Справа № 357/547/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, угоду про визнання винуватості та обвинувальний акт за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата запасу, працюючого «Нова пошта» фахівцем укладання пакування, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , знаходячись у розпорядженні командира військової частини, діючи з прямим умислом та з метою ухилитися від військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників о 8 годині 00 хвилин 1 вересня 2014 року не з`явився вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , та до 13 січня 2020 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_4 30 березня 2020 року укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.3 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч. 4,5 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України, зокрема, вимогам ст.ст. 52, 63 КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

Матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Також суд вважає за необхідне скасувати застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 30 березня 2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та призначити йому узгоджене в угоді покарання:

за ч.3 ст.407 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України , а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді застави внесеної на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду від 13.01.2020 року. Скасувати.

Повернути заставу, внесену за квитанцією № 6 від 14.01.2020 року «платник: ОСОБА_4 , отримувач ТУ ДСАУ в м. Києві, рахунок отримувача: UA1012089 код отримувача, 26268059, Банк отримувача 820172, Держказначейська служба, України в м. Києві, загальна сума - тридцять тисяч чотириста п`ять грн.. 00 коп.» заставодавцю ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний Київської області суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1