Справа № 345/1329/19
Провадження № 11-кп/4808/118/20
Категорія ч.4ст. 358КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) прокурора, яка брала участь у розгляді провадження судом першої інстанції- прокурора Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , на вирок Калуського міськрайонного суду від 23 грудня 2019 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), предбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку

АДРЕСА_1 ,

раніше не судиму,-

визнано невинуватою по пред`явленому їй обвинуваченню за ч.4 ст. 358 КК, та виправдано за відсутності у її діяннях складу кримінального правопорушення.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_9 , являючись фізичною особою підприємцем, здійснювала роздрібну торгівлю товарами у тимчасовому торговому павільйоні, розташовану на АДРЕСА_2 .

На підставі договору оренди від 17.06.2003 року, укладеного між Калуською міською радою та підприємцем ОСОБА_9 , остання використовувала на правах строкового платного користування (оренди) земельну ділянку площею 0,0068 га, розташовану на АДРЕСА_2 , яку передано їй для розміщення тимчасового торгівельного павільйону терміном до 01.01.2004 року.

В подальшому на підставі заяв підприємця ОСОБА_9 , які розглядались на сесіях Калуської міської ради, строк договору оренди неодноразово продовжувався.

Зокрема, рішенням сесії Калуської міської ради від 21.07.2005року №764 задоволено заяву підприємця ОСОБА_9 та укладено з нею договір оренди землі від 18.08.2005 року, яким продовжено строк оренди згаданої земельної ділянки до 30.12.2006 року.

Аналогічно, Калуської міської ради від 22.07.2007 року №219 задоволено заяву підприємця ОСОБА_9 та укладено з нею додаток №1 до договору оренди землі від 18.08.2005 року, яким продовжено строк оренди згаданої земельної ділянки до 31.12.2007 року.

Також, рішенням сесії Калуської міської ради від 23.04.2009року №886 задоволено заяву підприємця ОСОБА_9 та укладено з нею додаток №3 до договору оренди землі від 18.08.2005 року, яким продовжено строк оренди згаданої земельної ділянки до 23.04.2010 року.

В подальшому, незважаючи на те, що рішенням сесії Калуської міської ради від 02.12.2010 року №34 задоволено заяву підприємця ОСОБА_9 про продовження строку оренди згаданої земельної ділянки до 24.04.2013 року, остання додаткову угоду не підписала та в Державному реєстрі земель не зареєструвала.

У зв`язку з цим, рішенням Калуської міської ради від 25.10.2012 року №1563 «Про вилучення земельних ділянок у суб`єктів підприємницької діяльності» припинено договір оренди землі від 18.08.2005 року, укладений між Калуською міською радою та підприємцем ОСОБА_9 на земельну ділянку площею 0,0068 га, яка знаходиться на пр. Лесі Українки, для розміщення тимчасового торгового павільйону.

Знаючи про втрату права оренди згаданої земельної ділянки, підприємець ОСОБА_9 в порушення вимог ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі», продовжила її використання у підприємницькій діяльності. При цьому, упродовж 2012 лютого 2017 років до Калуської міської ради про укладення (пролонгацію) договору оренди зазначеної земельної ділянки не зверталась.

На початку 2017 року ОСОБА_9 , переслідуючи мету незаконно легалізувати право користування земельною ділянкою, вирішила зареєструвати через Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради, завідомо підроблену Додаткову угоду до договору оренди землі від 18.08.2005 року.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, при невстановлених слідством обставинах, ОСОБА_9 отримала від невстановлених слідством осіб Додаткову угоду до договору оренди землі №54 від 18.08.2005 року, укладену нібито 12.02.2015 року між Калуською міською радою та підприємцем ОСОБА_9 , в яку було внесено завідомо неправдиві відомості про те, що, згідно рішення сесії Калуської міської ради №2906 від 30.01.2015року, продовжено термін оренди земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_3 , для розміщення її торгового павільйону №190 на строк до 12.09.2017 року, хоча насправді на сесії Калуської міської ради 30.01.2015 року дане питання не розглядалось та із заявою ОСОБА_9 про поновлення (укладення) договору оренди вказаної вище земельної ділянки до міської ради не зверталась.

