КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
представника установи ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», матеріали провадження з розгляду подання начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 .

Не погодившись з таким рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, а також винесеною із порушенням чинного законодавства, просить її скасувати та винести нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що посилання суду на те, що відносно нього вже застосовувалося умовно-дострокове звільнення, як на підставу для відмови в умовно-достроковому звільненні, є недоречним і не _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/374/2020 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ч. 3 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_1
ґрунтується на вимогах чинного законодавства, зокрема ст. 81 КК України, оскільки цю частину покарання він відбув і до того ж те, що він був раніше засуджений та був звільнений умовно-достроково було враховано судом при призначенні йому покарання.
Звертає увагу й на те, що він повністю виплатив позов та повністю усвідомив свій вчинок і щиро розкаюється у вчиненому злочині, став на шлях виправлення і не становить суспільної небезпеки, підтримує родинні відносини, ввічливо ставиться до працівників установи, і в його особистості відбулися зміни, які створюють у нього готовність до самокерованої, правослухняної поведінки в суспільстві, а головною умовою для умовно-дострокового звільнення, відповідно до ст. 81 КК України, є доведення саме того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своєї виправлення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та представника установи ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення внаслідок законності та обґрунтованості судового рішення, перевіривши матеріали провадження з розгляду клопотання начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 та матеріали особової справи засудженого, надані в копіях, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів провадження, 02 жовтня 2019 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , на підставі ст. 81 КК України, який фактично відбув не менше 3/4 строку призначеного покарання за вироком суду.

Під час розгляду вказаного клопотання, судом встановлено, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2016 року за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 296, ст.ст. 70, 71 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна і строк покарання відбуває з 27.11.2014 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27.11.2014 року по 10.10.2016 року включно.
У державній установі «Білоцерківська виправна колонія №35» ОСОБА_6 відбуває покарання з 18.05.2017 року і станом на 27.09.2019 року відбута частина покарання становить 6 років 8 місяців 13 днів. Згідно характеристики та довідки стягнень та заохочень на засудженого ОСОБА_6 , останній, за час відбування покарання характеризується позитивно, має 6 (шість) заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Стягнення, яві він отримував за порушення порядку відбування покарання, були накладені до вступу вироку в законну силі і на даний час погашені.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вирішуючи питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання з підстав, зазначених у клопотанні начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35», з огляду на ту обставину, що до ОСОБА_6 судом вже неодноразово, а саме тричі, застосовувалось умовно-дострокове звільнення, під час яких він вчинив нові тяжкі злочини, а також особливо тяжкий корисливий злочин проти здоров`я особи, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_10 не довів своє виправлення, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції, виходячи з того, що, хоча у поведінці засудженого ОСОБА_6 і мають місце позитивні тенденції, проте, з урахуванням вищевказаних обставин, вони не доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Апеляційні твердження засудженого ОСОБА_6 щодо необґрунтованості висновку суду про відсутність підстав для його звільнення та невірної оцінки судом тієї обставини, що, на час звернення адміністрації установи з поданням про його умовно - дострокове звільнення, він відбув певний строк покарання, позитивно характеризується, має 6 заохочень, і в його особистості відбулися зміни, які створюють у нього готовність до самокерованої, правослухняної поведінки в суспільстві, тобто своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наявність позитивної характеристики та кількість заохочень, які засуджений ОСОБА_6 отримав протягом лише фактично чотирьох років відбування покарання, більшу частину з яких вже у 2019 році, не можуть з достатньою повнотою свідчити про його сумлінну поведінку та виправлення, а тому суд першої інстанції дійшов ґрунтовного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання.
Таким чином, рішення суду про відмову у задоволенні клопотання начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування та звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 , - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

_________________ ___________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3