Код суду 233 Справа № 233/2990/17
Вирок
Іменем України
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ Рівненської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, учасника бойових дій, не працюючого, працездатного, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України,
ВСТАНОВИВ:
З 29 березня 2016 року ОСОБА_13 проходив військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді інструктора навчального взводу ПС навчальної батареї відділення підготовки фахівців ракетних військ і артилерії.
На підставі Директиви ГШ ЗС України від 05 вересня 2016 року № Д-02 та у відповідності до розпорядження КСВ ЗС України від 09 грудня 2016 року № 317 з 15 грудня 2016 року ОСОБА_13 був відряджений для виконання службових (бойових) завдань у райони проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
Згідно посвідчення про відрядження №1638 з 13 січня 2017 року ОСОБА_13 був зарахований до списків військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокувалася на той час у АДРЕСА_2 , де почав виконувати покладені на нього обов`язки водія автомобілю марки «HYNDAI HD 72» військовий номер НОМЕР_3 .
У відповідності до технічного паспорту транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль марки «HYNDAI HD 72» військовий номер НОМЕР_3 відноситься до категорії транспортних машин, призначених для перевезення вантажів.
ОСОБА_13 зобов`язаний був знати і точно дотримуватись обов`язків водія, зазначений у ст.ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», п.2.2.8 Настанови з автомобільної служби Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15 березня 1994 року №70, «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року.
02 квітня 2017 року близько 16 години 15 хвилин, більш точного часу не встановлено, в районі будинку АДРЕСА_3 , військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_13 , рухаючись на технічно справному транспортному засобі автомобілі марки «HYNDAI HD 72» військовий номер НОМЕР_3 , зі сторони м. Бахмут, діючи в порушення вимог п.п. 2.3,10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України де зазначено, що: «- 2.3б) водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; - 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; - 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, змінив напрямок руху ліворуч та почав виконувати поворот для виїзду на ґрунтовий майданчик, розташований ліворуч від проїжджої частини, щоб зупинитися біля залізничного вокзалу, не надавши преваги у русі транспортному засобу, який наближався до нього прямо позаду по головній дорозі, та при виникненні перешкоди, у вигляді мотоцикла марки «Suzuki GN2B» державний номер НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_15 , який разом із пасажиром ОСОБА_16 рухався по вул. Правобережна, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого здійснив зіткнення з мотоциклом марки «Suzuki GN2B» державний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_11 .
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №2/19-68 від 19 квітня 2017 року водій мотоцикла марки «Suzuki GN2B» державний номер НОМЕР_5 ОСОБА_15 , з моменту початку руху автомобіля марки «HYNDAI HD 72» військовий номер НОМЕР_3 ліворуч на смугу керованого ним мотоцикла, діючи відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України, не мав у своєму розпорядженні технічної можливості запобігти наступу даної ДТП.
Внаслідок ДТП, ОСОБА_16 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №39 від 25 квітня 2017 року отримав ушкодження: у вигляді саден голови, корпусу, кінцівок; закриту черепно-мозкову травму: забій головного мозку 1 го ступеню, закритий перелом потиличної кістки з переходом на основу черепу, перелом стінки правої верхньощелепної пазухи, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, виходячи з його показів, визнав та пояснив, що він був прикомандирований до військової частини НОМЕР_2 , яка розташовувалася у АДРЕСА_2 . По вказівці командира 02 квітня 2017 року з 16 години до 17 години він узяв авто, яке було закріплено за вказаною військовою частиною та поїхав в напрямку м. Костянтинівки. Автомобіль був технічно справним, він тверезим, погода ясна. Рухаючись біля залізничного вокзалу в напрямку с. Дмитрівка він помітив ліворуч майданчик, хотів повернути, увімкнув сигнал повороту, знизив швидкість та не очікувано почув удар. Після він одразу зупинив автомобіль, викликав швидку. Люди на мотоциклі були без шоломів. Мотоциклу він не бачив. Визнає, що був напевно недостатньо уважним. Цивільні позови прокурора і потерпілих не визнає, оскільки відповідальність повинна нести військова частина НОМЕР_2 . Він має учасника бойових дій, та з 13.01.17 р. по 30.06.2017 р. виконував обов`язки в зоні АТО, тому просить застосувати до нього амністію, наслідки застосування якої йому зрозумілі.
