Справа № 175/2944/17-к
Провадження № 1-кп/175/182/17
Ухвала

Іменем України

07 лютого 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

а також потерпілого ОСОБА_6 та його представника

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0002267 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Волоське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 18 серпня 2016 року близько 16.00 години він знаходився біля магазину «Продукти» по вул. Центральній, 24 у с. Волоське Дніпровського району Дніпропетровської області, де під час вживання алкогольних напоїв у нього виник словесний конфлікт із ОСОБА_6 , під час якого умисно наніс потерпілому один удар правою рукою, зжатою в кулак, у область лівої частини обличчя, а саме в область лівої брови, внаслідок чого останній упав на землю, після чого обвинувачений правою ногою умисно наніс потерпілому один удар в область правого плеча, коли той намагався підвестися. У результаті цих умисних дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця в проекції забійної садини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалість понад 6 діб, але 3 тижні не більш, як три тижні (21 день), та у вигляді закритого акроміального перелому правої ключниці зі зміщенням уламків і гематоми правої ключниці, які відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Після відновлення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, захисник заявив письмове клопотання про доручення СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області на проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки під час досудового розслідування така слідча дія не була проведена, у зв`язку з чим неможливо достеменно встановити та перевірити доказами свідчення сторін в кримінальному провадженні, при тому, що судом отримані діаметрально протилежні свідчення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень, які підтверджуються протилежними поясненнями свідків з різних боків. Клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до висновку експерта № 3927е тілесні ушкодження у вигляді закритого акроміального перелому правої ключиці зі зміщенням відламків і гематоми правої ключиці могли утворитися і при падінні з висоти власного зросту як з приданим тілу прискоренням, так і без нього. Тобто перелом ключиці міг утворитися в результаті падіння ОСОБА_6 та удару об металевий паркан, який розділяв ОСОБА_10 та потерпілого.

Вислухавши думку прокурора, представника потерпілого та потерпілого, які заперечували проти задоволення клопотання, думку обвинуваченого, який підтримав позицію свого захисника, обсудивши клопотання у нарадчій кімнаті, суд приходить до наступного.

За приписом ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

ЄСПЛ у рішенні по справі «Саундерс проти Сполученого Королівства» вказує, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання.

Також, в рішенні ЄСПЛ у справі «Коробов проти України» (п.65) зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний зі злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

За приписом ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у відповідності зі ст.94 цього Кодексу.

При цьому, за приписом ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

У відповідності до ч.3 ст.333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

За приписом ч.4 цієї статті під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування.

Судовим розглядом кримінального провадження встановлено, що під час проведення досудового розслідування слідчий експеримент за участю обвинуваченого не проводився та його версія про можливість отримання потерпілим тілесних ушкоджень при падінні на паркан не перевірялася.

З огляду на обставини, якими захисник обґрунтовує клопотання, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, не даючи на даній стадії процесу оцінки перевіреним під час судового розгляду доказам, суд вважає це клопотання підлягаючим задоволенню.

У зв`язку з викладеним заперечення прокурора та потерпілої сторони суд залишає поза увагою.

Разом із цим, суд вважає за необхідне провести слідчий експеримент з обов`язковою участю судово-медичного експерта, із застосуванням технічних засобів фото- та відеофіксації.

Керуючись ст.ст.333, 363, 369 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Доручити СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області по обставинам конфлікту, що стався між обвинуваченим ОСОБА_4 і потерпілим ОСОБА_6 18 серпня 2016 року близько 16.00 години біля магазину «Продукти» по вул. Центральній, 24 у с. Волоське Дніпровського району Дніпропетровської області, - провести слідчий експеримент з обвинуваченим ОСОБА_4 .

Слідчий експеримент провести з обов`язковою участю судово-медичного експерта, із застосуванням фото- та відеофікації.

Про час і місце проведення слідчого експерименту повідомити адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_6 , неявка яких без поважних причин не є перешкодою для його проведення.

Доручення суду виконати у строк до 13 березня 2020 року.

Відповідно до ч.6 ст.333 КПК України прокурору надати доступ до матеріалів, отриманих на виконання доручення суду, учасникам судового провадження в порядку, передбаченому ст.290 КПК України, та надати їх суду у встановлений строк.

По справі оголосити перерву до 09.00 години 17 березня 2020 року.

Копію ухвали для організації виконання та контролю направити начальнику Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1