Провадження № 1-кс/752/714/20
У Х В А Л А

17.02.2020 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання Приватного акціонерного товариства «Банк Фамільний» про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 00083 від 23.11.2012 р.,

в с т а н о в и в:

ПрАТ «Банк Фамільний» звернулось до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 00083 від 23.11.2012 р., а саме: на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0034 з цільовим призначення для ведення особистого підсобного господарства, що належить ОСОБА_5 , на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 з метою забезпечення цивільного позову.
Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 00083 від 23.11.2012 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 готівковими коштами, що вилучені з каси Київської філії ТОВ «Банк Фамільний», правонаступником якого є ПрАТ «Банк Фамільний» в сумі 4982000 гривень.

17.12.2019 р. Банк звернувся з цивільним позовом у кримінальному провадження про відшкодування шкоди, завданої злочином, в розмірі 4497603,58 гривень.

З метою забезпечення цивільного позову та подальшого відшкодування збитків, завданих злочином, заявник просить накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_5 .

В ході судового розгляду представник заявника підтримав клопотання, просив його задовольнити з метою забезпечення в подальшому відшкодування шкоди, завданої злочином.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_5 не є підозрюваним у справі.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 00083 від 23.11.2012 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме за фактом незаконного заволодіння ПрАТ «Банк Фамільний».

17.12.2019 р. Банк звернувся з цивільним позовом у кримінальному провадження про відшкодування шкоди, завданої злочином, в розмірі 4497603,58 гривень.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
В силу положень ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Звертаючись до суду як цивільний позивач з клопотанням, ПрАТ «Банк Фамільний» просить накласти арешт на майно з метою забезпечення цивільного позову.

Однак, в даному випадку заходи забезпечення кримінального провадження можуть бути застосовані, а арешт накладений на майно, що належить підозрюваному.

ОСОБА_5 , на майно якого заявник просить накласти арешт, не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не вбачає правових підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в зв`язку з чим клопотання ПрАТ «Банк Фамільний» не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст.131, 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Банк Фамільний» про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 00083 від 23.11.2012 р., відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя