Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/5170/18
ВИРОК
іменем України

13 січня 2020 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Коростені Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Коростеня Житомирської області, громадянина України, з професійно технічною освітою, не працюючого, має на утриманні малолітню дитину віком 5 років, раніше судимого: 24 травня 2016 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.125 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 850 грн, який 10 січня 2017 року за ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області замінено на 50 годин громадських робіт; 11 вересня 2017 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст.28 ч.3 і 246 КК України до штрафу у розмірі 1700 грн; 28 січня 2019 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185 ч.2 КК України до 2 років обмеження волі з випробуванням іспитовим строком на 1 рік,зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого за ст.128 Кримінального кодексу України, -

встановив:

10 вересня 2018 року, близько 03.00 години, за адресою: Житомирська область, Коростенський район, село Сингаї, неподалік кафе "Чумацький шлях" між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 в ході розмови виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_6 наніс декілька ударів рукою ОСОБА_5 в область тулубу. В свою чергу ОСОБА_5 , у відповідь, захищаючи себе та обороняючись від ударів ОСОБА_6 почав відмахуватися, в результаті чого, не передбачаючи настання шкідливих наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс ОСОБА_6 один удар в область нижньої щелепи, в результаті нанесеного удару ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці суглобового відростка справа зі зміщенням уламків, яке згідно висновку експерта № 532 від 25.10.2018 року відноситься до категорії середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились у необережному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений за ст.128 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні відмовився від дачі показань. Позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю, спричинену моральну шкоду та витрати на правову допомогу потерпілому ОСОБА_6 визнав частково.

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 позов підтримав повністю, який просив задовольнити у повному обсязі.

Враховуючи, що ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, правильно розуміє суть обвинувачення, фактичні обставини ніким не оспорюються, судом в порядку ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України, визнано недоцільним дослідження письмових доказів і визначено дослідити тільки характеризуючі дані на обвинуваченого, як особу.

За результатами судового розгляду суд вважає, що винуватість обвинуваченого в здійсненні інкримінованого йому діянні знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує його дії за ст.128 Кримінального кодексу України, як необережне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .

Згідно з частинами 1 та 2 ст.50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують його покарання, ступінь здійснення злочинних намірів та причини, внаслідок яких вчинено злочин, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд вважає як щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та повне і беззаперечне визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Як особа ОСОБА_5 за місце проживання характеризується посередньо, раніше судимий, не одружений, але має утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, не перебуває на обліку в лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога, визнав свою вину у вчиненні злочину, частково визнав цивільний позов, а тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання ще можливе без ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання, не пов`язане з позбавленням волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Вирішуючи цивільний позов, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню.

Зокрема суд вважає, що даний цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1224 грн 77 коп, оскільки ця сума підтверджена письмовими доказами, а саме копіями чеків, квитанцій та ін., з яких вбачається, що потерпілим витрачено саме такі кошти на лікування та інші витрати пов`язані з лікуванням.

Що стосується позову в частині відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого, то суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню на суму 5000 грн, яка достатня для відшкодування моральних страждань потерпілого.

Також позов підлягає задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в частині витрат за юридичну допомогу в суммі 5000 грн, оскільки ці витрати документально підтверджені квитанцією адвоката та договором з адвокатом про надання правової допомоги.

Позов в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 коштів в сумі 1762 грн за оплату судового сбору не підлягає до задоволення, оскільки потерпілі особи в кримінальному провадженні звільненні від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір", а тому ці кошти підлягають поверненню з Державного бюджету на користь ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого за ст.128 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2019 року відносно ОСОБА_5 , за яким його засуджено за ст.185 ч.2 Кримінального кодексу України - виконувати самостійно.

Позов ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 : 1224 (одну тисячу двісті двадцять чотири) грн 77 коп матеріальної шкоди; 5000 (п`ять тисяч) 00 коп моральної шкоди; 5000 (п`ять тисяч) 00 коп витрат за надання правової допомоги.

Повернути ОСОБА_6 - 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн 00 коп судового збору, сплаченого ним за квитанцією № 37170226 від 29.11.2018 року на рахунок № 6006, код отримувача 37909251.

В задоволенні решти позову ОСОБА_6 відмовити.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 Кримінального процесуального кодексу України в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_1