Окрім показів обвинуваченого ОСОБА_13 його вина у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю доведена, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, доказами.
Потерпілий ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що точно не пам`ятає дати, після обіду, біля школи він зустрівся з ОСОБА_17 , сів разом з ним на мотоцикл. Проїхавши метрів 700 800 по вул. Правобережній, він тільки почув, як ОСОБА_18 казав йому «тримайся», а після удару головою він нічого не пам`ятає. Шоломи вони не одягали, у зв`язку з їх відсутністю. Попереду мотоциклу нічого не бачив, у що врізалися також не бачив. Того дня він вживав спиртне, а чи вживав ОСОБА_18 не бачив. Рухалися вони зі швидкістю приблизно 50 км/г. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 02 квітня 2017 року приблизно о 13-14 годині він поїхав на мотоциклі до ОСОБА_19 , погода була суха, ясна. Мотоцикл був у справному стані. Потім ОСОБА_19 зателефонував ОСОБА_20 та попросив забрати його. Він дав ОСОБА_19 мотоцикл. Після чого йому зателефонував знайомий таксист та повідомив, що його мотоцикл потрапив у аварію. Він на місце ДТП подивитися, там були військові, він зателефонував на 102. Також додав, що при ньому ОСОБА_19 не пив, чи мав ОСОБА_19 права йому не відомо, він міг керувати мотоциклом. Зараз мотоцикл у розібраному стані. Компенсації він вимагає саме з військової частини, а не з ОСОБА_21 . Він зазнав моральних страждань внаслідок пошкодження його транспортного засобу, який є для нього єдиним засобом пересування. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник цивільного відповідача військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_14 в судовому засіданні позовні вимоги потерпілого ОСОБА_11 не визнала, оскільки потерпілим не доведено дійсної вартості мотоциклу«Suzuki GN2B» до його пошкодження в ДТП, також потерпілий не підтвердив те, що він погодився на визнання мотоциклу фізично знищеним. З приводу відшкодування моральної шкоди вважає, що розмір моральної шкоди не є співрозмірним, та не ґрунтується ні на жодному доказі. З огляду на що просила відмовити потерпілому в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до копії військового квитка ОСОБА_13 з 29 березня 2016 року прийнятий на військову службу за контрактом до військової частини пп НОМЕР_1 (т.2 а.п.102-104).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15 грудня 2016 року (т.3 а.п.58) та копії посвідчення про відрядження військової частини пп НОМЕР_1 від 15 грудня 2016 року №1638 ОСОБА_13 відряджено до військової частини пп НОМЕР_7 з 15 грудня 2016 року на термін виконання завдань (на 6 місяців) для виконання службових (бойових) завдань у районах проведення АТО (т.2 а.п. 105-106).
Відповідно до протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та фототаблицею від 02 квітня 2017 року, в ході проведення огляду зафіксовано обстановку на місці ДТП, а саме проїжджу частину по АДРЕСА_3 . Дорожньо - транспортна пригода відбулась в денний час в сонячну погоду без опадів при температурі повітря +15 t 0 С в напрямку від вул. Б.Котельникових до вул. Сечкіна, дорога має асфальтобетонне сухе, без пошкоджень покриття, дорожня розмітка відсутня, не регульований рух, загальний стан видимості дороги 500 м, видимість конкретної перешкоди не обмежена. Автомобіль «HYNDAI HD 72», реєстраційний номер НОМЕР_3 розташований по центру смуг в напрямку руху у бік вул. Сечкіна на відстані 3,6 та 5,7м від правого краю; мотоцикл «Suzuki GN2B» розташований біля лівого переднього колеса автомобіля на відстані 5,2 та 4,8 м від правого краю; мається слід подряпини на асфальті довжиною 1,8 м на відстані 4,65м від правого краю дороги; мається осип уламків пластику та розлив рідини піл автомобілем «HYNDAI HD 72»; мається пляма речовини бурого кольору на відстані 9,5м від правого краю. Відповідно до протоколу огляду заяв та зауважень від присутніх не надходило (т.2 а.п.164-171).
