ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1940/20 Справа № 205/954/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжено до 02.07.2020 року включно.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ризики, що були підставою для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою та продовження такого заходу, на сьогодні не перестали існувати.
Слідчий суддя вважав встановленими ризики, що зазначені прокурором для даного провадження, що передбачені ст.177 КПК України, на даний час залишаються актуальними. Зокрема, те, що обвинувачений, в разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, потенційно зможе ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, яке, відповідно до положень ст.12 КК України, належить до категорії тяжких, оскільки не має постійного місця проживання на території України, є громадянином іншої держави Республіки Азербайджан.
Також слідчий суддя врахував посилання прокурора на потенційний ризик продовження скоєння обвинуваченим злочинів, остільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, раніше маючи незняту і непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення аналогічних злочинів.

В апеляційній скарзі:
- обвинувачений просить дану ухвалу скасувати, відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вважає вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що слідчий суддя при винесенні рішення щодо продовження тримання під вартою користувався лише упередженою думкою, оскільки він є громадянином іншою країни, а також він не збирається переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ризики, що були підставою для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою та продовження такого заходу, на даний час продовжують існувати. Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, потенційно зможе ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, яке, відповідно до положень ст.12 КК України, належить до категорії тяжких. Він не має постійного місця проживання на території України, є громадянином іншої держави - Азербайджану. Також є потенційний ризик продовження скоєння обвинуваченим злочинів, остільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, при цьому маючи незняту і непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення аналогічних злочинів.
Колегія суддів вважає, що вказані ризики доведені і продовжують існувати, остільки, беручи до уваги відсутність будь-яких відомостей щодо матеріального стану та місця проживання обвинуваченого, суд правильно прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави і про необхідність продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам діючого КПК України так і особі обвинуваченого.
Колегія суддів зазначає, що судовий розгляд в районному суді вже знаходиться на завершальній стадії.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру скоєного, що інкримінується обвинуваченому, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Колегія суддів також вважає, що даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене відповідно до норм процесуального закону, таким, яке ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження обвинуваченого, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду, - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

______________ ___________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4