Дата документу 10.04.2020 Справа № 554/2950/20
Провадження № 1-кс/554/4685/2020
УХВАЛА
Іменем України

10 квітня 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

представника власника майна ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання слідчого СВ Полтавського ВП ГУНП України в Полтавській області поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000878 від 03.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням, в якому вказує, що у провадженні Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження за № 0000878 від 03.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, за фактом того, що 03.04.2020 року близько 13:40 год. за адресою АДРЕСА_1 , невідомі особи самовільно, всупереч установленому законом порядку, вчинили дії, правомірність яких оспорюється.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному встановлено, що під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , виявлено пошкоджені замки дверей, через які здійснюється вхід до приміщення перукарні.

Відповідно до інформації розміщеної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, встановлено, що власником нежитлового приміщення (перукарні) загальною площею 14,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , підставою виникнення якого є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 463 виданий 05.06.2019. На дане приміщення накладено арешт на підставі постанови про арешт майна державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області.

Крім цього, нежитлове приміщення загальною площею 19,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_8 , на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2004 року.

Допитана ОСОБА_6 , повідомила, що ОСОБА_9 19.04.2007 року був укладений договір іпотеки з ПАТ «Імексбанк». Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 12.03.2013 року було прийнято стягнути з ОСОБА_9 на користь ПАТ «Імексбанк» 116 342 грн. 77 коп., який був сплачений в повному обсязі. В подальшому ТОВ «АнСУ» викупило кредитний пакет у ПАТ «Імексбанк», у тому числі і договір іпотеки від 19.04.2007 року. У 2017 році була подана позовна заява ОСОБА_9 до ТОВ «АнСУ» про визнання договору іпотеки від 19.04.2007 року виконаним та його закриття. Знаючи про вказане, ТОВ «АнСУ» звернулося до приватного виконавця ОСОБА_10 та здійснили продаж частини перукарні площею 14,6 м.кв. ОСОБА_4 ОСОБА_9 подала позовну заяву про визнання торгів недійсними і скасування права власності за ОСОБА_11 . За ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01.10.2019 року по цивільній справі №554/9630/17 за позовом ОСОБА_9 до ТОВ «АНСУ» призначено судову економічну експертизу, відповідно до висновку експерта №2124 від 16.01.2020 року ОСОБА_9 в рахунок погашення просроченого кредиту згідно договору кредиту №534 від 19.04.2007 сплачено суму у розмірі 115650,38 грн., дана сума на 578,33 грн. перевищує суму гривневого еквіваленту заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Імексбанк», зазначеної в рішенні Апеляційного суду Полтавської області від 17.04.2013 року. 03.04.2020 року близько 13:45 год. ОСОБА_4 разом з невідомими особами зламали замки до чотирьох вхідних дверей, які ведуть до приміщення перукарні, заламавши руки ОСОБА_6 невідомі особи відтягли її та в подальшому стояли поряд із дверима та перешкоджали їй пройти до дверей та зупинити дані дії.

Опитаний ОСОБА_4 повідомив, що 03.04.2020 року близько 14:00 год. із своїми друзями прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходиться належне йому відповідно до свідоцтва про право власності приміщення загальною площею 14,6 м.кв, приміщення на той час було відчинене, потім прибула невідома особа, яка почала говорити, що вона є власником приміщення, але відповідних документів на дане приміщення не надала.

04.04.2020 року слідчим винесена постанова про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні нежитлових приміщень (перукарня) за адресою: АДРЕСА_1 , площею 19,1 кв.м. (що належить ОСОБА_8 ) та площею 14,6 кв.м. (що належить ОСОБА_4 ).

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Представники власника майна адвокат ОСОБА_7 та представника за довіреностю ОСОБА_6 просили клопотання задовольнити частково, а саме накласти арешт на нежитлове приміщення площею 14,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , передавши вказане приміщення на відповідальне зберігання ОСОБА_9 . При цьому пояснили, що ОСОБА_12 , яка проживає у сумісній з приміщенням перукарні квартирі, веде сімейний бізнес. Приміщення перукарні складається з кількох приміщень, зокрема з нежитлового приміщення 19,1 кв. м та 14,6 кв. м. На останнє приміщення ще у 2008 році Октябрським районним судом м. Полтави накладено арешт, який досі не знятий. Борг перед банком давно погашений, проте всупереч цьому у рахунок погашеного боргу продане приміщення. На даний час ведуться три судових процеси. Попри це ОСОБА_4 вирішив скористатися тим, що зараз карантин, вирішив заволодіти приміщенням перукарні, не дочекавшись рішення судів.

Власник майна ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 заперечували проти накладення арешту на майна, вказували, що арешт обмежує право власності ОСОБА_4 на мирне володіння майном.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з цим, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок чого, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Слідчий обґрунтовує накладення арешту на майно тим, що вказане майно є предметом вчинення злочину, його відчуження та розпорядження на час досудового розслідування може негативно вплинути на його повноту, об`єктивність та всебічність, призвести до приховування слідів вчинення злочину.

В цій частині слідчий суддя погоджується з аргументами слідчого, які узгоджуються приписами абз.2 ч. 1 ст. 170 КПК України, яким регламентовано, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Водночас відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладені приписи, слідчий суддя, приходить до висновку неможливість позбавлення права користуватися вказаним приміщенням, в якому ще до карантину здійснювалася правомірна підприємницька діяльність. У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає за необхідне передати на відповідальне зберігання вказаного речового доказу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , якою вказана правомірна підприємницька діяльність здійснювалася та якою оспорюється у судовому порядку право набуття права власності на нежитлове приміщення площею 14,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101, ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України ,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення, площею 19,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна №7672404, та нежитлове приміщення площею 14,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна №101, з позбавленням права відчуження, розпорядження до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Передати нерухоме майна, а саме нежитлове приміщення, площею 19,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна №7672404, та нежитлове приміщення площею 14,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна №101, на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Повний текст ухвали складено 15.04.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1