Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________копія:_______
У Х В А Л А
Іменем України

26 грудня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «Рівненський лідчий ізолятор», матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2019 року у кримінальному провадженні №0000529 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2019 року, якою відносно ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів - до 25 січня 2020 року, та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням контролю за його виконанням на прокурора.

Згідно оскаржуваної ухвали, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, продовжено строком на 60 днів - з 27 листопада 2019 року по 25 січня 2020 року включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої вважає ухвалу суду незаконною та не обгрунтованою, оскільки, на його думку, вона ухвалена судом із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, без об`єктивного з`ясування обставин, без підтвердження їх доказами, дослідженими під час судового засідання. Вказує, що факт недослідження судом матеріалів провадження з приводу продовження строку дії запобіжного заходу призвів до неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду обставинам кримінального провадження, які згідно п.п.1,2 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування ухвали. Зазначає, що ризики, які існували у кримінальному провадженні, минули, а тому необхідность застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутня.

Суд першої інстанції, продовжуючи щодо обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів - до 25 січня 2020 року зазначив в ухвалі, що, враховуючи докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, та свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження, прийшов до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляджі тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Таким чином, колегія суддів виходячи із системного аналізу вказаної норми закону дійшла висновку, що єдиною підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, є доцільність його продовження, яку визначає суд першої інстанції, який розглядає судове провадження по суті.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку врахована доцільність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченій, відсутність будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування судом до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та всі інші обставини, з якими закон пов`язує вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 .

Доказів на спростування висновків суду матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду, по справі не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав до її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2019 року, якою відносно ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів до 25 січня 2020 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя-доповідач: ОСОБА_1