____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5810/19
Провадження № 1-кп/520/655/19
УХВАЛА
06.12.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000176 від 14.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченої ОСОБА_5 закінчується 14.12.2019 року.

На підставі ч.3 ст. 331 КПК України судом було поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою.

Прокурор вважає, що підстави для подальшого тримання обвинуваченої під вартою - відсутні, оскільки на його думку передбачені ст.177 ч.1 КПК України, ризики відсутні, посилаючись на те, що потерпілий звернувся до суду з заявою про відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченої, прокурор вважає за можливе змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який. Також прокурор посилався на те, що обвинувачена має постійне місце проживання на території м. Одеси а тому вважав продовження тримання обвинуваченої під вартою недоцільним та просив обрати їй запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Згідно заяви, яку потерпілий наддав до суду, останній вважає, що тілесні ушкодження обвинувачена завдала з необережності, та вчинила це випадково, а з такого просив звільнити обвинувачу з-під варти.

Захисник ОСОБА_7 звернулась до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 на домашній арешт із покладенням відповідних обов`язків, які забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Клопотання захисника обгрунтовано тим, що на досудовому слідстві обвинувачена надала правдиві покази, які сприяли розкриттю злочину, вона визнає свою вину у тому, що по необережності нанесла потерпілому телесні ушкодження, та сама, сумісно зі своєю дочкою надавала потерпілому первинну медичну допомогу, викликала швидку та повідомила до поліції про те, що сталося, щиро кається у тому, що скоїла кримінальне правопорушення, та таким чином не має наміру ховатися від суду та покарання, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрацію у місті Одесі.

Вислухавши учасників судового засідання, суд вважає, що ризики, які стали підставою для тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою зменшились, однак ризик переховування обвинуваченої від суду, з огляду на можливе покарання у випадку визнання її винною у вчиненні інкримінованого провадження, повністю не спростовано.

Разом з тим, суд зазначає, що рішенням ЄСПЛ у справі Орловський проти України, засудженого за вчиненого ряду особливо тяжких злочинів, було встановлено порушення п.3 ст.5 Конвенції та наголошено на необхідності дотримання права обвинуваченого на судовий розгляд протягом розумного строку або на звільнення під час розгляду справи з гарантією явки в судове засідання.

Згідно рішень ЄСПЛ у справі Панченко проти Росії ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; у справі Бегчіев проти Молдови - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; у справі Ньюмейстер проти Австрії - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; у справі Ідалов проти Росії, Гаріцкі проти Польщі, Храіді проти Німеччини, Іліжков проти Болгарії - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.

З такого, та зважаючи на строк утримання ОСОБА_5 , під вартою, суд керуючись ст.ст.3, 5, 6, 7 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, 1950 року, приходить до висновку про те, що на даній стадії судового провадження запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 331, 369-372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Змінити застосований до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, зобов`язавши її носити електронний засіб контролю та цілодобово не залишати житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду.

Покласти на ОСОБА_5 , обов`язки: за першою вимогою прибувати до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу суду та утримуватись від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження.

Виконання ухвали суду та контроль за поведінкою обвинуваченої покласти на Київський ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України визначити строк дії ухвали судді про тримання особи під домашнім арештом 60 діб, тобто до 04.02.2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору, направити уповноваженій особі місця тримання під вартою обвинуваченої та відповідній посадовій особи Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області.

Копію ухвали направити до Прокуратури Одеської області, для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3