Справа № 135/1080/18
Провадження № 1-кс/135/4/20
УХВАЛА
іменем України

03.01.2020 м. Ладижин Вінницька область
Слідчий суддя Ладижинського міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Ладижинського міського суду Вінницької області скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови старшого слідчого Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000149 від 29.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
До Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 про скасування постанови старшого слідчого Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про скасування постанови закриття кримінального провадження №0000149 від 20.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.
На обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що постанова старшого слідчого Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000149 від 29.11.2019, винесена передчасно i протизаконно, досудове розслідування проведено не повно, упереджено, з грубим порушенням норм кримінально процесуального закону, а також дії слідчого в розслідуванні даного кримінального провадження є неправомірними та містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 382, 385 КК України. Слідчий не здійснив всіх необхідних дій направлених на встановлення обставин, що мають значення для розслідування даного кримінального провадження.

Поряд з чим зазначив, що ОСОБА_6 є заступником начальника Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, працівником правоохоронного органу, а тому здійснювати досудове розслідування повинні були слідчі органи Державного бюро розслідувань. В порушення зазначеної норми постанова про закриття кримінального провадження складена старшим слідчим Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_4 . Просив врахувати, що згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про Державне бюро розслідувань» зазначено, матеріали кримінального провадження, які на день набрання чинності цим Законом перебувають в іншому органі досудового розслідування на стадії досудового розслідування, але відповідно до цього Закону підслідні Державному бюро розслідувань, у тримісячний строк після початку здійснення Державним бюро розслідувань функції досудового розслідування передаються до відповідного підрозділу (органу) Державного бюро розслідувань для продовження провадження. Окрім того, зазначив, що в ухвалі слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 18.09.2018 також встановлено, що дане кримінальне провадження не підсудне Ладижинському відділенню поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, проте всупереч зазначеному у даному кримінальному провадженні прокурором не було вирішено питання щодо направлення справи до органів Державного бюро розслідувань за підслідністю.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав з мотивів, зазначених в ній.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти клопотання та вважав, що підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження відсутні. Вважає, що старшим слідчим Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_4 обґрунтовано винесена постанова про закриття кримінального провадження.

Старший слідчий Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_4 також заперечив щодо задоволення скарги та скасування постанови про закриття кримінального провадження. При цьому зазначив, що він погоджується із твердженнями ОСОБА_3 про те, що дане кримінальне провадження підсудне органам Державного бюро розслідувань, він дійсно згідно з законом не уповноважений здійснювати досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, проте він неодноразово звертався до прокурора з клопотаннями про визначення підслідності органам Державного бюро розслідувань даного кримінального провадження, однак йому поверталися дані матеріали для продовження досудового розслідування.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно зі ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Підслідність кримінальних проваджень визначена ст. 216 КПК України.

З врахуванням наведених норм під слідчим, який складає та підписує постанову про закриття кримінального провадження слід розуміти слідчого, який діє в межах наданих йому повноважень та відповідно до компетенції.

Однак зазначених вимог при винесенні постанови про закриття кримінального провадження 0000149 дотримано не було.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів віднесені зокрема органи Національної поліції.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 станом на час внесення відомостей до ЄРДР та на час досудового розслідування обіймав посаду заступника начальника Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, тобто був працівником правоохоронного органу.

20.07.2018 старшим слідчим Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за №0000149 про вчинення заступником начальника Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 , тобто працівником правоохоронного органу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 216 КПК України, який набрав чинності 19.11.2012, слідчі органи державного бюро розслідувань (далі ДБР) здійснюють досудове розслідування злочинів, вчинених зокрема працівником правоохоронного органу, крім випадків, коли досудове розслідування цих злочинів віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Згідно з п. 1 Розділу X «Прикінцеві положення» КПК України положення ч. 4 ст. 216 цього Кодексу вводяться в дію з дня початку діяльності Державного бюро розслідувань України, але не пізніше п`яти років з дня набрання чинності цим Кодексом, тобто з 20.11.2017.

Враховуючи викладене кримінальне провадження відносно заступника начальника Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 згідно з вимогами ст. 216 КПК України на час здійснення досудового розслідування віднесено до підслідності слідчих органів ДБР, що не заперечується і слідчим в судовому засіданні.

Загальновідомим є факт, що ДБР розпочало здійснювати функцію досудового розслідування з 27.11.2018.

Пунктом 9 перехідних положень Конституції України передбачено, що прокуратура продовжує виконувати відповідно до чинних законів функцію досудового розслідування до початку функціонування органів, яким законом будуть передані відповідні функції.

При цьому в п.1 розд. ХІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції яка діяла на час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні) визначено, що до дня введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу повноваження щодо досудового розслідування здійснюють слідчі органи прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, - щодо злочинів, передбачених частиною четвертою статті 216 цього Кодексу. Після введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу кримінальні провадження, розпочаті слідчими органами прокуратури, продовжують здійснюватися слідчими органами прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років. Після закінчення дворічного строку кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, у тримісячний строк передаються слідчим органів Державного бюро розслідувань.

У п. 4 розд. XIII «Перехідні положення» закону «Про прокуратуру» також зазначено, що до початку діяльності ДБР, але не пізніше 5 років після набрання чинності КПК слідчі органи прокуратури здійснюють досудове розслідування у визначеному цим кодексом порядку.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державне бюро розслідувань» кримінальні провадження, які до початку діяльності Державного бюро розслідувань розпочаті слідчими органами прокуратури і перебувають на стадії досудового розслідування, продовжують здійснюватися слідчими органами прокуратури до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років.

