ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2020 року

м. Київ
справа № 712/1710/19

провадження № 51-5098км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
особи, яка подала касаційну скаргу, ОСОБА_5 (в режимі
відеоконференції),
адвоката ОСОБА_6 (у режимі
відеоконференції),
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2019 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 03 липня 2019 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2019 року на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284, ч. 3 ст. 477 КПК України ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, а кримінальне провадження за № 0005770 стосовно нього закрито у зв`язку з відмовою представника потерпілого від приватного обвинувачення.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 572,00 грн.
Прийнято рішення щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 03 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2019 року про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, із закриттям кримінального провадження без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржені судові рішення скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, вирішивши питання про направлення кримінального провадження для розгляду за підсудністю в межах юрисдикції різних апеляційних судів з Соснівського районного суду м. Черкаси до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Посилаючись на недотримання норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_5 зазначає, що суд першої інстанції, розглянувши справу з порушенням правил підсудності, в підготовчому судовому засіданні дійшов висновку про доведеність його винуватості без дослідження доказів у кримінальному провадженні, вказавши при цьому на визнання ним своєї вини, що не відповідає дійсності. Касатор вважає, що судом прийнято необґрунтоване рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 191 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим, тоді як за наявності безумовних підстав кримінальне провадження стосовно нього підлягало закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою представника потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. При цьому судом не розглянуто його клопотання про передачу кримінального провадження за підсудністю та про звільнення його від кримінальної відповідальності та усупереч вимогам ч. 2 ст. 124 КПК України покладено на нього судові витрати у кримінальному провадженні за відсутності ухваленого стосовно нього обвинувального вироку. За твердженням ОСОБА_5 апеляційним судом зазначені порушення, на які він посилався у своїй апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції, були залишені поза увагою.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні суду касаційної інстанції ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 , який представляє його інтереси, підтримали касаційну скаргу і просили її задовольнити з наведених у ній підстав.
Прокурор ОСОБА_7 вважала, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, не погодившись з доводами щодо незаконного стягнення з ОСОБА_5 процесуальних витрат.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Мотиви Суду
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим (ст. 370 КПК України).
Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України (в редакції КПК України від 05 серпня 2018 року) кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, крім вчиненого організованою групою, або шкода від якого завдана державним інтересам) є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення і може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого.
За приписами ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, до суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, а саме привласненні чужого майна, яке було йому ввірене.
Представником потерпілого ТОВ «ЛНЗ» ОСОБА_8 до суду подано клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з повним відшкодуванням останнім завданих підприємству збитків та відсутністю будь-яких претензій морального та матеріального характеру (а. п. 59 ).
Прослуховуванням аудіозапису судового засідання суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 не заперечував проти закриття кримінального провадження стосовно нього на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Це підтверджує і сам ОСОБА_5 у своїй касаційній скарзі.
Оскільки відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, з яким з огляду на вищезазначені норми кримінального процесуального закону погодився також і апеляційний суд.
Однак, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, суд першої інстанції водночас постановив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 191 КК України і у своїй ухвалі зазначив, що таке рішення прийнято ним на підставі вивчення зібраних у кримінальному провадженні доказів, та при цьому послався на повне визнання ОСОБА_5 своєї вини, його щире каяття та підтвердження обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, а також його прохання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за нереабілітуючою підставою.
Крім цього, із даних журналу судового засідання, які підтверджуються аудіозаписом судового засідання суду першої інстанції, убачається, що таке рішення прийнято ним у підготовчому судовому засіданні, під час якого прокурором не долучалися до кримінального провадження та відповідно не досліджувалися судом докази винуватості ОСОБА_5 , а останній не визнавав своєї вини, не висловлював щирого каяття та не підтверджував обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.
При цьому під час закриття кримінального провадження на підставі відмови потерпілого від обвинувачення суд фактично визнає відсутність самого обвинувачення щодо особи, а тому не потрібно встановлювати ні сам факт вчинення кримінального правопорушення, ні винуватість чи невинуватість такої особи. За таких обставин не потребують перевірки судом докази, а також немає необхідності в дослідженні того, чи було дотримано інші вимоги процесуального закону під час провадження у справі.
Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження на підставі відповідної ухвали суду, що виключає одночасне прийняття ним рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою підставою.
Також колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги щодо незаконного стягнення з ОСОБА_5 на користь держави витрат, пов`язаних із залученням експертів, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України таке стягнення проводиться з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку.
Проте вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, залишилися поза увагою апеляційного суду.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПКУкраїни, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій стосовно ОСОБА_5 слід змінити.
З цих підстав Суд ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2019 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 03 липня 2019 року стосовно ОСОБА_5 змінити.
Виключити із зазначених ухвал рішення про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та про стягнення з нього процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, у сумі 572,00 грн.
Виключити з мотивувальної частини ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 квітня 2019 року посилання на визнання ОСОБА_5 своєї вини та щире каяття у вчиненому, підтвердження обставин вчиненого кримінального правопорушення та прохання про звільнення від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою підставою, вивчення судом зібраних у кримінальному провадженні доказів.
У решті судові рішення стосовно ОСОБА_5 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3