У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2020 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 07 листопада 2019 року про закриття кримінального провадження № 0013810 від 08 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на постанову слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 07 листопада 2019 року про закриття кримінального провадження № 0013810 від 08 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що в провадженні слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження № 0013810 від 08 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

07 листопада 2019 року слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 винесено постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зазначену постанову особа, яка подала скаргу, вважає протизаконною, оскільки у слідчого ОСОБА_5 не було повноважень, щодо проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0013810 та прийняття процесуальних рішень, в тому числі щодо закриття кримінального провадження. Також слідчим не виконано вказівки процесуальних керівників від 13 та 18 червня 2019 року, не проведено слідчих дій за клопотанням потерпілого від 08 липня 2019 року, не встановлено та не допитано свідків у кримінальному провадженні, не зібрано необхідних доказів, чим не здійснено повного, неупередженого та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження, не надано їм належну і правову оцінку чим не забезпечено прийняття законного та неупередженого рішення.
Із зазначених підстав ОСОБА_3 просить вищевказану постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати.
У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.
Прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги з тих підстав, що на момент звернення ОСОБА_3 із заявою про вчинення кримінального правопорушення та внесення відомостей до ЄРДР, а саме 08 жовтня 2017 року у нього було відсутнє право власності на квартиру АДРЕСА_1 . А виникло воно виникло лише 22 березня 2018 року, тому до вказаної дати говорити про вчинення ОСОБА_6 будь-яких шахрайських дії із зазначеною квартирою не можна. У зв`язку із чим вважає обґрунтованою постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0013810 від 08 жовтня 2017 року від 07 листопада 2019 року, тому просить у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.
Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, заслухавши особу, яка подала скаргу, прокурора, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0013810 від 08 жовтня 2017 року, слідча суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
08 жовтня 2017 року за заявою ОСОБА_3 слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві внесені відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування №0013810, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України
09 жовтня 2017 року ОСОБА_3 вручено пам`ятку про процесуальні права потерпілого, а 10 жовтня 2017 року допитано як потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань передбаченому №0013810 від 08 жовтня 2017 року.
За результатами проведених слідчих дій, 07 листопада 2019 року постановою слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві закрито вищевказане кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься в ст. 284 КПК України, згідно якої однією з підстав закриття кримінального провадження є відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 190 КК України передбачена відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Особливістю предмета шахрайства є те, що ним може бути як чуже майно, так і право на таке майно. Право на майно може бути закріплене у різних документах, наприклад цінних паперам, довіреностях на право розпорядження майном, боргових зобов`язаннях, заповітах тощо.

Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 про правопорушення від 08 жовтня 2017 року він звернувся до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не зважаючи на зобов`язання Акту допуску та розподілу відповідальності між ТОВ «Максимум» та ТОВ «Інвестбудгаличина», та в супереч умовам п. 1.5, 4.17 Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 12 січня 2015 року, самостійно без погодження ОСОБА_3 , як власника майнових прав, склала та підписала договір оренди житлового приміщення з невідомою особою та надала в оренду від свого імені, на умовах оплати 7 800 грн 00 к. в місяць, в період часу з 27 березня по 27 вересня 2017 року квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , права на яку на той момент належали ТОВ «Максимум».

12 січня 2015 року між ТОВ «Максимум» та ОСОБА_6 укладено та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 . Попередній договір про купівлю-продаж квартири.

Згідно п. 1.1 Попереднього договору, сторони зобов`язались в строки, встановлені умовами п. 1.2. цього Попереднього договору, укласти в майбутньому Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ТОВ «Максимум» зобов`язується передати у власність (продати) квартиру АДРЕСА_1 , з урахуванням в майбутньому присвоєної поштової адреси об`єкту, а ОСОБА_6 зобов`язується прийняти цей об`єкт та належним чином оплатити його вартість в обсязі, в обсязі визначеному цим Попереднім договором.

Відповідно до п. 1.5 Попереднього договору, даний договір не надає ОСОБА_6 права власності на об`єкт, права користування об`єктом та права доступу до об`єкту до моменту укладення Основного договору та реєстрації права власності на об`єкт, у встановленому чинним законодавством України порядку.

Згідно п. 6.12 Попереднього договору цей договір є попереднім договором, закріплює лише зобов`язання сторін укласти основний договір та не є договором про продаж майнових прав і не є правовстановлюючим документом на об`єкт нерухомості, не підтверджує право власності ОСОБА_6 на такий об`єкт.

Відповідно до п. 6.16 Попереднього договору цей договір вчиняється за згодою подружжя ОСОБА_6 , яка викладена в заяві, посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 12 січня 2015 року за реєстраційним №15.

Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

22 березня 2018 року між ТОВ «Максимум» та ОСОБА_6 , ОСОБА_3 укладено договір про зміну сторони в зобов`язанні та внесенні змін до Попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 12 січня 2015 року за реєстровим №16.

Відповідно до п. 2 Договору про зміну сторони в зобов`язанні ОСОБА_6 передає, а ОСОБА_6 та ОСОБА_3 приймають на себе в розмірах пропорційно до їх частини права і обов`язки ОСОБА_6 передбачені Попереднім договором в стані зобов`язань на дату укладення цього договору про зміну сторони у зобов`язанні.

