Справа № 450/2228/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/155/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені №0001181 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15- ч.1 ст.185 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2019 року,
ВСТАНОВИЛА:
вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 15-ч.1 ст. 185 КК України та визначено їй покарання у виді штрафу розміром сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. ( одна тисяча сімсот гривень) .
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, розміром 2 355,00 гривень ( дві тисячі триста п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок).
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком ОСОБА_6 , перебуваючи 28.06.2018р. близько 17:00 год. у приміщенні магазину ТОВ «Бершка Україна » , що знаходиться в торговому центрі «Кінг Крос Леополіс» за адресою вул.Стрийська,30 села Сокільники Пустомитівського району Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та з корисливих мотивів, діючи протиправно, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу до виставленого в торговому залі для продажі товару, намагалася таємно викрасти належне ТОВ «Бершка Україна » майно - жіночу сумку артикул 4606/862/800/03 вартістю 299,00 грн., яку заховавши у свій пакет, в подальшому намагалась пронести через касу без оплати за товар, однак довести свій злочинний умисел до кінця не змогла з причин, незалежних від її волі, оскільки була виявлена та зупинена працівниками охорони з викраденим за межами кас та антикрадіжної рамки.
Не погоджуючись з вироком обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким виправдати її у зв`язку з відсутністю у її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15- ч.1 ст.185 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
В обґрунтування покликається на те, що не погоджується із зазначеним вироком, так як вважає такий незаконним та необґрунтованим у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування норм матеріального права, а викладені у ньому висновки не відповідають дійсності. Вважає, що нею та захисником надано достатні показання, належні та допустимі докази, які підтверджують її невинуватість в інкримінованому правопорушенні. Підкреслює, що твердження суду першої інстанції про наявність у неї умислу на заволодіння сумочкою є лише припущенням. Щодо мотиву, то апелянт звертає увагу, що такий судом не встановлювався, в обвинувальному вироку не відображений, відношення суду до нього не з`ясоване, проте у змісті формулювання обвинувачення суд зазначає про наявність останнього. Крім цього, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, зокрема квитанція про оплата речей, які вона придбала в попередніх магазинах, що на її думку свідчить про послідовність дій, відсутність мотиву та умислу.

Обвинувачена ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції вказала, що після затримання її охоронцем при виході з магазину, вона повідомила, що випадково забула сумочку в пакеті, в якому містився одяг, придбаний в інших магазинах та йшла в обмінний пункт навпроти магазину, щоб розміняти валюту, оскільки на касі виявила, що не має достатньої кількості грошей.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 підтримав доводи обвинуваченої та просив задоволити її апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченої ОСОБА_6 , а також її захисника ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15- ч.1 ст. 185 КК України, при обставинах викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Зокрема, вина обвинуваченої ОСОБА_6 підтверджується покладеними в основу вироку наданими у судовому засіданні в суді першої інстанції показами представника потерпілого ОСОБА_9 про те, що з 2012 р. він працює керівником відділу безпеки ТОВ «Бершка Україна», та 28.06.2018 близько 17:00 год. йому було повідомлено про вчинену в магазині крадіжки жіночої сумки, у зв`язку з чим були викликані працівники поліції. Так як минуло багато часу, інших деталей не пам`ятає; показаннями свідка ОСОБА_10 , даними в судовому засіданні про те, що з вересня 2015р. по вересень 2018р. працював менеджером одягу в магазині «Бершка Україна». 28.06.2018р. він був на робочому місці та чув, як спрацювала сигналізація, після чого бачив, як працівники охорони затримали ОСОБА_6 , яка вкрала жіночу сумочку.