Зазначені вище норми врегульовують підслідність кримінальних проваджень, розпочатих до початку діяльності Державного бюро розслідувань, які згідно з ч. 4 ст. 216 КПК України віднесені до підслідності зазначеного органу. Як вбачається з наведеного ці кримінальні провадження не віднесені до підслідності слідчих органів Національної поліції України, всі зазначені норми наділяють повноваженнями здійснювати досудове розслідування кримінальних проваджень, підслідних органам ДБР, лише слідчих органів прокуратури.

Посилання прокурора в судовому засіданні на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювалось відповідно до норм закону є безпідставними, оскільки мотивованої постанови про визначення підслідності даного кримінального провадження матеріали кримінального провадження не містять, а також не містять процесуального рішення прокурора з обґрунтуванням щодо неефективності досудового розслідування.

Крім того дійсно відповідно до ч.5 ст.36 КПК Генпрокурор, керівник регіональної прокуратури, їхні перші заступники та заступники мають право в разі неефективності досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення мотивованою постановою доручити його проведення іншому органу. Водночас КПК не визначає, що слід розуміти під терміном «неефективне досудове розслідування».

Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень наводив низку мінімальних критеріїв цього: незалежність, безсторонність, громадський контроль, зразкова ретельність та оперативність (п.44 рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», п.80 рішення у справі «Гордієнко проти України»).

Воно не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки - обґрунтовані (п.131 рішення у справі «Начова та інші проти Болгарії», п.67 рішення у справі «Шевченко проти України»).

Неефективність досудового розслідування в основному пов`язується з недотриманням строків, порушенням порядку проведення слідчих (розшукових) дій чи застосуванням заходів забезпечення, прийняттям незаконних і необґрунтованих процесуальних рішень, бездіяльністю слідчих органів, необґрунтованим закриттям кримінальних проваджень, фальсифікацією доказів, використанням доказів, які не відповідають вимогам належності, допустимості, достовірності тощо.

Та обставина, що ДБР на час внесення відомостей до ЄРДР фактично не розпочало здійснювати функцію досудового розслідування не є свідченням неефективного досудового розслідування, а також правовою підставою для проведення досудового розслідування кримінальних правопорушень, підслідних слідчим органам ДБР, слідчими органів Національної поліції.

Тому суд вважає, що при винесенні постанови про закриття кримінального провадження № 0000149 не були дотримані засади законності та публічності.

Також в пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державне бюро розслідувань» зазначено, що матеріали кримінального провадження, які на день набрання чинності цим Законом перебувають в іншому органі досудового розслідування на стадії досудового розслідування, але відповідно до цього Закону підслідні Державному бюро розслідувань, у тримісячний строк після початку здійснення Державним бюро розслідувань функції досудового розслідування передаються до відповідного підрозділу (органу) Державного бюро розслідувань для продовження провадження.

Вказана норма має імперативний характер, зобов`язує слідчих інших органів досудового розслідування протягом 3-х місяців починаючи з 27.11.2018, тобто до 27.02.2019, передати матеріали кримінального провадження до відповідного підрозділу (органу) Державного бюро розслідувань для продовження провадження та свідчить про те, що слідчі інших органів досудового розслідування після спливу тримісячного строку після початку діяльності ДБР втрачають повноваження та компетенцію щодо здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, віднесених до підслідності органів ДБР.

Ні КПК України, ні Закони України «Про Державне бюро розслідувань» чи «Про прокуратуру» не містять положень про те, що слідчі органів Національної поліції після початку діяльності органів ДБР здійснюють чи продовжують розслідування злочинів, віднесених до підслідності органів ДБР, у яких розпочато провадження після набрання чинності Законом України «Про Державне бюро розслідувань» та кримінальні провадження щодо яких станом на початок діяльності органів ДБР знаходяться в провадженні слідчих підрозділів органів Національної поліції.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000149 та постанови про закриття кримінального провадження досудове розслідування здійснювалось слідчими органами Національної поліції, постанова про закриття кримінального провадження винесена та підписана старшим слідчим Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_4 , а саме через кілька місяців після спливу тримісячного строку після початку діяльності ДБР, тобто слідчий не мав компетенції на здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Водночас ДБР розпочало здійснювати функцію досудового розслідування з 27.11.2018 та зазначене кримінальне провадження відповідно до ч.4 ст. 216 КПК України підслідне слідчим органів ДБР.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Одними з засад кримінального провадження є законність та публічність, викладених зокрема у зазначених вище ст.ст. 9 та 25 КПК України, відповідно до яких слідчий повинен діяти відповідно вимог чинного законодавства та в межах компетенції.

Зважаючи на встановлені обставини та зазначені норми законодавства пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державне бюро розслідувань» слід тлумачити розширювально, а саме під матеріалами кримінального провадження, які на день набрання чинності цим Законом перебувають в іншому органі досудового розслідування на стадії досудового розслідування слід розуміти не тільки матеріали кримінальних проваджень, які перебувають в іншому органі досудового розслідування саме в день набрання чинності Законом, а і кримінальні провадження, які перебувають в іншому органі досудового розслідування після набрання чинності Законом.

Таке тлумачення відповідатиме загальним засадам кримінального провадження, суті інституту підслідності та меті Закону України «Про Державне бюро розслідувань».

Тому слідчий суддя вважає, що на час винесення постанови про закриття кримінального провадження № 0000149 від 29.11.2019 у старшого слідчого Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 не було відповідних повноважень та компетенції на вчинення таких дій.

З врахуванням викладеного вище, постанова про закриття кримінального провадження № 0000149 від 29.11.2019 підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, оскільки складена та підписана слідчим, який не має відповідних повноважень та компетенції здійснювати досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні згідно діючого законодавства.

В іншій частині вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000149 від 29.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КПК України задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000149 від 29.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КПК України.

У задоволення решти вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя