Справа № 638/7740/19
Провадження № 1-кп/638/682/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000249 від 17.01.2019 за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадження Дзержинського районного суду м.Харкова надійшло кримінальне провадження №0000249 від 17.01.2019 за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Судом обговорено питання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Прокурор в судовому засіданні вважала за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, посилаючись на наявність та не зменшення ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, оголошений у міжнародний розшук, може переховуватись від суду, не має міцних соціальних зв`язків на території України, не одружений, до арешту не працював, може впливати на потерпілу та свідків.

Захисник заперечував проти клопотання вказуючи на недоведеність ризиків та відсутність відповідей з медичної частини державної установи «Харківський слідчий ізолятор» щодо наявності захворювань його підзахисного.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника та просив змінити запобіжний захід на не пов`язаний з позбавленням волі.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, останній перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, може перешкодити кримінальному провадженню, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, продовжити злочинну діяльність та вчиняти тиск на потерпілу та свідків, що вказує на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений може переховуватись від суду, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 .

Доводи та підстави, з яких обвинувачений просить змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 діб - до 12 червня 2020 року.
В задоволенні клопотання обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу відмовити.

Направити на адресу Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» запит щодо продуктивності ОСОБА_8 у судових засіданнях.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2