Протоколом огляду транспортного засобу - мотоцикла марки «Suzuki GN2B» державний номер НОМЕР_5 від 02квітня 2017 року, відповідно до якого зафіксовано наявні зовнішні пошкодження транспортного засобу, які утворились внаслідок ДТП, а саме: деформація передньої вилки, рами с переду, пошкоджено та розбитий пластик з обох боків, розбито: вітрове скло, дзеркала заднього огляду, передня фара, панель приладів, покажчики поворотів, переднє крило, пошкоджено картер двигуна з лівої сторони, деформовано бензобак. Відповідно до протоколу огляду заяв та зауважень від присутніх не надходило (т.2 а.п.154-158).
Протоколом огляду транспортного засобу - автомобіля марки «HYNDAI HD 72» військовий номер НОМЕР_3 від 02 квітня 2017 року, відповідно до якого було зафіксовано наявні зовнішні пошкодження, які утворились внаслідок ДТП, а саме: подряпина із деформацією металу та розриви металу на лівій боковій поверхні кузову (фургону) на відстані 3,2 м від передньої габаритної точки; мається нашарування фарби червоного кольору на лівій боковій поверхні фургону вздовж місця пошкодження металу. Відповідно до протоколу огляду заяв та зауважень від присутніх не надходило (т.2 а.п.159-163).
Згідно висновку експерта №39 від 25 квітня 2017 року щодо проведення судово-медичної експертизи по медичним документам, виявлені у ОСОБА_16 , множинні садна голови, корпусу, кінцівок, закрита черепно-мозкова травма: забій головного мозку І ступеню, закритий перелом потиличної кістки з переходом на основу черепа, перелом стінки правої верхньощелепної пазухи, утворилися від дії тупого предмета або ударі об такий, можливо в строк і при обставинах, зазначених в постанові і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя (т.2 а.п.136-137).
Згідно висновку експерта №38 від 25 квітня 2017 року щодо проведення судово-медичної експертизи по медичним документам, виявлена у ОСОБА_15 , ?забита рана волосистої частини голови, рана правого колінного суглоба, садна нижніх кінцівок, закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, що утворилися від дії тупого предмета або ударі об такий, можливо в строк і при обставинах, зазначених в постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я (т.2 а.п. 138-139).