Крім того, згідно п. 3 Договору про зміну сторони у зобов`язанні ОСОБА_6 підтверджує, що відповідно до умов Попереднього договору сплатила ТОВ «Максимум» в повному обсязі Забезпечувальний платіж в розмірі 617 136 грн 00 к. без ПДВ.

За цим договором про зміну сторони у зобов`язанні вважається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 для забезпечення виконання свого зобов`язання за попереднім договором солідарно сплатили ТОВ «Максимум» забезпечувальний платіж в розмірі 617 136 грн 00 к. у наступних частках:

ОСОБА_6 сплатила 1/2 частку Забезпечувального платежу, що складає 50% забезпечувального платежу на користь ТОВ «Максимум», що становить 308 568 грн 00 к. без ПДВ;

ОСОБА_3 сплатила 1/2 частку Забезпечувального платежу, що складає 50% забезпечувального платежу на користь ТОВ «Максимум», що становить 308 568 грн 00 к. без ПДВ.

22 березня 2018 року між ТОВ «Максимум» з однієї сторони та ОСОБА_6 , ОСОБА_3 з іншої сторони укладено договір купівлі продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київської міської нотаріальної контори ОСОБА_7 , який зареєстрований реєстрі №413.

Відповідно до п. 1 Договору купівлі-продажу за цим договором ТОВ «Максимум» передає у власність (продає) ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , а покупці, які діють спільно, приймають від продавця (купують) квартиру АДРЕСА_1 , у спільну сумісну власність, і оплачують її вартість за ціною та у порядку, передбаченому договором.

Згідно п. 2 Договору купівлі-продажу право власності ТОВ «Максимум» на квартиру підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого державним реєстратором ОСОБА_8 . Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» 30 травня 2017 року №88423131. Право власності на квартиру зареєстроване державним реєстратором Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» ОСОБА_8 26 травня 2017 року, номер запису про право власності 20635910, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №118070657 від 22 березня 2018 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісній власності ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Як зазначається у ч. 1 ст. 327 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зокрема зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Під час дослідження матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження слідча суддя дійшла до висновку про всебічність, повноту і неупередженість дослідження слідчим всіх обставин, що мають значення для цього кримінального провадження та прийняття ним законного і неупередженого рішення про закриття кримінального провадження, оскільки не виявлено в діяннях викладених ОСОБА_3 в заяві про правопорушення від 08 жовтня 2017 року, ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Органами досудового розслідування надавалась оцінка діям ОСОБА_6 по надання невідомим особам права користування квартирою АДРЕСА_1 , в період з 27 березня по 27 вересня 2017 року. Як встановлено в судовому засіданні у скаржника виникло право власності на вказану квартиру, лише 22 березня 2018 року, а тому діями ОСОБА_6 апріорі не могло бути заподіяно жодної шкоди, оскільки з Попереднього договору про купівлю-продаж квартири вбачається, що жодні майнові права, ні у ОСОБА_6 , ні у ОСОБА_3 не виникали.

Крім того, 26 травня 2017 року у ТОВ «Максимум» виникло право власності на вказану квартиру, у зв`язку із чим при встановлені у діях ОСОБА_6 порушень п. 4.17 Попереднього договору купівлі-продажу квартири, на останню накладено штраф у розмірі 20 000 грн, який вона сплатила 29 січня 2018 року. Тому, за дії ОСОБА_6 по відношенню до власника майна ТОВ «Максимум», останню притягнено до цивільно-правової відповідальності у вигляді штрафу.

Також слід зазначити, що незважаючи на Попередній договір про купівлю-продаж квартири від 12 січня 2015 року, стороною якого була лише ОСОБА_6 , у Договорі купівлі-продажу квартири від 22 березня 2018 року сторонами договору є як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_3 , а тому не приходиться говорити і про можливі дії по усуненню останнього від права власності на квартиру.

Крім того, ОСОБА_3 у скарзі зазначається, що слідчим не проведено усіх необхідних дій для повного та об`єктивного проведення досудового розслідування, однак слідча суддя враховує те, що зазначені у скарзі слідчі дії жодним чином не встановлять виникнення у ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 станом на 27 березня 2017 року.

Також у скарзі ОСОБА_3 зазначає, що слідчий Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 не отримував доручення на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0013810 від 08 жовтня 2017 року.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження на аркуші 154 наявне доручення від 29 травня 2019 року про проведення досудового розслідування слідчому ОСОБА_5 підписане Начальником СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 . Також усі вказівки та доручення процесуального керівника, а також резолюції керівника органу досудового розслідування адресовані слідчому ОСОБА_5 , який і проводив слідчі дії в даному кримінальному провадженні.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи вищевикладене, слідча суддя приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 3, 9, 91, 110, 284, 303-305, 309, 372 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :
у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 07 листопада 2019 року про закриття кримінального провадження № 0013810 від 08 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 10 год 00 хв 02 березня 2020 року.

Слідча суддя: ОСОБА_1