Зі слів працівника охорони, сумочка була виявлена в пакеті ОСОБА_6 , за яку та не розрахувалась на касі; протоколом огляду місця події від 28.06.2018р., яким є службове приміщення в ТРЦ «Кінг Крос Леополіс» за адресою вул.Стрийська,30 села Сокільники Пустомитівського району Львівської області, в якому у ОСОБА_6 в присутності понятих була вилучена викрадена жіноча сумочка чорного кольору артикул 4606/862/800/03 ( а.с.52-57); речовими доказами по справі - жіночою сумкою чорного кольору артикул 4606/862/800/03 (а.с.58-62); речовими доказами по справі- диском DVD-R з відеоказписами з камери відео нагляду магазину ТОВ «Бершка Україна»( а.с.67-69); довідкою ТОВ «Бершка Україна» та Актом проведення інвентаризації від 28.06.2018р., якими підтверджується нестача жіночої сумки артикул 4606/862/800/03, вартістю якої становить 299,00 грн.( а.с.63-64); висновком експерта №5320 від 12.11.2019р., згідно з яким ринкова вартість жіночої сумки артикул 4606/862/800/03, станом на 28.06.2018р. могла становити 293,13 грн. (а.с.122-126), яким суд дав належну оцінку.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15- ч.1 ст. 185 КК України, і викладені в апеляційній скарзі доводи про неправильність застосування законодавства України про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального законодавства, не бере до уваги як безпідставні.
У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Щодо доводів обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що нею та захисником надано достатні показання, належні та допустимі докази, які підтверджують її невинуватість в інкримінованому правопорушенні, то такі є безпідставними, з огляду на наступне.
Так, в судовому засіданні в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_6 надала квитанції про оплату речей, які вона придбала в попередніх магазинах (а.с.70-73), проте дані квитанції підтверджують оплату нею штанів та легінсів, а не жіночої сумки артикул 4606/862/800/03 вартістю 299,00 грн. Таким чином, вищенаведене не може свідчити про послідовність її дій, відсутності мотиву та умислу.
Також, стосовно показів наданих обвинуваченою ОСОБА_6 в суді першої та апеляційної інстанціях, то такі містять розбіжності.
Так, в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_6 вказала, що в примірочній, в якій вона міряла одяг було незручно з розміщенням речей, які мала при собі, зокрема брудна підлога, а тому сумку вона поставила в свій пакет. В той момент їй зателефонувала малолітня донька, в розмові з якою вона розхвилювалася, після чого стала виходити з магазину, маючи пакет з купленим товаром в руці. На виході, на касі вона залишила лосини та нічого не оплачувала, а за сумочку, яка була в пакеті, забула. Коли вийшла за лінію кас та антикрадіжної рамки, то була зупинена працівником охорони, які в послідуючому викликали працівників поліції. Після затримання вона пояснювала, що не мала наміру красти, забула за сумочку, тому просила заплатити за неї, так як мала кошти для того, однак в цьому їй було відмовлено.
Проте в суді апеляційної інстанції обвинувачена вказала, що після затримання її охоронцем при виході з магазину, вона повідомила, що випадково забула сумочку в пакеті, в якому містився одяг, придбаний в інших магазинах та йшла в обмінний пункт навпроти магазину, щоб розміняти валюту, оскільки на касі виявила, що не має достатньої кількості грошей.
Посилання обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що у неї не було умислу на вчинення крадіжки, то такі на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги та вважав їх обраним способом захисту, з метою уникнення покарання за вчинене.
Щодо посилань апелянта про те, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не є очевидцями події, а лише чули про подію від охоронців, то в матеріалах справи наявний речовий доказ по справі, зокрема диск DVD-R з відеоказписами з камери відео нагляду магазину ТОВ «Бершка Україна» (а.с.67-69), який підтверджую покази вищенаведених свідків та спростовує покази обвинуваченої ОСОБА_6 .
Як вбачається з матеріалів справи, органи досудового розслідування і суд першої інстанції дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення, а тому наведені обвинуваченою ОСОБА_6 в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими.
Суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо обвинуваченої ОСОБА_6 виконав вимоги ст. 374 КПК України, яка передбачає обов`язок суду у мотивувальній частині вироку обґрунтувати прийняте ним рішення із наведенням відповідних підстав.
Таким чином доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою й доходить висновку, що судом вірно кваліфіковано дії обвинуваченої ОСОБА_6 , а призначене обвинуваченій покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4