В подальшому підприємець ОСОБА_9 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, 10.03.2017 року звернулась в сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради, що в м. Калуші по вул. Б. Хмельницького,52, із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме щодо реєстрації оренди землі кадастровий номер :10:007:0010 площею 0,0068 га та особисто надала оригінали документів, а саме: договір оренди від 02.06.2003 року укладений між Калуською міською радою та ОСОБА_9 , тобто використала завідомо підроблений документ Додаткову угоду до договору оренди землі №54 від 18.08.2005 року, укладену 12.02.2015 року.

Не будучи обізнаним із злочинними намірами підприємця ОСОБА_9 , цього ж дня, державним реєстратором сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради зареєстровано заяву ОСОБА_9 щодо реєстрації оренди землі кадастровий номер :10:007:0010 площею 0,0068 га, на підставі наданої останньою завідомо підробленої Додаткової угоди від 18.08.2005 року, нібито укладеної 12.02.2015 року між Калуською міською радою та підприємцем ОСОБА_9 .

При цьому ОСОБА_9 , яка письмового звернення до Калуською міської ради про продовження (укладення) договору оренди згаданої земельної ділянки не подавала, достовірно було відомо, що вказане питання на сесії Калуської міської ради не розглядалось, Додаткова угода до договору оренди від 18.08.2005 року не укладалась, а викладені в цій Додатковій угоді відомості, є завідомо неправдивими.

На підставі поданих підприємцем ОСОБА_9 документів, в тому числі підробленої Додаткової угоди до договору оренди землі від 18.08.2005 року , нібито укладеної 12.02.2015 року між Калуською міською радою та підприємцем ОСОБА_9 , в яку внесені завідомо неправдиві відомості про те, що згідно рішення сесії Калуської міської ради №2906 від 30.01.2015 року продовжено термін оренди земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_3 , для розміщення її торгового павільйону №190 на строк до 12.09.2017року, сектором державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради 20.03.2017 року проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_3 , для розміщення підприємцем ОСОБА_9 торгового павільйону №190 на строк до 12.09.2017 року.

Однак, суд своє рішення мотивував тим, що в діянні обвинуваченої ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ч.4 ст.358 КК, тому її визнав невинуватою та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК, оскільки стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом вину ОСОБА_9 в інкримінованому її злочині.

У своїй АС прокурор, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповноти судового розгляду. Зокрема, суд не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Отже, мотиви, викладені у виправдальному вироку суду, вказують на те , що аналіз досліджених під час судового слідства доказів проведено односторонньо, а їх юридична оцінка-упереджена.

Просить вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2019 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 н.м. д.г., що становить 850 грн.

В ч.3 ст.404 КПК передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Під час апеляційного розгдяду прокурором ОСОБА_15 подано копію протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12.07.2018 року, копію постанови про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 23.07.2018 року, копію рішення Калуськогоміськрайонного суду від 08.04.2019 року ( а.с.231-238), впорядку ч.3 ст.404 КПК.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали подану АС, просять скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 н.м. д.г., що становить 850 грн. та на підставі ч.5 ст.74 цього Кодексу звільнити її від призначеного покарання з підстав зазначених в ст.49 названого Кодексу, пояснення ОСОБА_9 та її захисника, які заперечили доводи АС, просять вирок залишити без змін, перевіривши матеріали справи та додані документи, переглянувши окремі записи перебігу судового розгляду, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС прокурора слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції не дотримався, а навпаки допустив непоправні істотні порушення матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412 КПК підставою для скасування вироку є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити справедливий вирок.

Відповідно до положень ч.1 ст. ст. 91 КПК, у кримінальному провадженні крім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Згідно п.2 ч. 3 ст.374 КПК, у мотивувальній частині вироку, крім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та статті закону України про кримінальну відповідність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Як вбачається з виправдального вироку суду дії обвинуваченої ОСОБА_9 , кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

Проте в діянні обвинуваченої суд зазначив, що відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ч.4 ст.358 КК, тому її визнано невинуватою та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК .

