Справа № 359/4971/20
Провадження № 1кс/359/1412/2020
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 липня 2020 року м. Бориспіль
Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з технічною фіксацією клопотання слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0001402, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.06.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , неодруженого, офіційно не працевлаштованого, з неповною середньою освітою, раніше не судимого,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 звернувся із зазначеним клопотанням, погодженим з прокурором, в якому просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно клопотання, 29.06.2020 приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_8 перебували на АЗС «ОККО», що розміщена за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Проліски, вул. Кільцева, 1, де в цей час знаходилась ОСОБА_9 .

Під час спільного проведення часу, між ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, у якому ОСОБА_8 та ОСОБА_4 почали звинувачувати ОСОБА_9 у незаконному заволодінні мобільним телефон. Переконавшись, що ОСОБА_9 не здійснювала крадіжку телефону, конфлікт між ними було вичерпано, але неприязні стосунки залишились. В подальшому ОСОБА_9 направилась до місця свого проживання.

В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний намір, на незаконне заволодіння майном, належного ОСОБА_9 , що знаходилось за адресою: АДРЕСА_2 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, прослідкував за ОСОБА_9 , щоб дізнатися місце її проживання, де шляхом злому дерев`яних вхідних дверей, проник у житло, що перебуває у користуванні ОСОБА_9 . Знаходячись у даному приміщенні, ОСОБА_4 незаконно привласнював наступні речі: обігрівач марки «Electrolux» білого кольору, ноутбук «Dell» моделі «P28F» чорного кольору, мобільний телефон «Prestigio» моделі «Wize C1», WiFi роутер марки «Tp-link» моделі «TL-WR840N», а в цей же час, ОСОБА_8 наніс два удари кулаком правої руки в щелепу зліва, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Після вчинення відкритого викрадення чужого майна, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 покинули місце проживання ОСОБА_9 з викраденим майном останньої та мали можливість розпорядитися вищезазначеним майном на свій розсуд.

В подальшому, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 були затримані безпосередньо після вчинення злочину, а речі були належним чином вилучені та долучені до матеріалів кримінального провадження.

29.06.2020, ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення - злочину обґрунтовується наступними доказами:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) у ОСОБА_9 від 29.06.2020;

-протоколом огляду місця події від 29.06.2020 за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_9 , під час якого вилучено сліди папілярних ліній;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 29.06.2020, яка підтверджує факт відкритого викрадення належного їй майна у хронологічному порядку;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.06.2020;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29.06.2020, який підтвердив факт того, що до житла ОСОБА_9 проникло двоє осіб;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.06.2020, який підтвердив факт того, що29.06.2020 близько 05 год. 00 хв. у будинку АДРЕСА_3 хтось занадто сильно стукав.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на с трок від 4 до 8 років, а тому будучи обізнаним про вид та розмір покарання, що йому загрожує, може переховуватися від органу досудового розслідування, та/або суду, чим унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та потерпілу ОСОБА_9 , оскільки останні дали показання, які викривають підозрюваного у вчиненні злочину, а також підозрюваному відома адреса проживання потерпілої.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення щодо власності, оскільки не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, офіційно не працює та відповідно не має постійного джерела доходів, крім того на розгляді Бориспільського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України.

У поданому клопотанні слідчий зазначає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Отже, слідчий вважає, що у даному випадку до підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти їм.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив обрати по відношенню до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Підозрюваний проти клопотання заперечував, не визнає своєї вини та оскільки перебував у стані сп`яніння не пам`ятає усіх подробиць того дня, коли нібито було скоєно злочин та просив не позбавляти його волі.
Захисник підозрюваного проти клопотання заперечив, посилаючись зокрема на можливу необґрунтованість підозри та відсутність доказів про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Заслухавши позицію прокурора, підозрюваного та захисту, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Однак, є всі підстави для обрання іншого запобіжного заходу у виді домашнього арешту з визначенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.
Так, у відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи чи навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно доданих до клопотання матеріалів ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186 КК України. Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині обґрунтування свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальні правопорушення за викладених обставин.
Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих слідчим та/або прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
Згідно поданого клопотання, дії підозрюваного ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 3 ст. 186 КК України як розбій поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

У кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013 року, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).
На думку судді, в жодному випадку такий суспільний інтерес, не може бути вище вимог Конституції України, відповідного Законодавства України та запровадженого порядку притягнення особи до відповідальності.
В той же час, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).
У цьому зв`язку, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який вчинено в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено показами останнього наданими у судовому засіданні згідно яких останній не пам`ятає обставин вчинення злочину, та не визнає своєї вини, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який має визначене місце проживання, міцні соціальні зв`язки, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
В цьому випадку, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід відмовити, та, вважати достатнім на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків визначених ст.194 КПК України, з метою уникнення можливості вчинення дій визначених ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-198, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту терміном на два місяці з визначенням наступних обов`язків: не залишати місця проживання в АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_4 ) в період часу з 22.00 год. до 08.00 год. наступного дня; повідомляти слідчого про необхідність виходу з будинку в період дії карантинних заходів та мету такого виходу; з`являтись за викликом до слідчого в кримінальному провадження та прокурора або суду (слідчого судді); не спілкуватись з іншим підозрюваним, свідками та потерпілою в даному кримінальному провадженні; не вживати спиртних напоїв протягом дії запобіжного заходу.

Строк дії обов`язків для ОСОБА_4 становить до 24.00 год. 30.08.2020 року.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залу і суду.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду, а для підозрюваного з моменту отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги.

Оголошення повного тексту ухвали слідчого судді здійснено 03.07.2020 року.
Слідчий суддя: ОСОБА_1