Справа № 206/2044/20
Провадження № 1-кс/206/155/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2020 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000394, внесеному до ЄРДР 06.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ
12.05.2020 на адресу Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора про арешт майна, в якому прокурор просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , частина якої належить ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серії та номер: НОМЕР_2 , виданий 13.06.2000, видавник: Павлоградський МВ УМВС України в Дніпропетровській області, та частина якої належить ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серії та номер: НОМЕР_4 , виданий 15.02.2018 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. В обґрунтування прокурором вказано, що у провадженні СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000394 від 06 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Установлено, що в період часу з липня 2019 року по березень 2020 року, невстановлена особа, шляхом обману, заволоділа спадковим майном ОСОБА_8 , яке складалось з: квартири АДРЕСА_2 та частини квартири АДРЕСА_1 , спричинивши матеріального збитку спадкоємиці за законом ОСОБА_7 . Досудовим розслідуванням кримінального провадження установлено, що приблизно в червні липні 2019 року померла ОСОБА_8 , яка проживала самостійно за адресою: АДРЕСА_3 . Так, 10.12.2019 року, приватним підприємством «ПРОМ БТІ», виготовлений технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 та на квартиру АДРЕСА_1 . Замовником технічної інвентаризації об`єктів нерухомості вказана особа на ім`я ОСОБА_9 . У подальшому, невстановленою особою, 24.12.2019 року, в Індустріальному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області отримано повторне свідоцтво про смерть ОСОБА_8 . Далі, 26.12.2019 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 відкрито спадкову справу №21/2019 після померлої в червні липні 2019 року ОСОБА_8 . Спадкоємцем якої вказана особа на ім`я ОСОБА_9 . Після чого, 17.02.2020 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , виданий дублікат договору купівлі продажу від 15.12.1997 року, зареєстрований у реєстрі за № 10013 спадкоємцю ОСОБА_9 замість втраченого. Указаний дублікат отримано ОСОБА_12 , яка діяла за довіреністю від ОСОБА_9 , посвідченою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 .

Відповідно до вказаного договору, 15.12.1997 року, ОСОБА_8 придбала у власність квартиру АДРЕСА_2 .

Потім, 25.02.2020 року, ОСОБА_14 , завідуючою Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, виданий дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою 07.04.2006 за реєстром №3-2017, громадянці України ОСОБА_9 , яка є спадкоємцем громадянки ОСОБА_8 , замість втраченого. Вказане свідоцтво посвідчує, що спадкоємицями майна померлої ОСОБА_15 у вигляді: квартири АДРЕСА_1 є її дочки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , кожна з яких отримала у спадщину частини означеної квартири, інших спадкоємців за законом зазначено не було. Після того, як ОСОБА_9 були отримані всі необхідні дублікати документів, що стосувались об`єктів нерухомості належних померлій ОСОБА_8 , вони були подані до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 . Потім, 28.02.2020 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначено, що спадкоємцем майна померлої ОСОБА_8 є її рідна сестра ОСОБА_9 , яка отримала спадщину, що складається з: квартири АДРЕСА_2 (спадкова справа № 21/2019, зареєстровано в реєстрі за №58) та частини квартири АДРЕСА_1 (спадкова справа № 21/2019, зареєстровано в реєстрі за №57). Право власності на квартири підлягає державній реєстрації. Наступного робочого дня, 02.03.2020 року, ОСОБА_9 , подарувала, безоплатно передала, частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_16 . Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 за № 229 від 02.03.2020. Того ж дня, 02.03.2020 року, ОСОБА_9 , продала квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_17 за 131700 гривень. Договір купівлі - продажу посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 за № 228 від 02.03.2020. Будучи допитаною в якості потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , показала, що вона народилась у 1963 році у м. Вільнюс, ЛРСР, в родині, яка складалась з: матері ОСОБА_15 , 1930 р.н., батька ОСОБА_18 , 1928 року народження та рідної сестри ОСОБА_19 , 1956 року народження. У 1979 році вона, її мати та сестра переїхали на постійне місце проживання в Україну, місто Дніпропетровськ. Батько - ОСОБА_18 залишився проживати у Вільнюсі, у подальшому помер у 1993 році. Мати - ОСОБА_15 померла у 2005 році, та єдиними спадкоємцями за законом була вона та її рідна сестра ОСОБА_8 . Наявність інших близьких родичів, а тим більше рідної сестри ОСОБА_20 категорично заперечила. Зі своєю рідною сестрою ОСОБА_8 вона не спілкувалась з 2018 року, про обставини її смерті та спадкування її майна дізналась тільки 07.05.2020 року. Вважає, що об`єктами нерухомості, якими володіла її сестра заволоділи невідомі особи шахрайським шляхом, оскільки вона є єдиною спадкоємицею її майна за законом. У ході розслідування кримінального провадження, визнано речовими доказами спадкове майно ОСОБА_8 , яке складалось з: квартири АДРЕСА_2 та частини квартири АДРЕСА_1 , про що, 12.05.2020 року, винесена відповідна постанова. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, установлено, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_17 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , паспорт громадянина України, серії та номер: НОМЕР_6 , виданий 11.11.2013, видавник: Бабушкінський РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Крім того, відповідно до цього ж реєстру, частина квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серії та номер: НОМЕР_2 , виданий 13.06.2000, видавник: Павлоградський МВ УМВС України в Дніпропетровській області. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Друга половина означеної квартири належить потерпілому у кримінальному провадженні ОСОБА_7 . Так, 07.05.2020 року, від потерпілої ОСОБА_7 надійшло клопотання про накладення арешту на вищезазначене нерухоме майно, з метою його збереження. Враховуючи, що нерухоме майно визнано речовим доказом, тому необхідно забезпечити його збереження, в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, до прийняття остаточного рішення по справі, шляхом накладення арешту. Так, невстановленою особою вже було одного разу здійснено повне відчуження всього майна на користь третіх осіб, тому необхідно заборонити розпорядження цим майном, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до подальшої передачі майна (продажу, дарування).

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник потерпілої ОСОБА_4 у судовому засіданні просила клопотання задовольнити частково та накласти арешт лише на частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 .

Вислухавши доводи та пояснення прокурора та представника потерпілої, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове у кримінальному провадженні № 0000394, внесеному до ЄРДР 06.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно постанови від 12.05.2020 прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом.

В підтвердження обставин викладених у клопотанні, прокурором було долучено наступні копії: витяг з ЄРДР; протокол огляду від 08.05.2020, протокол допиту потерпілого від 07.05.2020, протокол допиту свідка від 07.05.2020, копію свідоцтва про смерть, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, технічний паспорт на квартиру, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, довідка від 26.02.2020, копія договорів дарування та купівлі-продажу, свідоцтва про право на спадщину за законом та інші копії документів.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Таким чином, слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту на частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_21 , оскільки прокурором не доведено ризик відчуження цієї частки квартири та накладення арешту на цю частку квартири може суттєво позначитися на інтересах потерпілої.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя проаналізувавши зміст поданого прокурором клопотання та доданих до нього матеріалів, враховуючи обставини встановлені в ході судового розгляду, та наявності ризику відчуження частки квартири, яка належить ОСОБА_6 , що може перешкодити кримінальному провадженню, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково, в частині накладення арешту у вигляді заборони будь-яким особам розпоряджатися (відчужувати) частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 104, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000394, внесеному до ЄРДР 06.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт у вигляді заборони будь-яким особам розпоряджатися (відчужувати) частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серії та номер: НОМЕР_2 , виданий 13.06.2000, видавник: Павлоградський МВ УМВС України в Дніпропетровській області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_22 .
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.
Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1