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 19 квітня 2017 року за № 2/19-68 з технічної точки зору, у дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля марки «HYNDAI HD 72» в/н НОМЕР_3 ОСОБА_13 , повинен був перед зміною напрямку руху ліворуч, переконатися що це буде безпечним і не створить небезпеку іншим учасникам руху, тобто повинен був керуватися вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України; з технічної точки зору, у дорожній обстановці, що склалася, водій мотоцикла «Suzuki GN2B» державний номер НОМЕР_5 ОСОБА_15 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був з моменту виникнення небезпеки для руху(з моменту початку руху автомобілю марки «HYNDAI HD 72» в/н НОМЕР_3 ліворуч, на смугу руху керованого ним мотоциклу) застосувати заходів до гальмування, тобто, діяти відповідно до вимог п.12.3Правил дорожнього руху України; з технічної точки зору, у дорожній ситуації, водій автомобіля марки «HYNDAI HD 72» в/н НОМЕР_3 ОСОБА_13 , виконуючи вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти данну дорожньо-транспортну пригоду; з технічної точки зору, водій мотоцикла марки «Suzuki GN2B» р/н НОМЕР_5 ОСОБА_15 , діючи відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, не мав у своєму розпорядженні технічної можливості запобігти наступ даної ДТП ; оскільки, водій мотоцикла марки «Suzuki GN2B» р/н НОМЕР_5 ОСОБА_15 , діючи відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, не мав у своєму розпорядженні технічної можливості запобігти наступ даної ДТП то з технічної точки зору у дорожній обстановці, що склалася, в його діях будь - яких невідповідностей з вимогами ПДР України , які перебувають у причинному зв`язку з подією , що настала, не вбачається. Оскільки, в умовах розглянутої дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «HYNDAI HD 72» військовий номер НОМЕР_3 ОСОБА_13 не переконавшись в безпеці своїх дій змінив напрямок руху ліворуч та почав виконувати поворот, що призвело до виникнення аварійної ситуації та її переростання в ДТП зіткнення з мотоциклом марки «Suzuki GN2B» державний номер НОМЕР_5 , то з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, дії водія ОСОБА_13 , не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, та знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки водій автомобіля марки HYNDAI HD 72» військовий номер НОМЕР_3 ОСОБА_13 , виконуючи вимоги вищевказаного пункту ПДР України мав технічну можливість запобігти дану дорожньо-транспортну пригоду (т.2 а.п. 142-147).
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 квітня 2017 року виданого КУ «Центральна районна лікарня м. Костянтинівки» у водія ОСОБА_13 02 квітня 2017 року о 18 годині 30 хвилин ознак сп`яніння не виявлено (т.2 а.п.151).
Згідно медичного висновку від 02 квітня 2017 року виданого КЛПУ «Міська лікарня № 5» ОСОБА_16 02 квітня 2017 року о 16 годині 50 хвилин звертався до травматологічного відділення після ДТП, де йому було встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, подряпини та садна обличчя, корпусу, кінцівок. Гостра алкогольна інтоксикація (т.2 а.п.153).
Згідно медичного висновку від 02 квітня 2017 року виданого КЛПУ «Міська лікарня № 5» ОСОБА_15 02 квітня 2017 року о 16 годині 55 хвилин звертався до травматологічного відділення після ДТП, де йому було встановлено діагноз: струс головного мозку, забійна рана тминної області зліва, садна обличчя, корпусу, кінцівок, рвана рана області правого колінного суглобу, проникаюча в його порожнину. Гостра алкогольна інтоксикація(т.2 а.п.152).
Згідно довідки про результати аналізу на вміст алкоголю в сечі № 244/1 від 02 квітня 2017 року відносно ОСОБА_16 з КЛПУ «МНД м. Краматорська», вміст алкоголю в сечі складає 0,019% (т.2 а.п.150).
Згідно довідки про результати аналізу на вміст алкоголю в сечі № 245/2 від 02.04.2017 року відносно ОСОБА_15 з КЛПУ «МНД м. Краматорська», вміст алкоголю в сечі складає 0,018% (т.2 а.п.148).
Згідно Акту лабораторного дослідження № 14/1 КЛПУ «МНД м. Краматорська» у ОСОБА_15 в сечі виявлені канабіноїди та їх метаболіти (т.2 а.п.149).
Відповідно до дорожнього листа №5434 військової частини польова пошта НОМЕР_2 оформленого на водія ОСОБА_13 від 01 квітня 2017 року (дійсний до 09 квітня 2017 року), автомобіль марки «HYNDAI HD 72» військовий номер НОМЕР_3 , технічно справний та був допущений до рейсу (т.2 а.п.111).
Згідно технічного паспорту транспортного засобу серії НОМЕР_4 , автомобіль марки «HYNDAI HD 72» військовий номер НОМЕР_3 належить військовій частині НОМЕР_2 та є технічно справним (т.2 а.п.108-109).
Відповідно до протоколу № 080252 перевірки технічного стану транспортного засобу від 10 січня 2017 року, транспортний засіб марки «HYNDAI HD 72» військовий номер НОМЕР_3 належить військовій частині НОМЕР_2 визнаний технічно справним (т.2 а.п.110).