Суд першої інстанції не навів у виправдальному вироку належним чином обґрунтованих мотивів такого рішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч.4 ст.358 КК законом передбачена відповідальність за використання такого документа, який завідомо підроблений, та надає особі якесь право. За приписом ч.4 ст.358 названого Кодексу використанням є така дія, яка реалізує надання особі такого права, якого вона не отримала в порядку, передбаченому законом.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом і спеціальною метою - використання підробленого документа, штампа, печатки чи бланка за призначенням як самим підроблювачем, так і іншою особою. Мета використання підробленого документа означає бажання винного набути певних суб`єктивних прав або звільнитися від юридичних обов`язків (приховати наявність вищої освіти, щоб за рахунок бюджетних коштів одержати другу вищу освіту. Якщо мета інша ( продемонструвати майстерність, поповнити колекцію ті ін.), склад злочину відсутній.

Мотиви виправдання обвинуваченої, викладені у мотивувальній частині вироку, на думку колегії суддів не являються безсумнівними та однозначними, оскільки є недостатніми, поверхневими та непереконливими, а тому не можуть слугувати беззаперечними підставами для висновку про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_9 .

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд не проаналізував досліджені докази у їх сукупності.

Фактично суд оцінив кожний доказ з огляду на версію сторони захисту, що не узгоджується з вимогами ст.94 КПК , згідно з якими суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції не навів переконливих мотивів, чому прийняв одні докази та відкинув інші. Зокрема показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не повному обсязі викладено у даному вироці. Свідок ОСОБА_11 , який займає посаду начальника відділу земельних ресурсів Калуської міської ради вказав в суді першої інстанції, що ОСОБА_9 з іншими особами приходила та цікавилась договором оренди, на що він повідомив, про припинення договору оренди землі. ОСОБА_11 візуально впізнав ОСОБА_9 в залі судового засідання в суді першої інстанції.

Також свідок ОСОБА_12 , яка працює головним спеціалістом відділу земельних ресурсів Калуської міської ради, пояснила суду, що вона в усній формі та рекомендованим листом повідомила ОСОБА_9 про припинення договору договору оренди землі. Дані показання свідків, викладені у вироку так, що за своїм змістом і обсягом не відповідають фактично даним в суді і це було перевірено в ході апеляційного розгляду.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_9 вказала, що Додаткову угоду до договору оренди землі від 18.08.2005 року вона підписувала дома, а не в органах державної влади.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції передчасно дійшов до висновку про відсутність у обвинуваченої умислу на використання завідомо підробленого офіційного документу, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення, оскільки використання підроблених документів становить суспільну небезпеку, навіть якщо не завдає шкоди певним особам в окремому випадку. Цей злочин посягає на саму основу функціонування обігу інформації в суспільстві, що ґрунтується в значній частині на довірі до документів і впевненості у тому, що відомості, засвідчені у документах, відповідають дійсності. Використання підробних документів підриває цю довіру. Враховуючи велику роль, яку відіграють документи в сучасному суспільстві, руйнування такої довіри має негативні наслідки для всієї системи обміну інформацією. Саме на протидію цій небезпеці і спрямована кримінальна відповідальність за підроблення документів. Формальний склад злочину в цьому випадку передбачений саме тому, що матеріальні наслідки чи їх відсутність у конкретному випадку не є суттєвими ознаками суспільної небезпеки, яку становить цей злочин.

Враховуючи те, що судом було допущено процесуальні порушення, які не можуть бути виправлені при апеляційному розгляді, в тому числі і ті, що визначені в ст.412 КПК як істотні, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно врахувати вказані в ухвалі порушення, повно й об`єктивно дослідити всі докази і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанці,ї згідно з ч.2 ст.415 КПК, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи АС ретельно вони підлягають дослідженню при новому розгляді.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно всебічно, повно та об`єктивно встановити фактичні обставини справи, які підтвердити доказами, оціненими відповідно до вимог КПК , з наведенням належних й достатніх мотивів та підстав ухвалення обвинувального чи виправдувального вироку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 415,418, 419 КПК колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді провадження судом першої інстанції- прокурора Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Калуського міськрайонного суду від 23 грудня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), предбаченого ч.4 ст.358 КК скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_5

ОСОБА_4