ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/693/20 Справа № 201/6232/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріалами кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0000967 від 21 квітня 2018 року та за № 0000973 від 22 квітня 2018 року, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, някий проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 07 червня 2018 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, звільненого на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування призначеного покарання з трирічним іспитовим строком,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеним покаранням покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2018 року, остаточно призначити призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк 3 року та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років та 1 місяця позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено йому покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк 3 року та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні інкримінованих їм злочинів за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_7 разом з раніше знайомим йому обвинуваченим ОСОБА_8 21 квітня 2018 року у період часу з 15 години 00 хвилин до 16 години 30 хвилин, знаходячись біля під`їзду № 8 будинку № 12 по пр. Героїв у м. Дніпрі, помітили раніше їм не знайомого ОСОБА_11 , який знаходився біля вищевказаного під`їзду.
Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майном, а саме ланцюжком з металу срібного кольору, який належить ОСОБА_11 , вступили у попередню злочинну змову, заздалегідь розподіливши при цьому ролі.
Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись у вказаному місці та вказаний час, реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, виконуючи відведену йому роль, яка полягала у застосуванні фізичної сили до потерпілого ОСОБА_11 , з метою забезпечення можливості скоєння кримінального правопорушення, підійшов до ОСОБА_11 , та переконавшись, що поблизу немає сторонніх осіб, які могли б завадити викраденню майна, із застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, схопив його ззаду за обидві руки, завів їх йому за спину і став утримувати потерпілого попереду себе, тим самим, подавивши волю потерпілого чинити опір, не даючи останньому можливості вільно пересуватися. В цей час, співучасник злочину обвинувачений ОСОБА_8 , згідно відведеній йому ролі, підійшов до потерпілого та долонею своєї правої руки, закрив йому рот, а лівою рукою схопив ланцюжок з металу срібного кольору, який висів на шиї ОСОБА_11 , а саме: срібний ланцюжок, вагою 20 г, вартість якого складає 1275 грн., та шляхом ривка зірвав його з шиї, таким чином, заволодів чужим майном.
Після того, як майно ОСОБА_11 опинилося у співучасника злочину обвинуваченого ОСОБА_8 , останній разом з обвинуваченим ОСОБА_7 з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, залишили місце скоєння злочину та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_11 матеріальний збиток на суму 1275 грн.
Обвинувачений ОСОБА_8 21 квітня 2018 року приблизно о 16.40 годині, знаходячись біля магазину «Шашлик-Маркет», який розташований по пр. Героїв, 3 у м. Дніпрі, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно, побачив на шиї потерпілої ОСОБА_12 ланцюжок із металу жовтого кольору, який визначив об`єктом свого злочинного посягання, після чого, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, розуміючи, що його дії є очевидні для самої потерпілої, своєю рукою зірвав вищевказаний ланцюжок із металу жовтого кольору з шиї потерпілої, порушивши його цілісність.
В момент вчинення кримінального правопорушення, потерпіла ОСОБА_12 стала чинити опір, схопивши своєю рукою руку ОСОБА_8 , тим самим, не дала йому можливості заволодіти золотим ланцюжком 585 проби, вагою 10 г, вартість якого становить 9750 грн., у зв`язку з чим обвинувачений не зміг довести свій злочинний умисел до кінця і розпорядитись викраденим майном на власний розсуд. Після цього обвинувачений ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, не вчинивши усі дії для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити в частині розподілу процесуальних витрат, зазначити в резолютивній частині вироку, що судові витрати слід стягнути на користь держави на залучення експерта для проведення судової експертизи від 23 травня 2018 року № 2491-18 стягнути з ОСОБА_7 та та ОСОБА_8 по 143 грн. з кожного.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурорне оскаржуючи фактичних обставин злочину, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин, посилається на істотне порушенням судом вимог кримінального процесуального закону. Прокурор зазначає, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, а тому суд першої інстанції мав визначити розмір процесуальних витрат, які повинні бути компенсовані кожним обвинуваченим в рівних долях.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачених та захисника, які проти задоволення скарги не заперечували, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з апеляційної скарги, висновок суду про винуватість обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм злочинів за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, прокурор не оскаржує.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинувачених та на кваліфікацію їх дій, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою зміну вироку, колегія суддів приходить до висновку про їх обґрунтованість.
Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави.
Відповідно до ст. 126 КПК України, питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення.
Згідно з вимогами п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі та в разі, якщо обвинувачуються декілька осіб, вирішує питання про стягнення процесуальних витрат щодо кожного обвинуваченого.
З нормативного розуміння наведених норм кримінального процесуального закону вбачається, що процесуальні витрати підлягають чіткому розподілу та не можуть бути стягнені судом солідарно.
Між тим, всупереч цим вимогам закону, ухвалюючи вирок, суд першої інстанції фактично процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи № 2491-18 від 23 травня 2018 року між обвинуваченими не розподілив та помилково визначив, що вони підлягають солідарному стягненню, внаслідок чого допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
З огляду на те що суд неправильно розподілив між обвинуваченими процесуальні витрати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду - зміні в частині розподілу процесуальних витрат.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити в частині розподілу процесуальних витрат.
Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи від 23 травня 2018 року № 2491-18 по 143 (сто сорок три) гривні з кожного.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4