Постанова
іменем України
26 березня 2020 року
м. Київ
справа № 359/10461/19
провадження № 51-6461км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року про повернення апеляційної скарги захиснику ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2019 року.
Зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і встановлені ними обставини
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2019 року задоволено клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» ОСОБА_8 та переведено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 18 травня 2017 року за ч. 3 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу на строк 3 місяці.
Не погодившись із указаною ухвалою місцевого суду, захисник подав апеляційну скаргу, яку Київський апеляційний суд ухвалою від 28 листопада 2019 року залишив без руху, а ухвалою від 11 грудня 2019 року повернув захиснику на підставі того, що він не усунув недоліків апеляційної скарги, залишеної без руху.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає необґрунтованими висновки апеляційного суду про те, що захисник до апеляційної скарги не додав оригіналів ордера та договору про надання правової допомоги, оскільки до апеляційної скарги він додав ордер, який відповідав Положенню «Про ордер на надання правничої (правової) допомоги», затвердженому рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року за № 41 і містив оригінальний підпис адвоката та QR-код.
Крім того, захисник посилається на те, що в апеляційній скарзі та доповненнях до неї він зазначив вимогу про скасування оскаржуваної ухвали місцевого суду. При цьому висновки апеляційного суду про необхідність зазначення апелянтом в апеляційній скарзі вимоги щодо остаточного рішення, яке повинен ухвалити суд апеляційної інстанції, є необґрунтованими, суперечать вимогам ст. 407 КПК і не можуть слугувати підставою для залишення апеляційної скарги без руху та надалі для її повернення.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.
За правилами ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Під істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону згідно з ч. 1 ст. 412 КПК необхідно розуміти такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При перевірці матеріалів провадження касаційний суд установив, що доводи захисника про істотне порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду, є безпідставними.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ч. 1 ст. 399 КПК суддя-доповідач, установивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки і встановлюється достатній строк для їх усунення.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліків апеляційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк.
Зазначених вимог закону апеляційний суд дотримався.
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2019 року було задоволено клопотання начальника ДУ «Бориспільської виправної колонії (№ 119)» ОСОБА_8 та переведено ОСОБА_7 , засудженого за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18 травня 2017 року за ч. 3 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу на строк 3 (три) місяці.
Не погодившись із прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу місцевого суду, в якій просив апеляційний суд лише скасувати оскаржувану ухвалу.

Суддя Київського апеляційного суду ухвалою від 28 листопада 2019 року апеляційну скаргу захисника залишив без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК, оскільки в ній прохання захисника про скасування ухвали місцевого суду не узгоджувалася з положеннями ст. 407 КПК.
Крім того, до апеляційної скарги не було додано оформлених належним чином документів, що підтверджують його повноваження як захисника, а саме договору та ордера, а також усупереч вимогам ч. 6 ст. 396 КПК захисник до апеляційної скарги не додав її копії в кількості, необхідній для надсилання сторонам кримінального провадження.

У межах наданого строку 10 грудня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги захисника на виконання ухвали судді апеляційного суду від 28 листопада 2019 року, в якій, як убачається з її змісту, захисник не усунув вищезазначених недоліків, а саме в частині приведення прохальної частини у відповідність із вимогами ч. 1 ст. 407 КПК.
Так, відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі зазначається вимога особи, яка подає апеляційну скаргу.
Статтею 407 КПК визначено повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги. Зокрема, цією нормою визначено, що суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції має право: залишити ухвалу без змін; змінити ухвалу; скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; скасувати ухвалу і закрити кримінальне провадження; скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що захисник сформував вимоги в апеляційній скарзі без дотриманням положень ст. 407 КПК стосовно повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду його апеляційної скарги і не усунув недоліки апеляційної скарги, про що зазначено в ухвалі судді апеляційного суду від 28 листопада 2019 року.
Верховний Суд вважає, що захисник ОСОБА_6 , який є фахівцем в галузі права, від нього можна було очікувати, що він виконає просту та зрозумілу вказівку апеляційного суду в частині приведення прохальної частини скарги відповідно до вимог кримінального процесуального закону, проте захисник цього не зробив.
Отже, апеляційний суд належним чином проаналізував наведені доводи захисника і ретельно перевірив його апеляційну скаргу, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку, що захисник не усунув недоліків скарги, про які йдеться в ухвалі Київського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року.
За таких обставин рішення судді-доповідача про повернення апеляційної скарги захисника на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
При цьому колегія суддів касаційного суду вважає за необхідне зазначити, що звернення уваги апеляційним судом саме на констатовані ним недоліки апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 , недотримання останнім вимог статей 396, 407 КПК, у цьому випадку не є проявом надмірного формалізму, а лише свідчить про чіткість дотримання судом вимог процесуальної форми, покликаних забезпечити належний та ефективний розгляд апеляційних скарг по суті.
Доводи у касаційній скарзі щодо необґрунтованості посилань апеляційного суду на те, що захисник до апеляційної скарги не додав оригіналу ордера та договору про надання правової допомоги, як на підставу для повернення йому апеляційної скарги, не заслуговують на увагу, оскільки як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, підставою повернення захиснику апеляційної скарги стала саме невідповідність її прохальної частини вимогам ч. 1 ст. 407 КПК.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування ухвали судді апеляційного суду, не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року про повернення апеляційної скарги захиснику ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3