Справа № 396/168/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі суду присяжних:
головуючого судді : ОСОБА_1
судді: ОСОБА_2
присяжних: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5
при секретарі: ОСОБА_6
за участю прокурора: ОСОБА_7
потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисника: ОСОБА_10
обвинуваченого: ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький кримінальне провадження № 0000803 від 14.10.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1, п.6, п.9 ч.2 ст.115 , ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_9 заявлено відвід прокурору ОСОБА_7 . В обґрунтування заяви вказав, що 07.05.2014 року прокурор ОСОБА_7 разом з захисником ОСОБА_12 приїжджали в судові засідання на одному автомобілі. З цього приводу він звертався зі скаргою, однак отримав відповідь, що порушень не виявлено. Окрім того, ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13.10.2014 року було призначено стаціонарну судово психіатричну експертизу та змінено ОСОБА_13 запобіжний захід з поміщення в КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» на тримання під вартою строком на 2 місяці. Однак, ним отримано довідку з КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», яка датована 15.10.2014 року і згідно якої ОСОБА_13 з 08.05.2014 року перебуває в зазначеному закладі на лікуванні. В зв`язку з чим, 11.11.2014 року він звернувся до прокуратури Кіровоградської області із заявою про незаконні дії лікарів КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня». Після чого, 19.11.2014 року він написав прокурору ОСОБА_7 письмові пояснення до вищезазначеної заяви. Однак, прокурором Кіровоградської області ОСОБА_7 не вчинено жодних дій щодо перевірки зазначеного ним факту. В зв`язку з чим, він звернувся зі скаргою до Кіровського районного суду м. Кіровограда на бездіяльність прокурора щодо внесення відомостей до ЄРДР з приводу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда відмовлено в задоволені його скарги, оскільки за порадою судді він відмовився від неї.
12.03.2014 року слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_7 було подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_11 . Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30.07.2015 року в задоволенні клопотання було відмовлено. Захисником ОСОБА_10 та прокурором ОСОБА_7 подано апеляційні скарги на вказану ухвалу від 30.07.2015 року. З аналізу прохальних частин апеляційних скарг сторони обвинувачення та сторони захисту вбачається, що вимоги у них є ідентичними. Він, через даний факт, звернувся до апеляційного суду Кіровоградської області про відвід прокурора ОСОБА_7 . В судових засіданнях був присутній він та прокурор ОСОБА_14 . Ухвали щодо розгляду його заяви апеляційним судом Кіровоградської області проголошено не було. Вказав, що такі дії викликають сумнів в діях прокурора.
Окрім того, вказав, що прокурор ОСОБА_7 незаконно впливав на присяжнихОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які вибули зі складу суду. Так, 30.03.2018 року приблизно о12:00 год., коли він виходив з приміщення суду, то бачив та чув як на порозі суду стояли присяжні ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та процесуальний прокурор ОСОБА_7 та захисник, які спілкувалися між собою, при цьому негативно висловлювались відносно потерпілої.

Також, зазначив, що прокурор ОСОБА_7 затягує розгляд кримінального провадження, оскільки досліджує в судовому засідання документи, які не мають доказового значення.
Вважає, що прокурор є упередженим при розгляді вказаного кримінального провадження, в зв`язку з чим підлягає відведенню від участі в даному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_8 підтримала заяву про відвід прокурору.

