Провадження № 1-кс/761/193/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 420 170 000 000 024 83,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 420 170 000 000 024 83.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 13.10.2017 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:039:0003 за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності Бучанської міської ради Київської області та на підставі рішення сесії Бучанської міської ради за №478-11-VII від 26.05.2016 передано в оренду строком на 5 років ОСОБА_5 , заборонивши власнику та користувачу вказаної земельної ділянки знищувати дерева лісових порід, які знаходяться на території вказаної земельної ділянки.

Під час розгляду клопотання про накладення арешту власник майна не був присутнім в судовому засіданні, у зв`язку з чим був позбавлений можливості відстояти свою позицію.

Заявник в клопотанні зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:039:0003 немає відношення до кримінального провадження №420 170 000 000 024 83, яке здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а відтак вона не відповідає ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України, що нівелює мету накладення арешту, а також, арешт триває з 2017 року, що здійснює втручання у право власності ОСОБА_5 протягом тривалого часу, за який не було проведено жодної слідчої дії стосовно земельної ділянки, не було допитано ОСОБА_5 як законного користувача земельною ділянкою, не було допитано нікого із співробітників та посадових осіб Бучанської міської ради.

У зв`язку з наведеним, адвокат ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2017 як такий, що накладений не обґрунтовано та відпала потреба в подальшому застосуванні.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Слідчий заперечував проти скасування арешту, пояснив, що в його провадження нещодавно надійшло зазначене кримінальне провадження, яке тривалий час передавалося з органу до органу. За короткий час розслідування ним даної справи слідчий встановлює обставини злочину, у зв`язку з чим на даний час накладений арешт необхідний для кримінального провадження з метою збереження речових доказів, а тому потреба у його застосуванні не відпала.

Слідчий суддя, вислухавши адвоката, слідчого, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувя до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про скасування арешту, накладеного в рамках кримінального провадженні №420 170 000 000 024 83, який був накладений ухвалою слідчого судді печерського районного суду міста Києва від 13.10.2017 з метою збереження речових доказів, на майно земельну ділянку, яка перебуває у користуванні ОСОБА_5 .

Постановою прокурора шостого відділу управління процесуального підтримання обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 27.06.2019 визначено підслідність у кримінальному провадженні № 420 170 000 000 024 83 за слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Київській області.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов протии Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов протии Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

В судовому засіданні встановлено, що арешт було накладено з метою збереження речових доказів в кримінальному провадженні за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ст.257, ч.2 ст.194, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ч.3 ст.206 КК України.

Згідно частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 3 зазначеної статті визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Інші випадки арешту майно законодавством віднесено лише до майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна земельної ділянки, яка належить на праві користування ОСОБА_5 , враховуючи тривалість арешту понад два роки та відсутність слідчих дій, проведених з даною земельною ділянкою за такий проміжок часу.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння ОСОБА_5 належною йому на праві користування земельною ділянкою на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, враховуючи тривалий час існування зазначеного заходу забезпечення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним ("Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот протии Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші протии Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Приймаючи до уваги наведене, слідчий суддя вважає, що існує правова підстава для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2017 року на майно, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :01:039:0003 за адресою: АДРЕСА_1 , не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а отже, клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.10.2017 року на майно, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :01:039:0003 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1