Згідно посвідчення водія НОМЕР_8 виданого центром ДАІ 5601 27 жовтня 2014 року, ОСОБА_13 має право керування транспортними засобами категорії А1 А В1 В (т.2 а.п.108-109).
Відповідно до копії витягу з наказу №483 від 29 червня 2017 року умовне найменування «військова частина - польова пошта НОМЕР_2 » анульоване з введенням в дію умовного найменування мирного часу «військова частина НОМЕР_9 » ( т.2 а.п.63).
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 19 вересня 2017 року №64 ОСОБА_13 в період з 13 січня 2017 року по 30 червня 2017 року безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення АТО ( т.3 а.п.80).
Відповідно листа начальника управління персоналу заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_22 від 15 грудня 2018 року №116/9/2/8572, рішенням комісії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів при визнання учасниками бойових дій ОСОБА_13 надано статус учасника бойових дій за пунктом 19 статті 6 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (протокол від 26.03.2018 №06). Відповідно до зазначеного ОСОБА_13 16 квітня 2018 року видано посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_10 ( т.3 а.п. 180).
Згідно листів Головного управління оборонного планування Генерального штабу Збройних Сил України від 12.06.2019 року №322/1/2075 та від 14.06.2019 року №116/2/2/8017, відповідно до вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 30.01.2018 р. №Д-322/1/1дск станом на 31.03.2018 р. умовне найменування «військова частина НОМЕР_9 » та її ідентифікаційний код анульовано. При проведенні переформування військова частина НОМЕР_9 стала структурним підрозділом (включена до штату) військової частини НОМЕР_6 , тобто військова частина НОМЕР_6 є правонаступником військової частини НОМЕР_9 ( т.4 а.п.111,113).
Оцінюючи зібрані та досліджені докази по кримінальному провадженню з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його дії за ч. 1 ст.415 КК України - як порушення правил водіння транспортною машиною, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України, є необережним злочином середньої тяжкості, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_13 суд визнає - щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_13 згідно ст. 67 КК Україн - судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_13 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, рівень ризику вчинення останнім повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_13 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Тож, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги досудову доповідь з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_13 , з урахуванням особи винного, який не притягувався до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій, визнав свою вину, відсутність обтяжуючих обставин; суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання та попередження вчинення останнім нових кримінальних правопорушень, буде призначення покарання йому у вигляді позбавленні волі в межах санкції ч.1 ст.415 КК України із звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням з застосуванням ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Оскільки на переконання суду, можливість соціальної реабілітації не втрачена і виправлення обвинуваченого ОСОБА_13 можливе без реального відбуття покарання.
Крім того, враховуючи обставини кримінального правопорушення, відношення ОСОБА_13 до вчиненого, характеризуючи дані останнього, який є учасником бойових дій, суд вважає за недоцільне позбавляти обвинуваченого військового звання.
Одночасно, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 заявив клопотання про застосування щодо нього ЗУ «Про амністію 2016 року», оскільки він має статус учасника бойових дій.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_13 дійсно має статус учасника бойових дій, що вбачається з копії посвідчення серії НОМЕР_10 від 16 квітня 2018 року, проте вказаний статус він отримав 26 березня 2018 року, про що свідчить лист начальника управління персоналу заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_22 від 15 грудня 2018 року №116/9/2/8572 ( т.3 а.п. 180).
Аналізуючи вищевикладене, незважаючи та, що злочин інкримінований обвинуваченому ОСОБА_13 вчинений ним 02 квітня 2017 року, амністія до нього застосована бути не може, оскільки статус учасника бойових дій він отримав лише 26 березня 2018 року, тобто після набрання чинності 07 вересня 2017 року Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII.
Частиною 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частина 1 статті 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Діяльність із використання, зберігання й утримання військовими частинами транспортних засобів, має ознаки джерела підвищеної небезпеки.
