Провадження № 1-кп/727/103/20
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконфефрензв`язку, в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження за №0001339 від 20.09.2019 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пусомити, Львівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України українця, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого, останні судимості, вироком:

- від 18.10.2016р. Залізничного районного суду м. Львова за ч. 3 ст. 185,70 КК України до покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі;

- від 11.09.2019 року Залізничного районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту;

- від 09.12.2019 року Сихівського районного суду м. Львова за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі;

- від 10.01.2020 року Шевченківського районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 185, ч.1,ч.4 ст. 70 КК України до покарання одного року двох місяців позбавлення волі, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , 18 червня 2019 року, близько 18.33 год., перебуваючи в магазині «Watsons», що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Небесної Сотні, 1А, де свою підприємницьку діяльність здійснює ТОВ «ДЦ Україна» (), переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, протиправно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто вважаючи, що діє непомітно для працівників та відвідувачів магазину, таємно, шляхом вільного доступу з полиць вищевказаного магазину викрав бритву «BIC FLEX HYBRID 5+4K», вартістю 217.26 грн., яку поклав у свою сумку та пройшов турнікет вищевказаного магазину, вийшов із магазину; в подальшому, викраденим розпорядився на свій власний розсуд, чим спричинив матеріальної шкоди ТОВ «ДЦ Україна» на загальну суму 217.26 гривень, без ПДВ.

Продовжуючи злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 , 19 червня 2019 року, близько 17.47 год., перебуваючи в магазині «Watsons», що знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Небесної Сотні, 1А, де свою підприємницьку діяльність здійснює ТОВ «ДЦ Україна» (), переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, протиправно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто вважаючи, що діє непомітно для працівників та відвідувачів магазину, таємно, шляхом вільного доступу з полиць вищевказаного магазину викрав змінні касети для гоління «GILLETTE MACH-3», вартістю 280.26 гривень, які поклав у свою сумку; за товар не розрахувався та пройшовши турнікет у вищевказаному магазині, вийшов на вулицю і у подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальної шкоди ТОВ «ДЦ Україна» на вказану вище суму.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, в порядку вимог ст.. 351 КПК України, надав покази в яких підтвердив обставини скоєння ним злочинів за обставин, викладених в установочній частині вироку, у вчиненому розкаявся.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, повністю погодившись із пред`яленим обвинуваченням. У наданих показаннях не заперечував вчинення ним 18 та 19 червня 2019 року з магазину «Watsons», що знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Небесної Сотні, 1А бритви «BIC FLEX HYBRID 5+4K» та змінних касет для гоління «GILLETTE MACH-3», вартості яких не пам`ятав, за які не розрахувався та пройшовши турнікет, вийшов з магазину. Просив його суворо не карати і при призначенні покарання врахувати вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 10.01.2020 року який набрав чинності; в показах підтвердив, що матеріальну шкоду він потерпілій стороні не відшкодував.

Судом встановлено, що покази обвинуваченого надані в засіданні є послідовними і логічними, не викликають сумнівів у правильності розуміння ОСОБА_4 змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд, з врахуванням позиції прокурора, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу, не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, документів, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів.

Вимоги ч. 3 ст. 349, ч. 1 ст. 337 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 в засіданні було роз`яснено.

Виходячи з наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Представник потерпілої сторони ТзОВ ДЦ «Україна», за довіреністю ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце судового розгляду справи, суду останньою надано письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, просила, покарання обвинуваченому винести на розсуд суду.

У відповідності до ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку прокурора та думку обвинуваченого, дійшов висновку, що судовий розгляд кримінального провадження можливо провести без участі представника потерпілої сторони.

За результатами судового розгляду, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , з врахуванням з`ясованих в засіданні обставин знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та дії ОСОБА_4 та дії обвиунваченого вірно кваліфікує за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття і сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом, за з`ясованими обставинами і дослідженими матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого установлено, що ОСОБА_4 , не перебуває на обліках за місцем реєстрації у лікаря - нарколога та лікаря-психіатра, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, раніше, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні корисливі злочини; кримінальні правопорушення вчинив в період не знятої і не погашеної судимості, у вчиненому розкаявся, шкоду потерпілій стороні не відшкодував, сприяв у розкритті злочинів.

Досліджені документи, що характеризують обвинуваченого, вказують на те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, не виражає допустимі соціальні зв`язки, а отже, з врахуванням наведеного вище і з врахуванням способу життя обвинуваченого; а саме, що ОСОБА_4 офіційно не працює, враховуючи ступінь тяжкості ним вчиненого, особливості й обставини скоєння кримінального правопорушення; форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ст. 185 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, обставини які обтяжують і пом`якшують покарання ОСОБА_4 , дані про винну особу, з врахуванням думки потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого є не можливим без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання достатнє й необхідне для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, і при цьому, та не вбачає підстав до застосування вимог ст.ст. 69, 75, 76 КК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначення покарання має бути співмірним зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, особою винного та обставинами, що впливають на визначення його виду і розміру, є завершальним етапом розгляду кримінальної справи. Призначене покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засуджених, а також запобігти вчиненню нових злочинів. (ч.2 ст.50 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Дана норма закону також передбачає змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При ухваленні вироку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності. Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.).

Згідно ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини у п. 59 справи «Матточчіа проти Італії» (рішення від 25 липня 2000 року, заява №23969/94) зазначає, що пункт 3 (а) ст.6 Конвенції вказує на необхідність приділяти особливої уваги до повідомлення особи про обвинувачення; деталі злочину відіграють вирішальну роль у кримінальному процесі, тому що саме з моменту вручення обвинувального акту підозрюваний офіційно повідомляється про фактичні та юридичні підстави для його обвинувачення і вирішення справи судом…. Аналогічною, є позиція і в рішенні по справі «Камасінські проти Австрії» від 19 грудня 1989 року п.79.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якого, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не застосовувалися; на даній стадії судового розгляду справи, прокурор не звертався із клопотанням про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, до вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні. Цивільний позов потерпілою стороною на стадії досудового розслідування і до початку судового розгляду, подано не було. Речові докази підлягають вирішенню в порядку вимог ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за даною статтею, у виді одного року трьох місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів з врахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 10.01.2020р., шляхом поглинання менш суворого більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді одного року трьох місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. Строк відбуття покарання рахувати з 25.10.2019р. та у строк покарання зарахувати частково відбуте ним покарання по вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 10.01.2020р.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу, не застосовувати.

Речовий доказ, за постановою слідчого від 26.09.2019 року відеозапис вчинення кримінального правопорушення, зафіксований на диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та направити до місця відбування покарання ОСОБА_4 Державної установи Львівська установа виконання покарань (№ 19) (м. Львів, Галицький район, вул.. Городоцька, 20)

Суддя ОСОБА_1