Провадження № 11-кп/4820/173/20
Справа № 675/1870/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Замкова виправна колонія №58» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Ізяславського районного суду від 17 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , такого, що відбуває покарання в ДУ «Замкова виправна колонія №58»,

про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу Ізяславського районного суду від 17 грудня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Уважав, що місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права.

Указував, що перебував в установах попереднього ув`язнення, куди доставлявся для розгляду єдиного кримінального провадження, а тому увесь цей строк його перебування підлягає до перерахунку відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Більше того, на його думку, місцевим судом порушено його права як засудженого, верховенство права в цілому.

Посилався на те, що іншими судами враховуються положення ч.5 ст.72 КК України та перераховуються строки попереднього ув`язнення у строки покарання, а вказаний місцевий суд не діє в межах чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання доводів, викладених у апеляційній скарзі; заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Ізяславського районного суду з клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Зокрема, просив зарахувати у строк відбуття покарання за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року час його перебування: з 09 липня 2002 року по 02 вересня 2005 року, з 13 лютого 2012 року по 29 червня 2012 року та з 20 серпня 2016 року по 22 серпня 2019 року у Черкаському слідчому ізоляторі; з 12 квітня 2011 року по 02 вересня 2011 року, з 09 грудня 2012 року по 09 лютого 2013 року та з 07 березня 2015 року по 27 квітня 2015 року у Київському слідчому ізоляторі; з 21 листопада 2011 року по 23 січня 2012 року та з 07 серпня 2015 року по 26 лютого 2016 року у Хмельницькому слідчому ізоляторі.

Законом України №838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, який вступив в дію 24 грудня 2015 року, в ч.5 ст.72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення були внесені зміни.

Так, відповідно до ч.5 ст.72 КК України у зазначеній редакції зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається, у тому числі, строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до Закону України №2046-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року, ч.5 ст.72 КК викладено у такий редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті».

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Отже попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Згідно з ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17, провадження № 13-31кс18), на яку ОСОБА_8 посилався при зверненні до місцевого суду та в доводах апеляційної скарги, викладено правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання).

Згідно цього висновку, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону №838-VIII); якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію; якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-VIII (пряма дія Закону №2046-VIII).

Як випливає з матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджений вироком судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року за ст.ст.69, 190-1, ч.2 223 КК України в редакції 1960 року, ч.4 ст.187 КК України в редакції 2001 року, ст.42 КК України в редакції 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Згідно ухвали колегії суддів судової палати Верховного Суду України від 09 липня 2002 року цей вирок щодо ОСОБА_8 залишено без змін, відтак він набув законної сили.

Ухвалою Ізяславського районного суду від 17 серпня 2016 року було задоволено клопотання засудженого та зараховано у строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 затримання та тримання під вартою як запобіжний захід з 12 квітня 1998 року по 09 липня 2002 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Отже, попереднє ув`язнення застосовувалось до засудженого ОСОБА_8 з 12 квітня 1998 року по 09 липня 2002 року. Тому колегія суддів приходить до висновку, що питання зарахування засудженому ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення у строк покарання у цьому кримінальному провадженні судом уже вирішено.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що перебування у слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили у розумінні ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року не є попереднім ув`язненням.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Проте ОСОБА_8 не зазначено, яке саме його право зазнало порушення та за якою ознакою його було дискриміновано. Також не доведено, що обставини, у яких національними судами приймались відмінні рішення щодо інших осіб, були однаковими з обставинами, про які вказує засуджений ОСОБА_8 у своїй заяві.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевий суд дійшов переконливого та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_8 положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VІІІ від 26 листопада 2015 року.

За наведених обставин апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2019 року щодо відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4