Дата документу 17.12.2019 Справа № 337/1172/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1980/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 329/1015/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2019 року, якою залишено без задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, задоволено клопотання прокурора і продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 січня 2020 року включно.

Згідно з матеріалами провадження, на розгляді Хортицького районного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.1 ч.2 ст.115 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою посилаючись на наявність ризиків передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.
Захисник ОСОБА_8 заперечив проти клопотання прокурора, вважав його механічним і недостатньо обґрунтованим. Вказав, що прокурор висуває єдине обґрунтування з посиланням на тяжкість покарання. Прокурором на надано будь якої інформації про намагання ухилення від суду, також не надано даних про вплив на свідків і потерпілих, більш того потерпілі вже були допитані у суді під присягою. Прокурором затягується розгляд справи шляхом не доставляння свідків у судові засідання.
Заявив клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з визначенням форми арешту на розсуд суду.
Своє клопотання мотивував тим, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі неактуальні, його підзахисний дуже тривалий час утримується під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав захисника, надав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.
Прокурор заперечував проти клопотання про зміну запобіжного заходу.
За наслідками розгляду клопотань було прийнято рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого не погоджується зі змістом ухвали, вважає її необґрунтованою та невмотивованою. В обґрунтування скарги зазначає, що єдиним обґрунтуванням застосування найсуворішого запобіжного заходу фактично є тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі доведення тобто ризик переховування. Однак з урахуванням положень Закону України від 26.11.2015 №838 ОСОБА_7 вже відбув 8 років позбавлення волі тому, на переконання апелянта, останньому буде недоцільно ухилятися від суду. Крім цього, ОСОБА_7 раніше не судимий і не оголошувався у розшук. Апелянт також вважає, що ризик тиску на потерпілих і свідків є перебільшеним, адже вони вже були допитані у суді, скарг чи заяв від них на предмет тиску не надходило. Відтак, на думку апелянта, заявлені ризики носять суто формальний характер.
Крім цього, обвинувачений має позитивні характеристики, постійне місце проживання і страждає рядом захворювань.
Враховуючи викладене захисник просить ухвалу змінити, задовольнити його клопотання і клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили ухвалу суду скасувати і змінити запобіжний захід; прокурора, яка, заперечувала проти доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження, 25.11.2019 в судовому засіданні судом першої інстанції, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Також апеляційний суд вважає, що суд правильно встановив наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.3 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, а отже з метою уникнення відповідальності за вчинені ним злочини ОСОБА_7 зможе переховуватися від суду, а також незаконно впливати на свідків і потерпілих.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Надані медична довідка та характеристика не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання у м. Запоріжжі, де проживає разом з батьками, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, апеляційний суд вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Що стосується тверджень захисника про відсутність ризику щодо незаконного впливу на свідків, слід зазначити, що судом першої інстанції при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 було перевірено та встановлено наявність цього ризику.

Інші доводи, на які посилається у своїй апеляційній скарзі захисник, не є суттєвими та не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає з огляду на викладені мотиви.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду, не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційних скарг захисника слід відмовити.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2019 року, якою залишено без задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, задоволено клопотання прокурора і продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 січня 2020 року включно залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4