Дата документу 25.02.2020 Справа № 317/3120/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/402/20 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/3120/19 Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2019 року, якою

залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокового звільнення.

Згідно зі змістом ухвали, до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення.
Клопотання обґрунтоване тим, що він підпадає під дію даної норми, оскільки працює та довів своє виправлення..

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд зазначив, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Зі змісту його доводів випливає, що суд не звернув увагу на обставини, які позитивно характеризують його (працює в промзоні, дотримується правил, опанував дві професії тощо), натомість в основу рішення поклав наявність у нього чотирьох незначних порушень, останнє з яких погашено заохоченням. Вказує, що він самостійно відмовився від застосування пільги у 2017, тому інформація надана адміністрацією виправної колонії в контексті того, що комісією йому було відмовлено у застосуванні пільги передбаченої ст.82 КК України є викривленою. На підставі викладеного просить постановити рішення про застосування до нього положення ст.81 КК України.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.
Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Слід зазначити, що головним та вирішальним фактором в даному випадку є не сам факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Тому висновок суду про виправлення засудженого має базуватись на врахуванні даних про поведінку засудженого в цілому та його відношення до праці за ввесь період перебування у виправних установах.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Так, приймаючи рішення по суті клопотання засудженого, суд першої інстанції врахував характеристику засудженого ОСОБА_7 від 16 жовтня 2019 року, відповідно до якої останній характеризується посередньо. 08 грудня 2017 року засудженому ОСОБА_7 комісією установи було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації; 29 жовтня 2018 року йому відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`якою, а 29 серпня 2019 року комісія установи виконання покарань відмовила засудженому ОСОБА_7 в його умовно-достроковому звільненні, оскільки останній не довів свого виправлення.
Згідно довідки про заохочення та стягнення станом на 16 жовтня 2019 року засуджений ОСОБА_7 має чотири заохочення. Разом з тим, засуджений ОСОБА_7 має чотири стягнення правами начальника установи, одне з яких (від 16.08.2019) не зняте та не погашене.
Посилання апелянта про погашення останнього стягнення належним чином не підтвердженого та спростовується наданою довідкою від 16.10.2019.
Твердження засудженого про те, що суд не звернув увагу на обставини, які позитивно характеризують його (працює в промзоні, дотримується правил, опанував дві професії тощо), колегія суддів вважає, що наявність лише цих обставин, в розумінні ст.81 КК України, не може свідчити про те, що засуджений заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбивання покарання.

Враховуючи дані, які характеризують особу засудженого в період відбування покарання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки засуджений ОСОБА_7 не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.

Доводи, на які посилається засуджений в апеляційній скарзі, не є підставами для скасування ухвали районного суду і застосування щодо останнього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника засудженого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2019 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокового звільнення, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4