ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/20/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши 16 січня 2020 р. у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2019 року задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області, погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, регіон Абхазія, грузина, громадянина Грузії, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 115 260 грн. із покладенням на нього відповідних обовязків у випадку її внесення.

Датою закінчення дії ухвали зазначено 18 год 00 хв. 17 лютого 2020 р.

Не погодившись з рішенням суду, захисник підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить строк на апеляційне оскарження поновити, оскільки повний текст рішення оскаржуваної ухвали був оголошений лише о 16 год. 30 хв. 27 грудня 2019 року, копія якої стороною захисту була отримана того ж дня, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у випадку залишення останнього під вартою зменшити розмір застави.

Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною, оскільки суд не в повній мірі дослідив усі обставини справи, у звязку з чим прийшов до помилкового рішення щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зокрема зазначає, що слідчий суддя обґрунтовує ризики лише тяжкістю злочину та тим, що підозрюваний офіційно не працює. Інші обставини, які б в своїй сукупності доводили наявність вказаних в ухвалі ризиків, ним не наведені та не підтверджені доказами (матеріалами клопотання).

Вказує, що для підтвердження переховування від суду або органів досудового розслідування в будь-якому разі має бути встановлений стійкий намір ухилитися від участі у кримінальному провадженні, що не підтверджується матеріалами клопотання та обставинами, наведеними в ухвалі.

Слідчий суддя для обґрунтування даного ризику посилається лише на тяжкість злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі. При цьому слідчий суддя вказує, що суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя.

Також в ухвалі не вказано, яким чином підозрюваний може впливати на потерпілу, зокрема у випадку обрання до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та докази, які це підтверджують. Посилання слідчого судді на те, що досудове розслідування перебуває лише на початковому етапі і судом безпосередньо не отримані показання від потерпілої, не є достатнім та вагомим аргументом для обґрунтування даного ризику.

Окрім того вказує, що належним обґрунтуванням наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення не може бути те, що підозрюваний ніде не працює, не навчається і не має джерела доходу.

Зазначає, що слідчим суддею в ухвалі не наведено жодних обставин, які б свідчили про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам.

Слідчим суддею не враховано наявність у ОСОБА_9 міцних соціальних зв`язків, зокрема те, що він одружений, має малолітню дитину, те, що він раніше не судимий.

Окрім того вказує, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному слідчий суддя необґрунтовано визначив заставу в наближеному до максимального розміру, а саме 115 260 грн.

Зазначає, що слідчий суддя в порушення вимог статей 178, 182, 183 КПК України не врахував всіх обставин кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інших даних про його особу та визначив завідомо непомірний розмір застави для нього.

Вказує, що слідчий суддя в ухвалі зазначає, що підозрюваний не має самостійного джерела доходу і при цьому визначає заставу в розмірі, наближеному до максимального, передбаченого в ч.5 ст.182 КПК України. При цьому він не враховує те, що у підозрюваного є дружина та малолітня дитина, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також те, що встановлений розмір матеріальної шкоди - 10 000 грн. Фактично слідчий суддя визначенням такого високого розміру застави позбавляє можливості підозрюваного її сплатити та під час досудового розслідування та суду перебувати на волі і виконувати покладені на нього обов`язки.

Вважає, що визначення меншого розміру застави, наближеного до мінімального, передбаченого в ч.5 ст.182 КПК України, може забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та задовольнити апеляційну скаргу захисника із наведених в ній мотивів, прокурора, який, погодившись із поновленням строку на апеляційне оскарження, заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 грудня 2019 року слідчим суддею була проголошена лише резолютивна частина рішення, повний текст якої був оголошений о 16 год. 30 хв. 27 грудня 2019 року, та в цей же день копія даного рішення була отримана стороною захисту.

Відповідно до ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом пяти днів з дня її оголошення.

З огляду на те, що захиснику не були відомі мотиви постановленого слідчим суддею рішення до отримання повного тексту ухвали, пропуск строку був допущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, ст. слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003620 від 19 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 грудня 2019 року близько 13:00 год. ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , реалізовуючи свій злочинний умисел, котрий виник у них раніше, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом пошкодження замка на вхідних дверях проникли до квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_13 та в якій вона проживає, з корисливих мотивів, умисно, таємно викрали належні їй речі, а саме золоті вироби: дві обручки, перстень із рожевим камінцем, ланцюжок, перстень «вервиця», чотири коронки для зубів, а також наручний годинник з металу із надписом «Meister Anker» та дві статуетки у вигляді слонів біло-синього кольору. Після цього ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 із викраденим майном покинули місце вчинення злочину, маючи таким чином можливість розпорядитися ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 10 400 грн.

19 грудня 2019 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_8 затриманий в порядку ст.208 КПК України, а 20 грудня 2019 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

21 грудня 2019 року ст. слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке слідчий суддя своєю ухвалою того ж дня задовольнив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді взяття під варту, суд перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам - є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , відомості про його особу, а також сімейний та майновий стан підозрюваного.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку щодо можливості визначення підозрюваному ОСОБА_8 розміру застави в сумі 115 260 грн.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані про особу підозрюваного, які наведені у клопотанні слідчого та яким під час судового засідання слідчим суддею була надана вірна оцінка, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід із встановленням розміру застави у вказаній сумі з покладенням на нього відповідних обовязків у разі внесення такої зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя також правильно звернув увагу і на те, що об`єктивним є ризик незаконного впливу на потерпілу у кримінальному провадженні, і полягає у процедурі отримання свідчень від осіб, які є потерпілими, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Слідчий суддя також вірно зазначив, що факти, які підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

За таких обставин ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та обрання підозрюваному більш мякого запобіжного заходу, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 418, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2019 року про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи