Справа № 738/39/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/211/20
Категорія - ч.2 ст.317 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000068 від 03.10.2017, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2018 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Паневежіс Литовської Республіки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, не одруженої, у якої за рішенням суду відібрані двоє малолітніх дітей 2014 та 2015 року народження, зареєстрована та фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2018 року ОСОБА_7 засуджена за ч. 2 ст. 317 КК України до покарання у виді 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 2379 грн. 52 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 у період з жовтня 2015 по жовтень 2017 років, використовуючи будинок за місцем проживання в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, направленим на забезпечення незаконного виготовлення та вживання іншими особами наркотичного засобу, обіг якого заборонений концентрату з макової соломи (опію екстракційного), шляхом надання газової плити та посуду ОСОБА_10 для виготовлення наркотичного засобу, утримувала будинок як місце для вживання наркотичного засобу.

У подальшому обвинувачена ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, після виготовлення наркотичного засобу, обіг якого заборонений концентрату макової соломи (опію екстракційного) в період з жовтня 2015 по жовтень 2017 років, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, надавала ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дозвіл на незаконне вживання наркотичних засобів у будинку за місцем проживання в АДРЕСА_2 . За що ОСОБА_7 отримувала кожного разу по 50 грн, в тому числі сама вводила наркотичний засіб шляхом ін`єкції ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду змінити через суворість призначеного покарання, звільнити її від відбування покарання з підстав, передбачених ст. ст. 79, 76 КК України, мотивуючи тим, що вона має намір пройти курс лікування від наркоманії та виховувати своїх дій, щодо яких ще не позбавлена батьківських прав та хоче повернути їх додому.

Винуватість визнала частково, оскільки вважала, що вживання наркотичних речовин її співмешканцем за місцем, де вони спільно проживали та вели спільне господарство, не може бути наданням місця для вживання наркотичних засобів.

Вона та її співмешканець ОСОБА_10 є наркозалежними особами, що є хворобою, а не злочином. На даний час ОСОБА_10 проходить курс лікування в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні, де має лікуватись і вона, як тільки буде завершений судовий розгляд справи.

Просить звернути увагу, що до кримінальної відповідальності вона притягується вперше, має місце роботи, але на даний час перебуває у декретній відпустці, вживає медичні препарати, які знижують потяг до наркотичних речовин.

У неї на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, вона не позбавлена батьківських прав, а тому суд має усі підстави застосувати до неї положення ст. 79 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 76 КК України.

В судовому засіданні захисник та обвинувачена підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Адвокат надавши для приєднання до матеріалів справи довідку-характеристику та медичний висновок виданий ОСОБА_7 вказував, що спосіб життя обвинуваченої дуже змінився і вона провела роботу над помилками, а тому у вчиненому щиро розкаюється.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченої, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, прокурора, який заперечував проти аргументів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе апеляційну скаргу обвинуваченої задовольнити частково.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, обвинуваченій ОСОБА_7 при призначенні покарання судом першої інстанції враховано часткове визнання вини в інкримінованому злочині, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують його, ризики повторного вчинення злочину, які віднесені до середньої категорії, відповідно до досудової доповіді органу пробації, перебування особи на обліку у лікаря нарколога та не перебування на обліку у лікаря психіатра, відсутність критичного ставлення до своїх дій та відсутність притягнень до кримінальної відповідальності, відібрання малолітніх дітей, згідно рішення районного суду, а також категорію злочину та обставини його вчинення.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні апеляційної скарги виходить з того, що норми Особливої частини КК України мають базуватися на нормах Загальної частини КК України. Це спеціально зазначено законодавцем у статті 65 КК, якою встановлено загальні засади призначення покарання. Згідно з частиною першою цієї статті суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Ураховуючи ці положення закону, суд при призначенні покарання має виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції статті Особливої частини КК України, а й із тих норм Загальної частини КК України, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язані з призначенням покарання, здатні вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і міри.

