Справа № 559/248/20
Номер провадження 1-кс/559/47/2020
УХВАЛА
> про арешт майна
"10" лютого 2020 р. місто Дубно Рівненська область
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі

слідчий суддя ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні в м. Дубно клопотання прокурора Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 06 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до суду з клопотанням, у якому просить накласти арешт на майно, а саме: на автомобіль марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація федеративної республіки Німеччина), що зареєстрований згідно технічного паспорта на вказаний транспортний засіб НОМЕР_2 на ОСОБА_5 , 1976 року народження, жителя АДРЕСА_1 та на даний час знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, що за адресою: с. Городок, вул. Барона Штейнгеля, 90, Рівненської області, до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

З клопотання вбачається, що 05 лютого 2020 року в Дубенський ВП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення зі служби 102 ОСОБА_6 про те, що 05.02.2020 за адресою м. Дубно, вул. Грушевського, 184 під час дослідження транспортного засобу Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було виявлено, що номерна площадка двигуна знищена механічним способом.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було встановлено, що 05 лютого 2020 року під час огляду ідентифікаційних позначень номера двигуна автомобіля марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація федеративної республіки Німеччина) з яким в територіальний сервісний центр №5642, звернувся ОСОБА_5 , 1976 року народження, житель АДРЕСА_1 , виявлено ознаки знищення маркувальних позначень номеру двигуна.

Відомості про дане кримінальне правопорушення були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 06 лютого 2020 року, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В ході проведення огляду місця події, працівниками поліції було проведено огляд автомобіля марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація федеративної республіки Німеччина), що зареєстрований згідно технічного паспорта серії НОМЕР_2 на ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 . При огляді безпосередньо двигуна даного автомобіля встановлено, що номер двигуна на номерній площадці двигуна був відсутній, вказана номерна площадка вкрита слідами механічного впливу, що проявилось при чищенні металу.

В зв`язку з вище викладеним, 05 лютого 2020 року автомобіль марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація федеративної республіки Німеччина), що зареєстрований згідно технічного паспорта серії НОМЕР_2 на ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 , вилучений та доставлений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, що знаходиться за адресою с. Городок вул. Барона Штейнгеля, 90, Рівненської області.

На даний час є необхідність в накладенні арешту на автомобіль марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація федеративної республіки Німеччина) для забезпечення проведення комплексного дослідження даного транспортного засобу.
Постановою слідчого від 06.02.2020 автомобіль марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація федеративної республіки Німеччина) номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , визнаний речовим доказом по кримінальному провадженні №0000115.

Також, на даний час слідчим готується постанова про доручення проведення експертизи (комплексного дослідження транспортного засобу). Вказана експертиза може бути виконана виключно за можливості надання експертам безпосереднього доступу до автомобіля марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація федеративної республіки Німеччина).

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація федеративної республіки Німеччина), має суттєве значення у кримінальному провадженні, як речовий доказ, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а також таке майно є доказом злочину, що свідчить про те, що останнє може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене або відчужене, а тому з метою запобігання цього, виникає необхідність у накладенні арешту на таке майно.

Таким чином, з метою збереження речового доказу та запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке є доказом можливого злочину, на думку прокурора є необхідність у накладенні арешту.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання із викладених у ньому обставин.
В судове засідання двічі викликався ОСОБА_5 , онак в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повіломив, клопотань про відкладення розгляду до суду не надходило..
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення підозрюваного можливості, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно до п.п. 3,4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ч.ч 1,2 ст.170 КПК України арешт майна є тимчасово позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В свою чергу, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).
Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.
05.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення за кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України за №0000115.

З матеріалів клопотання вбачається, що 05.02.2020 в ході проведення огляду місця події, працівниками поліції було проведено огляд автомобіля марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація федеративної республіки Німеччина), що зареєстрований згідно технічного паспорта серії НОМЕР_2 на ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 . При огляді безпосередньо двигуна даного автомобіля встановлено, що номер двигуна на номерній площадці двигуна був відсутній вказана номерна площадка вкрита слідами механічного впливу, що проявилось при чищенні металу. В зв`язку з вище викладеним, 05 лютого 2020 року автомобіль марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація федеративної республіки Німеччина), що зареєстрований згідно технічного паспорта серії НОМЕР_2 на ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 , вилучений та доставлений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, що знаходиться за адресою с. Городок вул. Барона Штейнгеля, 90, Рівненської області.

Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 06.02.2020 автомобіль марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація федеративної республіки Німеччина) номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , визнаний речовим доказом по кримінальному провадженні №0000115.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Зазначене у клопотанні вилучене майно, а саме: автомобіль є матеріальним об`єктом, на думку слідчого судді, може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, оскільки міг зберегти на собі сліди злочину, у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 290 КК України. З метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, проведення експертиз та інших слідчих дій у кримінальному провадженні, збереження від втрати, знищення чи перетворення вилученого майна, задля використання його у доказових цілях, слідчий суддя приходить до висновку, що, в даному випадку, розумним та співрозмірним обмеженню права власності, буде накладення арешту на вилучене майно, а тому клопотання прокурора є обґрунтованим.
Правовою підставою для арешту зазначеного у клопотанні майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речового доказу.
Враховуючи вищезазначені положення КПК України, строки подання клопотання про арешт вилученого майна в ході оглядів, слідчий суддя вважає є обґрунтована необхідність у накладенні арешту
Щодо строку дії арешту, рахую за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Виходячи із наведеного, дана норма надає право володільцю майна на звернення до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна, у тому випадку, коли відпала потреба у його застосуванні.
На даному етапі досудового розслідування, в межах вказаного кримінального провадження повідомлення про підозру не оголошено .
Тому, хоча б теоретично передбачити строк, на якій накладається арешт, вказавши «до прийняття остаточного рішення по справі» - не можливо.
Обмеження в одній із складових права власності на необмежений час (права розпорядження річчю), порушує за думкою суду принцип правової визначеності та право власності володільця майна, яке гарантується ЦК України, Конституцією України, ст.1 Протокола № 1 до Европейської Корнвенції з прав людини.
На необхідність дотримання принципу правової визначеності вказував Европейський Суд у справі Кавка проти Польщі, рішення суду від 9 січня 2001 р. п.49, зазначивши, що : «важливим є чітке визначення умов обмеження свободи відповідно до внутрішнього права, та щоб право як таке було передбачуваним у своєму застосуванні….»).
У справі Раймондо проти Італії, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань ( п.35).
Виходячи з розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, з урахуванням права суду у відповідності до 173 КПК України повторно вирішити питання про накладення арешту на майно (за необхідності та при наявності підстав), рахую оптимальним визначити строк накладення арешту на майно до отримання слідчим висновку експерта за результатами проведення експертизи(комплексного дослідження транспортного засобу) у кримінальному провадженні №0000115, але не довше ніж 1(один) місяць з моменту винесення ухвали, тобто не довше ніж до 10.03.2020.
На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 169, 170, 171, 172, 174, 175 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ :
Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, встановивши заборону відчуження, розпорядження та користування майном його власнику та користувачам, яке було вилучене під час огляду місця події 05.02.2020, а саме на:

-автомобіль марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація федеративної республіки Німеччина), що зареєстрований згідно технічного паспорта на вказаний транспортний засіб НОМЕР_2 на ОСОБА_5 , 1976 року народження, жителя АДРЕСА_1 та на даний час знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, що за адресою: с. Городок, вул. Барона Штейнгеля, 90, Рівненської області,

з можливістю переміщення вказаного майна для проведення експертизи(комплексного дослідження транспортного засобу).

Встановити термін дії арешту автомобіля "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація федеративної республіки Німеччина), що зареєстрований згідно технічного паспорта на вказаний транспортний засіб НОМЕР_2 на ОСОБА_5 до отримання слідчим висновку експерта за результатами проведення експертизи(комплексного дослідження транспортного засобу) у кримінальному провадженні №0000115, але не довше ніж 1(один) місяць з моменту винесення ухвали, тобто не довше ніж до 10.03.2020.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.
Відповідно до ч.1ст. 174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1