та кримінального процесуального закону, при цьому повідомлення про підозру ОСОБА_1. не відповідає вимогам ст.151-2 Конституції України, Рішенню Конституційного суду України від 26.02.2019 року №1-р/2019, ст.ст.4, 5, 12 КК України, ст.ст.216, 276-279 КПК України.

На вказану ухвалу слідчого судді прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8. подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_1. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.209 КК України повністю доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, та звертає увагу, що слідчий суддя 04.03.2019 року при обранні ОСОБА_1. запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідно до положень п.1 ч.1 ст.178 КПК України дослідивши матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Також наголошує, що вручена ОСОБА_1. підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості». Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 18 жовтня 2019 року про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_1. від 26.02.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.209 КК України.

На апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8. надійшло заперечення від захисника ОСОБА_1. - ОСОБА_6. в якому міститься прохання залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- підозрюваного та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги;

- ознайомившись з матеріалами скарги та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги та ухвали слідчого судді, Національним антикорупційним бюро здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002110 від 29.08.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368-2, ч.3 ст.209 КК України.

26 лютого 2019 року прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України, у зазначеному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_1. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.209 КК України.

06 березня 2019 року заступником керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0002110 від 29.08.2018 року в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368-2 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.284 КК України.

В подальшому кримінальне провадження №0002110 за підозрою ОСОБА_1. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.209 КК України скеровано до Генеральної прокуратури України для подальшого розслідування, де об'єднано з кримінальним провадженням №0000054.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року вказану скаргу захисника задоволено та скасовано повідомлення про підозру щодо ОСОБА_1. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.209 КК України, складене в рамках кримінального провадження №0000054, як таке, що не відповідає вимогам ст.151-2 Конституції України, Рішення Конституційного суду України від 26 лютого 2019 року №1-р/2019, ст.ст.4, 5, 12 КК України, ст.276, 277, 278, 279 КПК України.

З таким висновком слідчого судді повністю погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема наявність отриманих досудовим розслідуванням доказів, а також наявності ухвали слідчого судді від 04 березня 2019 року про застосування щодо ОСОБА_1. запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів звертає увагу, що такий запобіжний захід в подальшому скасовано.

Також слідчим суддею при розгляді скарги з'ясовано всі істотні обставини, які можуть мати значення для ухвалення законного рішення.

Так, статтями 4, 5 КК України регламентовано чинність та зворотну дію у часі закону про кримінальну відповідальність, та передбачено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

26 лютого 2019 року Конституційним судом України прийнято рішення №1-р/2019, яким статтю 368-2 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України, тобто вказана стаття втратила свою чинність.

Згідно ч.9 ст.216 КПК України досудове розслідування у провадженнях із легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, проводиться без попереднього або одночасного притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, у кримінальних провадженнях за статтею 209 Кримінального кодексу України, у разі, коли, зокрема: суспільно небезпечне протиправне діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, вчинено за межами України, а легалізація (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, - на території України; факт вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, встановлений судом у відповідних процесуальних рішеннях.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ч.2 ст.7 КПК України - зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; розумність строків.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про кримінальну відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом», суд постановив звернути увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.209 КК України обов'язковою умовою, за якою настає відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, є одержання таких доходів унаслідок вчинення визначеного у п.1 примітки до ст.209 КК України суспільно небезпечного протиправного діяння (предикатне діяння).

Міжнародно-правове визначення предикатного злочину сформульовано у Конвенції Ради Європи «Про відмивання коштів, пошук, арешт та конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом» від 08.11.1990 року. У цьому документі предикатний злочин розглядається як будь-який злочин, в результаті якого виникли доходи, що можуть стати предметом такого злочину, як «відмивання».

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою Генеральної прокуратури України 18.11.2019 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000054 від 20.01.2017 року щодо підозрюваного ОСОБА_1. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.209 КК України, у зв'язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді від 18 жовтня 2019 року, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

У відповідності до ч.1 ст.405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 КПК України.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8., залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року, якою задоволено скаргу захисника ОСОБА_6. в інтересах підозрюваного ОСОБА_1. та скасовано повідомлення про підозру від 26.02.2019 року щодо ОСОБА_1. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.209 КК України в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4