УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2020 Справа №607/5731/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000693 від 11 березня 2020 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петропавлівка, Петропавлівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, що здійснює догляд за особою з інвалідністю, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , несудимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 390-1 КК України

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

У обвинуваченого ОСОБА_3 який перебував за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 з потерпілою ОСОБА_5 08.03.2020 року близько 12.30 год. виник злочинний умисел спрямований на умисне невиконання обмежувального припису застосованого до нього судом.
Так, 25.10.2019 року Тернопільським міськрайонним судом видано обмежувальний припис у справі № 607/24038/19 строком на шість місяців про заборону ОСОБА_3 : особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; вести листування, телефонні розмови з ОСОБА_5 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.
Про умови вказаного обмежувального припису обвинуваченого ОСОБА_3 було повідомлено особисто, що стверджується його власноручним підписом.
Реалізуючи свій злочинний умисел 08.03.2020 року близько 12.30 год обвинувачений ОСОБА_3 , який перебував за місцем спільного проживання з своєю матір`ю - потерпілою ОСОБА_5 , а саме в АДРЕСА_1 , будучи особисто повідомленим про умови обмежувального припису, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в ході словесного конфлікту на рівні сімейно - побутових відносин чинив відносно потерпілої ОСОБА_5 моральний та психологічний тиск, виражався нецензурною лексикою, та погрожував фізичною розправою, чим порушив обмежувальний припис, виданий відносно нього Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області справа № 607/24038/19 від 25.10.2019 року.
Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, тобто умисне невиконання обмежувальних приписів.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та вказав, що відносно 25.10.2019 року Тернопільським міськрайонним судом видано обмежувальний припис строком на шість місяців про заборону дій стосовно матері ОСОБА_5 , про що він був обізнаний, однак 08.03.2020 року близько 12.30 год, перебуваючи за місцем спільного проживання з своєю матір`ю - потерпілою ОСОБА_5 , а саме в АДРЕСА_1 , в ході побутового конфлікту вчиняв відносно потерпілої ОСОБА_5 моральний та психологічний тиск, виражався нецензурною лексикою, та погрожував фізичною розправою.
Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

До закінчення з`ясування обставин по справі обвинувачений ОСОБА_3 подав письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям та просить закрити кримінальне провадження, оскільки він повністю визнав свою вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 390-1 КК України і вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а також повністю відшкодував завдані ним збитки. Захисник ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання та просив звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям

Прокурор ОСОБА_4 не заперечує щодо задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям та закрити кримінальне провадження.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечила щодо задоволення клопотання та закриття кримінального провадження, зазначила, що майнових претензій до обвинуваченого немає

Заслухавши клопотання обвинуваченого та захисника, міркування прокурора, який не заперечив щодо задоволення заявленого клопотання, думку потерпілої, яка просила клопотання задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Санкцією ст. 390-1 КК України передбачено покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до двох років, тобто вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 злочин є злочином невеликої тяжкості.

Згідно ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як визначено приміткою до вищевказаної статті - корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність - ч.1 ст.285 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула шкоду.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин невеликої тяжкості, який не є корупційним, повністю визнав свою вину у вчиненому та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував завдані збитки, потерпіла немає претензій майнового характеру до нього, обвинувачений звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, також з врахуванням даних щодо особи обвинуваченого, його віку, сімейного стану та стану здоров`я, позитивної характеристики з місця проживання, заслухавши міркування прокурора, потерпілої та захисника, суд приходить до переконання, що наявні всі обов`язкові підстави передбачені ст. 45 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

За вказаних обставин, суд вважає, слід закрити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000693 від 11 березня 2020 року за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення вказаного правопорушення, у відповідності до ст. 45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 44, 45 КК України, ст.ст. п.1 ч.2 ст. 284, 285, ч.1 ст. 286, 288, п.3 ч.1, ст. 376, 392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження №0000693 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11 березня 2020 за даним фактом закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_1