В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.05.2020 Справа №607/29992/19

провадження № 1-кп/607/132/2020

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003085 від 22 жовтня 2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, студенту 4 курсу ТНТУ, раніше судимому:

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 22 січня 2020 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., який сплачено,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 -

ВСТАНОВИВ:

В обвинуваченого ОСОБА_3 в червні 2019 року, який перебував у приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_1 , винник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення банківської картки № НОМЕР_1 «Приват Банку», яка знаходиться в користуванні ОСОБА_5 , з метою подальшого зняття з вказаної картки грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення банківської картки, в червні 2019 року, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_1 , скориставшись моментом, що перебуває наодинці в приміщенні коридору, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені, побачивши на столі гаманець, що належав ОСОБА_5 , взяв його до рук і відкривши побачив у ньому банківську картку № НОМЕР_1 ПРAT «ПриватБанк», що належала ОСОБА_5 . Вказану картку, разом із паперовим згортком, який знаходився в одному із відділенні гаманця та на якому був зазначений пін-код, таємно, шляхом вільного доступу, витяг із гаманця та утримував її при собі з метою подальшого зняття грошових коштів. Відповідно до ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжна карта є офіційним документом та засвідчує факт та події, що мають юридичне значення.

Із вказаною карткою для виплат ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, 30 червня 2019 року о 23 год. 36 хв., у ОСОБА_3 , який перебував поблизу магазину «Калина» по вул. Симоненка, 3, в м. Тернополі, виник злочинний умисел спрямований на крадіжку грошових коштів із раніше викраденої банківської картки № НОМЕР_1 ПРАТ «ПриватБанк», яка належала ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення грошових коштів, 30 червня 2019 року о 23 год. 36 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу магазину «Калина», що по вул. Симоненка, 3 в м. Тернополі, наблизившись до банкомату №САТЕ3879 ПРАТ «ПриватБанк», помістив у нього раніше викрадену банківську карту № НОМЕР_1 ПРАТ «ПриватБанк», яка належала ОСОБА_5 , та ввів пін-код. Після чого, отримавши доступ до карткового рахунку, власником якого є ОСОБА_5 , самостійно здійснивши всі необхідні операції за допомогою програмного забезпечення, яким оснащено згаданий банкомат №САТЕ3879, отримав доступ до нарахованих банкоматом грошових коштів в сумі 4000 гривень, які таємно, з корисливих мотивів, самостійно забрав із банкомату та, надалі, покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 , заподіяв збитки ОСОБА_5 на суму 4000 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 357 КК України, викрадення офіційних документів з корисливих мотивів; та ч.2 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

07 травня 2020 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно якої сторонами узгоджено покарання, яке повинна понести обвинувачений, а саме за злочин, передбачений ч.1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів з корисливих мотивів, призначити покарання у вигляді 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ч.2 ст. 185 КК України, з врахуванням положень ст. 69 КК України та враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, зокрема: повне визнання своєї вини у вчиненні зазначеного злочину, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування заподіяної шкоди, враховуючи його молодий вік, призначити покарання у вигляді 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1020 грн.

Розглядаючи в порядку ч.3 ст. 474 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_3 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, дав згоду на призначення узгодженого покарання.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. А також, відповідно до ч.5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , передбачений ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України та у вчиненні яких він визнав себе винуватим, згідно із вимогами ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, від яких потерпілою є ОСОБА_5 .

В статті 471 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про примирення. Надана суду угода про примирення від 07 травня 2020 року у вказаному провадженні відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 , які підтримують та просять затвердити угоду про примирення, думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди, вивчивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч.3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, з`ясувавши у потерпілої, що вона розуміє наслідки укладання угоди та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про примирення від 07 травня 2020 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , та визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України, за викладених в угоді обставин, та з врахуванням пом`якшуючих обставин, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, на підставі ч.1 ст. 69, ч.1 ст. 70 у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 07 травня 2020 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003085 від 22 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених:

- ч.1 ст. 357 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;

- ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Речові докази:

- банківську картку № НОМЕР_1 , яка згідно постанови від 10 листопада 2019 року про визнання і приєднання до кримінального провадження №0003085 від 22 жовтня 2019 року речових доказів та передачу їх на зберігання, зберігається в камері зберігання речових доказів ТВП ГУНП в Тернопільській області повернути потерпілій ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили;

- інформація, що становити банківську таємницю, яка оглянута 16 грудня 2019 року, та знаходиться на CD-R диску на якому наявний надпис маркером №4669-ВБ, який згідно постанови від 16 грудня 2019 року про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів та передачу їх на зберігання, приєднано до матеріалів кримінального провадження №0003085 від 22 жовтня 2019 року залишити при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1