Справа № 340/190/17
Провадження № 11-кп/4808/169/20
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у кримінальному провадженні №0000014 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 11.02.2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 11 квітня 2020 року обвинуваченому

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується за ст. 115 ч. 2 п. 10, 152 ч. 4 КК України.

Суд мотивував ухвалу тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які визначено покарання від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, реальними залишаються ризики можливого ухилення обвинуваченого від суду, вчинення нових злочинів та здійснення тиску на свідків і потерпілих при звільненні з-під варти.

В апеляційній скарзі захисник оспорює обґрунтованість ухвали суду, вважає, що до підозрюваного можливо застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання.

Тримання під вартою є надто суворим запобіжним заходом. Обвинувачений був затриманий за підозрою у вчиненні злочинів за ст. 115 ч. 2 п. 10 та ст. 152 ч. 4 КК України. Проте, жодний ризик передбачений ст. 177 КПК України прокурором не доведений. Обвинувачений не має мети переховуватись від органів слідства. Протягом понад трьох років утримання його під вартою немає доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення злочинів, окрім знайденої крові обвинуваченого. Вказані прокурором формально існуючі ризики не можуть бути правовою підставою для продовження тримання його під вартою. Слід дати оцінку відсутності в клопотанні про продовження строку тримання під вартою обґрунтування неможливості запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Ризиків, що обвинувачений може впливати на свідків, потерпілих чи сховати або спотворити будь-яку річ чи документи, не існує, оскільки на даний час досудове слідство по справі закінчене, усі свідки у попередньому судовому засіданні допитані. Поляков проживає у ОСОБА_11 , за місцем проживання позитивно характеризується. Суд повинен врахувати той факт, що обвинувачений раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби, з встановлення певних обов`язків, передбачених законодавством.

В апеляційній інстанції:

- захисники та обвинувачений підтримали подану апеляційну скаргу, вважають, що суд прийняв необґрунтоване рішення, просять скасувати ухвалу суду;

- прокурор визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового процесу, проаналізувавши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим.

Висновок суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст. 176, 177, 178, 183 КПК України і ґрунтується на необхідності забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого на стадії завершення судового розгляду провадження.

Посилання апелянта на відсутність ризиків для продовження тримання ОСОБА_12 під вартою є необґрунтованими.

За даними зазначених матеріалів ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які може бути визначено покарання від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічне позбавлення волі. Така сувора санкція в поєднанні з невизнанням вини обвинуваченим дає підстави вважати, що він може ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу.

З таких же мотивів апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що суд не навів мотивів незастосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того, вказані доводи апелянта спростовуються мотивами суду про необхідність й доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою для забезпечення завершення судового розгляду.

На цій стадії судового провадження апеляційна інстанція позбавлена процесуальної можливості давати оцінку доказам причетності обвинуваченого до вчинених злочинів. Таку оцінку має робити суд першої інстанції.

За наведених обставин апеляційний суд прийшов до переконання про відсутність доцільності й законних підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, який не може гарантувати його належну процесуальну поведінку в суді.

Провадження перебуває на стадії завершення і при постановленні остаточного судового рішення суд визначить обвинуваченому остаточний запобіжний захід або скасує його.

Тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, ухвала суду без змін.

Апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції щодо необхідності вжити всі передбачені законом заходи для завершення судового розгляду в найкоротший термін з метою запобігання порушення розумних строків судового провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 11.02.2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5