Справа №635/9005/19
Провадження по справі 1-в/635/20/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
представника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Українка Обухівського району Київської області, з середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-13 червня 2014 року Обухівським районним судом Київської області за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;
-18 лютого 2015 року Обухівським районним судом Київської області за ч.1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт;
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:
12 грудня 2019 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на те, що відбуваючи покарання у ВК № 117 працював на промисловій зоні, режим тримання не порушував, за час відбуття покарання зробив висновки, що більше не бажає повертатись до життя засудженого, хоче створити сім`ю та покінчити з наркотиками. Зазначив, що на теперішній час відбуває покарання в Темнівській виправній колонії, де не працює за станом здоров`я.
Представник Державної установи «Темнівської виправної колонії (№100)» ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання, вважав можливим звільнити ОСОБА_6 умовно-достроково.
Суд, вислухавши думку прокурора, засудженого та представника адміністрації виправного центру, дослідивши матеріали подання та матеріали особової справи засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Обухівського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт.

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 309, ст.71, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.
Вироком апеляційного суду Київської області від 05 вересня 2017 року вирок скасовано в частині призначення покарання. Ухвалено у цій частині новий вирок, визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 13 червня 2014 року та за вироком Обухівського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року у виді позбавлення строком на 3 (три) роки 30 днів, та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави. На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу визначено виконувати самостійно. Строк відбуття покарання обчислювати з дня затримання та направлення для відбуття покарання.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05 червня 2018 року задоволено подання адміністрації Державної установи «Первомайська ВК № 117» та визначено, що ОСОБА_3 вважати засудженим за вироком Апеляційного суду Київської області від 05.09.2017 за ч.2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 13.06.2014 року та за вироком Обухівського районного суду Київської області від 18.02.2015 року та остаточно призначено до відбуття 3 роки 30 днів позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до покарання призначеного вироком Апеляційного суду Київської області від 05.09.2017 року повністю приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Обухівського районного суду Київської області від13.06.2014 року у виді 50 годин громадських робіт, призначених шляхом заміни покарання у вигляді штрафу ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15.09.2015 року, які у відповідності до п.п. «г» п.1 ч.1 ст. 72 КК України відповідають 6 дням позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 01 (одного) місяця і 06 (шести) днів позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі.
Судом встановлено, що початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 15 листопада 2017 року, кінець строку 21 грудня 2020 року.

Засуджений з 12січня 2018 року відбував покарання у державній установі Первомайська колонія № 117.

Згідно характеристики начальника відділення СПС Первомайської виправної колонії № 117, ОСОБА_3 за час відбування покарання характеризувався посередньо. Залучався без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством. До праці ставився задовільно, виконував поставлені роботи тільки під контролем співробітників установи. Брав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Подолання наркотичної залежності», до реалізації положень програми ставився посередньо. Прагнув до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, відвідував бібліотеку. Брав участь у роботі самодіяльних організацій, соціальну корисну активність в організації їх роботи не проявляв. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставився не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

З метою стимулювання право слухняної поведінки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки заохочувався адміністрацією колонії один раз.

З 06 серпня 2018 року по 02 травня 2019 року перебував на лікуванні в багатопрофільній обласній лікарні при державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

З 14 червня 2019 року перебуває на лікуванні в багатопрофільній обласній лікарні при державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Згідно характеристики на засудженого, останній за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня в лікарській установі, стягнень не має. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Засуджений ОСОБА_3 до виконання робіт із благоустрою не залучався, до промислової зони не працевлаштований, оскільки перебуває на лікуванні.

За вироком суду засуджений ОСОБА_3 на профілактичному обліку установи не перебуває, вину у скоєному злочині визнав повністю, розкаюється.
Адміністрація виправної колонії вважає, що засуджений ОСОБА_3 довів своє виправлення за час відбуття покарання, застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України можливо.
Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості.
Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Як вбачається з матеріалів особової справи, під час відбування покарання в Державній установі «Первомайська випрана колонія (№117)» засуджений характеризувався посередньо, поставлені роботи виконував задовільно, проте під контролем співробітників установи. За весь час відбування покарання заохочувався лише один раз. Згідно рапорту № 67 начальника відділення СПС Первомайської виправної колонії № 117, зазначене заохочення мав за перший квартал 2018 року. З 06 серпня 2018 року по 02 травня 2019 року та з 14 червня 2019 року по теперішній час перебуває на лікуванні в багатопрофільній обласній лікарні при державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)»У зв`язку з лікуванням до робіт взагалі не залучався. Отже,вважати,що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення підстав немає.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, поведінку за весь час відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1