Постанова

Іменем України
12 березня 2020 року

м. Київ
справа № 127/16815/19

провадження № 51-5141 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
особи, яка подала касаційну скаргу ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 вересня 2019 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24 червня 2019 року та повернення апеляційної скарги.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24 червня 2019 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Вінницької області від 23 грудня 2016 року ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000214 від 27 грудня 2014 року.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_6 оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 вересня 2019 року відмовлено ОСОБА_6 у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24 червня 2019 року, а апеляційну скаргу повернуто.
Вимоги, викладені у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, вказує, що після виходу з нарадчої кімнати слідчий суддя оголосив лише резолютивну частину ухвали від 24 червня 2019 року, повний текст якої отримано ним поштою лише 05 липня 2019 року. Вважає, що такі дії слідчого судді спрямовані на позбавлення його права на апеляційне оскарження такої ухвали. При цьому наголошує, що апеляційний суд безпідставно відмовив йому в поновленні строку на апеляційне оскарження, оскільки жодних відомостей про те, коли саме він отримав оскаржувану ухвалу слідчого судді, матеріали провадження не містять. Зазначає, що ухвала апеляційного суду є незаконною, перешкоджає подальшому провадженню, а тому підлягає скасуванню.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу не надходило.
У судовому засіданні ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу, просив її задовольнити. Прокурор ОСОБА_5 підтримав касаційну скаргу, просив ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви суду
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 про безпідставну відмову в поновленні йому строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.
Як установлено положеннями ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 7 КПК України регламентовано загальні засади кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя та принцип забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Так, відповідно до положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Тобто право на оскарження процесуальних рішень є однією з найважливіших гарантій захисту особою своїх прав і свобод від їх порушень з боку державних органів, у тому числі й судів. Право на оскарження дій (процесуальних рішень) або бездіяльності не тільки дозволяє забезпечити належний захист власних інтересів, а й сприяє виявленню та усуненню порушень і помилок при здійсненні кримінального провадження.
Крім того, відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Проте ухвала апеляційного суду про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 цим вимогам не відповідає.
Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Як встановлено під час касаційного розгляду, не погодившись із ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24 червня 2019 року, ОСОБА_6 05 липня 2019 року подав на неї апеляційну скаргу та ставив перед апеляційним судом питання про поновлення строку на апеляційне оскарження такої ухвали.
У судовому засіданні ОСОБА_6 обґрунтував причини пропуску відповідного строку тим, що резолютивну частини оскаржуваної ухвали оголошено 24 червня 2019 року, при цьому йому не повідомлено про дату та час проголошення її повного тексту, копію такої ухвали йому не вручено.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 вересня 2019 року відмовлено ОСОБА_6 у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а апеляційну скаргу на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України повернуто.
При цьому суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначив, що ОСОБА_6 брав участь у судовому засіданні, був присутній при оголошенні резолютивної частини ухвали слідчого судді, йому було роз`яснено суть ухвали, строки і порядок її оскарження та повідомлено про час проголошення повного тексту.
Колегія суддів не може погодитись із такими висновками апеляційного суду з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.
Зокрема, поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасно звернутись до суду у визначений законом строк.
Як убачається з матеріалів провадження, ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області та її резолютивна частина датовані 24 червня 2019 року. При цьому в резолютивній частині ухвали відсутні відомості щодо дати та часу проголошення її повного тексту (а. с. 23).
Під час дослідження звукозапису судового засідання від 24 червня 2019 року встановлено, що ОСОБА_6 був присутній під час проголошення резолютивної частини ухвали слідчого судді. Разом з тим, звукозаписом не підтверджується той факт, що слідчим суддею повідомлено ОСОБА_6 про дату та час проголошення повного тексту ухвали.
Крім того, відповідно до матеріалів провадження копію ухвали слідчого судді направлено ОСОБА_6 26 червня 2019 року, однак у матеріалах провадження відсутні будь-які дані про її отримання.
На переконання колегії суддів, вказані обставини залишились поза увагою суду апеляційної інстанції, який не надав їм належної оцінки та, незважаючи на наявність об`єктивних підстав, що перешкодили ОСОБА_6 своєчасно оскаржити ухвалу слідчого судді, безпідставно відмовив йому в поновленні строку на апеляційне оскарження.
Такі висновки Суду узгоджуються з позицією об`єднаної палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18 (провадження № 51-6470 кмо 18).
Таким чином, допущені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
З урахуванням наведеного касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 вересня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3