УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.01.2020 Справа №607/5919/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши в залі суду заяву захисника засудженого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000033 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

за участю: прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 , засудженого ОСОБА_7

встановив:

Захисник ОСОБА_10 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2015 року, яким ОСОБА_7 було засуджено за ч.2 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі. Вказана заява мотивується тим, що на момент проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000033 була допитана свідок ОСОБА_12 , яка під час судового розгляду не допитувалась судом, а тому суд не оцінював її показання, які можуть (могли) вплинути на рішення суду. Крім цього, потерпілий ОСОБА_11 в судах всіх інстанцій давав послідовні показання щодо невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу відносно нього. Також він, потерпілий, подав 21 березня 2017 року відповідну заяву до Тернопільської місцевої прокуратури по обставинах розбійного нападу відносно нього, який мав місце 12 лютого 2015 року, що є визначальним у встановленні винуватості ОСОБА_7 . При цьому, свідок ОСОБА_12 не змогла надати суду показань з об`єктивних причин, а саме через те, що працівники правоохоронних органів перешкоджали явці даного свідка шляхом погроз в її адресу. Унаслідок наведеного захисник просить скасувати вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2015 року та постановити виправдувальний вирок за наслідками розгляду заяви у кримінальному провадженні №0000033 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Суд, розглянувши заяву сторони захисту, дослідивши докази у кримінальному провадженні, у тому числі й ті, питання про повторне дослідження було підняте ініціатором заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, вважає, що заяву захисника засудженого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000033 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами необхідно залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2015 року, згідно якого ОСОБА_7 було засуджено за ст.395, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна без змін, виходячи з наступних мотивів.

Згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 13 листопада 2015 року, ОСОБА_7 було засуджено за ст.395, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідально до вказаного вироку суду у частині засудження ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України з приводу перегляду якого за нововиявленими обставинами звернувся захисник, судом було встановлено, що «12 лютого 2015 року близько 5 год. 00 хв. у ОСОБА_7 , який перебував на Привокзальному майдані неподалік кімнат відпочинку залізничного вокзалу ст.Тернопіль ДТГО «Львівська залізниця», виник злочинний умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 12 лютого 2015 року близько 5 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на Привокзальному майдані неподалік кімнат відпочинку залізничного вокзалу ст.Тернопіль ДТГО «Львівська залізниця», що знаходиться на Привокзальній площі, 1, в м.Тернополі, застосував фізичне насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось нанесенні удару ОСОБА_11 наповненою пляшкою із скла об`ємом 0,5 літра в область голови, від чого потерпілий впав на коліна. ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, наніс ще декілька ударів руками і ногами в різні частини тіла від яких ОСОБА_11 всім тілом впав на землю. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження, а саме: рану правої вушної раковини і першого пальця правої кисті, які належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, синець правої тім`яно-потиличної ділянки голови з поширенням на праву вушну раковину, синець повік правого ока та садно правої половини обличчя і задньої поверхні шиї, які належать до легких тілесних ушкоджень. В подальшому ОСОБА_1, відкрито заволодів мобільним телефоном торгової марки «ALCATEL» моделі «403OD», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 1100 гривень, який витяг з правої кишені куртки ОСОБА_11 , а також відкрито заволодів гаманцем потерпілого (матеріальної цінності для потерпілого не становить), в якому знаходились гроші в сумі 500 гривень, який витяг з правої задньої кишені його штанів.

Після цього, ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину втік, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на суму 1 600 гривень.»

Вказані вище судові рішення відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2016 року було залишено без змін.

Так, у процесі розгляду судом 1 інстанції вказаного вище кримінального провадження не була допитана свідок ОСОБА_13 , хоча була зазначена як свідок сторони обвинувачення в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Будучи допитаною в якості свідка під час судового розгляду заяви захисника засудженого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000033 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами свідок ОСОБА_13 в судому засіданні пояснила, що 12 лютого 2015 року разом із знайомим їй раніше ОСОБА_7 та іншими особами, у тому числі, потерпілим, знаходились в приміщенні закусочної «Темп», що на території залізничного вокзалу ст.Тернопіль, де розпивали разом спиртні напої. В процесі цього потерпілий попросив допомогти йому забронювати номер в кімнаті відпочинку, яка знаходиться на привокзальній площі поблизу ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Погодившись на таку пропозицію обвинувачений ОСОБА_7 разом із потерпілим попрямували в зазначеному напрямку, після чого ОСОБА_7 за невеликий проміжок часу повернувся, майже не зникаючи з її, свідка, погляду, сказавши, що залишив потерпілого біля приміщення кімнат відпочинку, після чого вони звідти поїхали. Вказала, що на її, свідка, думку, за цей проміжок часу ОСОБА_7 не міг вчинити злочин, за який його засуджено.

Допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив аналогічне, що і під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, ствердивши, що не бачив особи, яка 12 лютого 2015 року вчинила щодо нього злочин.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст.466 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом протягом двох місяців з дня її надходження згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Суд має право не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими або виключними обставинами, якщо вони не оспорюються.

При цьому, за ч.1 ст.467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Зважаючи на наведені обставини, враховуючи сукупність доказів, які були проаналізовані та оцінені судом 1 інстанції при судовому провадженні з розгляду кримінального провадження №0000033 про засудження ОСОБА_7 за ст.395 та ч.2 ст.187 КК України, щодо обставин, що встановлені у вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2015 року, які не оспорюються, суд приходить до висновку про те, що показання свідка ОСОБА_13 не спростовують сукупності досліджених судом 1 інстанції при судовому провадженні з розгляду кримінального провадження №0000033 доказів, як доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

При цьому, зважаючи на вимоги ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) суд вважає за необхідне перевести строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , а саме з 25 жовтня 2017 року по 21 січня 2020 року включно, що становить загалом 2 роки 2 місяці і 27 днів у 4 роки 5 місяців і 24 дні позбавлення волі, які зарахувати у строк відбування призначеного покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2015 року.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 466, 467, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -

постановив:

Заяву захисника засудженого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000033 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2015 року, згідно якого ОСОБА_7 було засуджено за ст.395, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна без змін.

Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) перевести строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , а саме з 25 жовтня 2017 року по 21 січня 2020 року включно, що становить загалом 2 роки 2 місяці і 27 днів у 4 роки 5 місяців і 24 дні позбавлення волі, які зарахувати у строк відбування призначеного покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2015 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяОСОБА_1