За вказаних підстав, доводи апеляційної скарги захисника про можливість пом`якшення покарання колегія суддів апеляційного суду вважає частково обґрунтованими, проте не силу вимог ст.79 КК України, оскільки як сама обвинувачена не заперечує, що діти проживають окремо та органами опіки і піклування вирішується питання про позбавлення її батьківських прав, а тому такі вимоги апеляційної скарги є передчасними.

При цьому, колегія суддів в своєму рішенні керується положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24.10.2003 року, згідно якого суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості злочину, суд повинен виходити із всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Так, в судовому засіданні апеляційної інстанції було встановлено, що за час з моменту ухвалення вироку до перегляду його в апеляційній інстанції суттєво змінилися життєві обставини обвинуваченої, які з урахуванням особливостей злочину, який інкриміновано особі, колегія суддів апеляційного суду сприймає як такі, що дають підстави вважати можливим виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

Судом враховано, що відповідно до наданої характеристики виданої за місцем проживання обвинуваченої, на даний час ОСОБА_7 фактично змінила місце проживання та на даний час мешкає зі своїм співмешканцем ОСОБА_13 . За місцем проживання громадського порядку не порушує, алкогольними напоями не зловживає, і хоча ніде не працює, проте скарг на її поведінку до старостинського округу не надходило. Відповідно до консультативного висновку лікаря нарколога від 26.02.2020 року, наданого в судовому засіданні строною захисту для приєднання до матеріалів справи, ознак вживання наркотичних речовин не виявлено, як не виявлено і свіжих слідів від ін`єкцій. Проведені тести на виявлення у біологічних речовинах наркотичних речовин негативні.

Вказані обставини, на думку апеляційного суду, є суттєвими і дійсно свідчать про дії щодо зміни минулого способу життя.

Більше того, ОСОБА_7 щиро розкаялася в судовому засіданні та висловила бажання повернутися до нормального життя, повідомила суду, що на даний час проживає з іншим співмешканцем, який позитивно впливає на її особистісні зміни, що узгоджується з наданою за місцем проживання характеристикою.

Також колегія суддів звертає увагу на той факт, що діти на даний час проживають на законних підставах в іншій сім`ї, що унеможливлює можливий негативний вплив на їх психологічний та фізичний розвиток з боку обвинуваченої. Співмешканець ОСОБА_7 , з яким вона проживала на час вчинення злочину помер, а тому відсутній ризик впливу на поведінку обвинуваченої та спонукання до аналогічної минулої поведінки при обранні способу життя.

Апеляційний суд визнає обставинами, що пом`якшує покарання щире каяття та суттєві зміні життєвих обставин, що позитивно впливають на особу, а також враховує достатньо молодий вік обвинуваченої, її хоча і формальні характеристики, проте без негативних даних щодо останньої, відсутність притягнення в минулому до кримінальної та адміністративної відповідальності, категорію злочину, вину в якому ОСОБА_7 визнала та змінила своє ставлення до скоєного, чим засуджує свою поведінку, відсутність обтяжуючих покарання обставин та висновок лікаря нарколога, а тому переконаний, що всі ці обставини, дають підстави апеляційному суду прийти до висновку про можливість виправлення засудженої без відбування реального покарання та прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. При цьому апеляційний суд підкреслює, що призначене покарання за своїм видом буде не лише карою за вчинений особою злочин, а в першу чергу, переслідує мету, яка полягає у виправленні обвинуваченої, що цілком відповідає загальним засадам його призначення.

Суттєвою обставиною, яка впливає на рішення апеляційного суду, колегія суддів вважає те, що обвинувачена в минулому не мала судимостей. В порядку виконання даного вироку, яке припинилось після його перегляду Верховним судом, ОСОБА_7 відбула в місцях позбавлення волі 1 рік, що також позитивно вплинуло на її свідомість і переконало в необхідності ведення законослухняного способу життя.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обране обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання відповідно до вимог ст.75 КК України з випробуванням строком 3 роки та виконанням покладених на неї обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України, забезпечить встановлення належного контролю за поведінкою обвинуваченої і буде сприяти запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Керуючись статтями 370, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3