Виходячи з роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 р. - під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Тобто володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).
Таким чином, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі за №14-81цс18 зазначено, що вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, національні суди повинні встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Органами, які здійснюють управління військовим майном згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами ЗСУ, зокрема у разі їх розформування.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно це державне майно (зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси), закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі також ЗСУ).
Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.
Згідно з частиною першою статті 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).
Відповідно до статті 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.
Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України.
Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у вищезгаданій постанові від 05 червня 2018 року у справі №14-81цс18.
Як встановлено в судовому засіданні, згідно технічного паспорту транспортного засобу серії НОМЕР_4 , автомобіль марки «HYNDAI HD 72» військовий номер НОМЕР_3 належав військовій частині НОМЕР_2 (т.2 а.п.108-109), яка наказом №483 від 29 червня 2017 року була перейменована на військову частину НОМЕР_9 (т.2 а.п.63).
Згідно листів Головного управління оборонного планування Генерального штабу Збройних Сил України від 12.06.2019 року №322/1/2075 та від 14.06.2019 року №116/2/2/8017, відповідно до вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 30.01.2018 р. №Д-322/1/1дск станом на 31.03.2018 р. умовне найменування «військова частина НОМЕР_9 » та її ідентифікаційний код анульовано. При проведенні переформування військова частина НОМЕР_9 стала структурним підрозділом (включена до штату) військової частини НОМЕР_6 , тобто військова частина НОМЕР_6 є правонаступником військової частини НОМЕР_9 ( т.4 а.п.111,113).
Виходячи з наведеного та тієї обставини, що в судовому засіданні доведена вина ОСОБА_13 у дорожньо транспортній пригоді, що сталася 02 квітня 2017 року, як водія транспортного засобу, належного на праві правонаступництва військовій частині НОМЕР_6 , відповідальність за завдану матеріальну шкоду, внаслідок ДТП, покладається на цивільного відповідача у даній справі.
При цьому, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.9 Постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
Вислухавши позицію представника цивільного відповідача, яка не вважала за потрібне передавати ушкоджений транспортний засобу Suzuki GN2B» державний номер НОМЕР_5 військовій часині А2167, вищевказаний транспортний засіб слід залишити потерпілому ОСОБА_11 .
Одночасно у зв`язку з вищенаведеним, правовим висновком Великої Палати Верховного суду викладеним у постанові від 05 червня 2018 року у справі за №14-81цс18, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних заяв прокурора в інтересах держави в особі КУ «Лікувально - профілактична установа міська лікарня №5 до ОСОБА_13 про стягнення грошових коштів та потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4000 грн., моральної шкоди в розмірі 9000 грн. та витрат на отримання правової допомоги в розмірі 1000 грн. з огляду на пред`явлення позовних вимог до належного відповідача.
Судові витрати у кримінальному провадженні покласти на обвинуваченого ОСОБА_13 , з якого стягнути на користь держави витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 4456 грн. 80 коп. та за проведення судової автотехнічної експертизи 879 грн. 60 коп., а всього 5336 грн. 40 коп.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_13 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_13 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовити.
В іншій частині - позов залишити без задоволення.
Стягнути з військової частини № НОМЕР_11 судовий збір в дохід держави у розмірі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 копійок.
В задоволенні позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі КУ «Лікувально - профілактична установа міська лікарня №5 до ОСОБА_13 про стягнення грошових коштів та потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди -відмовити в повному обсязі.
Стягнути з засудженого ОСОБА_13 на користь держави (балансовий рахунок: 3111 «Надходження до загального фонду державного бюджету», код бюджетної класифікації доходу : 24060300 «Інші надходження») процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 5336 (п`яти тисяч триста тридцять шість) гривень 40 копійок.
Речові докази: транспортний засіб - мотоцикл «Suzuki GN2B» державний номер НОМЕР_5 залишити ОСОБА_11 як законному володільцю.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_13 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1