Прокурор ОСОБА_7 заперечив проти заявленого відводу потерпілого та вказав, що відвід є надуманим. З приводу того, що він разом із захисником приїжджав в судові засідання на одному автомобілі, то на його звернення була надана відповідь. ОСОБА_14 є старшим прокурором в групі процесуальних прокурорів, тому і приймав участь у судових засіданнях. На даний час ОСОБА_14 переведений на іншу посаду. Будь якої ухвали з приводу його відводу від участі у даному кримінальному провадженні судом не виносилося. Щодо видачі КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» довідки вказав, що потерпілому з приводу даного факту надавалися відповіді і даний факт не має відношення до справи, яка розглядалась судом. Зазначив, що відомості з приводу даного факту до ЄРДР не вносилися. Щодо тиску на присяжних вказав, що дане питання було розглянуто судом, і будь якого впливу на присяжних з його боку не встановлено.
Захисник заперечив проти відводу прокурору, зазначивши, що потерпілим з метою затягування строків розгляду кримінального провадження, заявлено відвід прокурору. Також, вказав, що впливу прокурора на присяжних в його присутності не було та зазначив, що потерпілі разом з прокурором теж їздили на судові засідання в одному авто, однак, не зазначили це як підставу для відводу.
Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав думку захисника.
Заслухавши заяву потерпілого, враховуючи думку інших учасників процесу, суд прийшов до висновку що заява про відвід прокурору ОСОБА_7 не підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до положень ст. 77 Кримінального процесуального кодексу України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.

Судом встановлено, що потерпілим ОСОБА_9 11.11.2014 року подано заяву до прокуратури Кіровоградської області про незаконні дії лікарів КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня».
19.11.2014 року ОСОБА_9 подано письмові пояснення прокурору ОСОБА_7 щодо заяви, яка була ним подана.
Суд вказує, що позиція потерпілого щодо бездіяльності прокурора ОСОБА_7 в даному випадку є необґрунтованою, оскільки заяву про неправомірні дії лікарів КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» потерпілий подавав до прокуратури Кіровоградської області,пояснення надавав ОСОБА_7 як посадовій особі прокуратури, а не як процесуальному прокурору ОСОБА_7 і дана обставина не може свідчити про упередженість ОСОБА_7 при розгляді справи по обвинуваченню ОСОБА_17 .
З приводу того, що потерпілий вказує про аналогічні вимоги в апеляційних скаргах прокурора та захисника, суд зазначає, що дана обставина є фактично незгодою потерпілого з позицією захисника та прокурора, та не може бути підставою для відводу прокурора.
З приводу позиції потерпілого про вплив прокурора ОСОБА_7 на свідомість присяжних, суд вказує, що в судовому засіданні 13.04.2018 року потерпілим ОСОБА_9 було заявлено відвід присяжним ОСОБА_16 та ОСОБА_15 з приводу того, що вони спілкувалися із прокурором ОСОБА_7 про обставини кримінального провадження. Ухвалою суду у задоволені відводу було відмовлено, оскільки в судовому засіданні не встановлено заінтересованості присяжних в результатах розгляду кримінального провадження та їх упередженістості. Тобто, обставини впливу прокурора ОСОБА_7 на присяжних досліджувалися в судовому засіданні та не знайшли свого підтвердження, а тому твердження потерпілого є необґрунтованими. Окрім того, вищезазначені присяжні вибули зі складу суду, що взагалі нівелює можливість впливу на новообраний склад суду присяжних.

В судовому засіданні потерпілий вказав, що прокурором досліджуються документи, які не мають доказового значення.
Частиною 1 ст. 36 КПК України регламентовано, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Частиною 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Тобто, прокурор користуючись правом сторони обвинувачення надає для дослідження в судовому засіданні докази, які на його думку підтверджують винуватість обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення в тому обсязі, в якому вважає за необхідне.

При цьому, відповідно до положень ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до частини 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Для відводу прокурора необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Аналізуючи положення даної норми судом не встановлено обставин, які б виключали можливість брати участь прокурора в даному кримінальному провадженні, та потерпілим не доведено у чому полягає упередженість прокурора у розгляді даної справи в суді, зокрема у відповідності до п.3 ч.1 ст.77 КПК України потерпілим не наведено обставини, що викликають обґрунтований сумнів в неупередженості прокурора ОСОБА_7 .

Таким чином, виходячи з викладеного суд вважає, що заява про відвід прокурора ОСОБА_7 у кримінальному провадженню № 0000803 від 14.10.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1, п.6, п.9 ч.2 ст.115 , ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152 КК України, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 77, 369, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_9 про відвід прокурору ОСОБА_7 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3
ОСОБА_4 ОСОБА_5