Справа № 583/4929/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" січня 2020 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 001144 від 20.11.2019 рокупо обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , призваного на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив службу на посаді робітника підсобника 2 інженерно - будівельного відділення 2 інженерно-будівельного взводу 4 інженерно-будівельної роти військової частини-польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військова частина НОМЕР_2 ), має військове звання «солдат», 25.11.2019 звільнений з військової служби,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_4 , призваний на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ). Далі, у зв`язку зі створенням в АДРЕСА_3 , нового військового формування, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №30 від 13.11.2014 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду робітника підсобника 2 інженерно-будівельного відділення 2 інженерно - будівельного взводу 4 інженерно-будівельної роти, зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення. В подальшому, у зв`язку із ліквідацією військової частини - польова пошта НОМЕР_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №7 від 14 січня 2016 року солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та 14 січня 2016 року останній знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ).
Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону, початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини. Відтак, з 13.11.2014, тобто з дня зарахування до списків особового складу військової частини-польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 розпочав проходити військову службу у вказаній військовій частині. Так, відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями. Відповідно до вимог ст. ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів. Разом з тим, відповідно до ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Однак, в порушення вищевказаних норм законодавства України, 25.11.2014, солдат ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишив розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 без поважних на те причин.
Так, наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 №42 від 26.11.2014, за фактом самовільного залишення розташування вказаної військової частини солдатом ОСОБА_4 , призначено службове розслідування, яким встановлено, що солдат ОСОБА_4 , 25.11.2014 близько 08 год. 00 хв., самовільно залишив розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та на ранковому шикуванні підрозділу був відсутній з невідомих причин.
Отже, реалізуючи свій злочинний умисел, 25.11.2014 о 08 год. 00 хв., солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки, будучи придатним для проходження військової служби, без поважних на те причин, самовільно залишив розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , часом розпорядився на власний розсуд, не приймаючи мір для виходу на військову службу до вказаної військової частини.
20.11.2019 усвідомлюючи протиправність своїх дій та побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, солдат ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув із зізнанням до військової прокуратури Сумського гарнізону, за адресою: АДРЕСА_4 , чим припинив протиправну діяльність.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. ст. 11, 12, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІУ від 24.03.1999, 25.11.2014 р. усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, не одержавши дозволу відповідного начальника (командира), без поважних на те причин, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, самовільно залишив розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд не пов`язуючи його з проходженням військової служби до 10 год. 20.11.2019.
Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України є триваючим, воно вважається припиненим, зокрема, з моменту з`явлення особи із зізнанням до органу досудового розслідування, а, отже, злочинне діяння солдата ОСОБА_4 припинено 20.11.2019.
Підсумовуючи викладене, встановлено, що солдат ОСОБА_4 , був незаконно відсутній на службі у військовій частині-польова пошта НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , у період з 25.11.2014 по 20.11.2019.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно 29.04.2014 р. був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до в/ч у АДРЕСА_2 . В подальшому був переведений до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_3 на посаду робітника-підсобника інженерно-будівельної роти. Дійсно 25.11.2014 р. самовільно не попередивши командування військової частини та без будь-яких поважних причин покинув військову частину та поїхав до м. Нова Каховка. Усвідомивши неправильність вчинку 20.11.2019 р. повернувся до частини для подальшого відбування служби. У скоєному щиро кається та прохає врахувати усі пом`якшуючі покарання обставини.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд вирішив відповідно до положення ч. 3 ст. 349 КПК України обмежитися допитом обвинуваченого, не досліджуючи докази відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України (у редакції що діяла на час виникнення правовідносин) самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене особами, зазначеними в частині першій або другій цієї статті.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вину визнав, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психдиспансері, наркологічному диспансері не перебуває, враховує його вік, сімейний стан (останній доглядає за матір`ю похилого віку).

До пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення вперше.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин суд не знаходить.

Приймаючи до уваги всі вищевказані обставини, обвинуваченому належить призначити покарання за ч. 3 ст. 407 КК України, у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.

Враховуючи тяжкість злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного, який є раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненні злочину, має молодий вік, суд дійшов до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, оскільки на думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Витрати у зв`язку з проведенням експертиз під час досудового розслідування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України (у редакції що діяла на час виникнення правовідносин) та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області. ОСОБА_1