Справа № 442/3369/20
Провадження № 1-кс/442/620/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні особи потерпілою від 29.05.2020,-
в с т а н о в и в :

В провадження слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в якій скаржник просить скасувати постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 щодо відмови у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000507 від 18.03.2020, та зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
Заявник в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про проведення розгляду скарги за його відсутності, заявлені вимоги підтримує..
На день розгляду даної скарги представник Дрогобицького ВН ГУНП у Львівській області в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду скарги.

Відповідно до ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, перевіривши матеріали по скарзі, приходжу до наступного висновку.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана не обґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
При дослідженні оскаржуваної постанови, встановлено, що в обґрунтування відмови в задоволенні клопотання, слідчий вказав, що у кримінальному провадженні 0000507 від 18.03.2020 , що в ході проведення досудового розслідування по матеріалах кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 357 КК України не здобуто доказів чи іншої інформації, щодо заподіяння ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення шодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.
Обґрунтовуючи постанову про відмову у визнанні потерпілим слідчий зазначав, що у кримінальному провадженні не завдано шкоди кримінальними правопорушенням.
Як вбачається з оскаржуваної постанови від 29.05.2020, остання не містить викладу обставин або вмотивованих обґрунтувань, оскільки обмежується лише формальними обставинами, констатуванням факту, що відсутні будь-які докази спричинення фізичної, моральної та матеріальної шкоди заявнику.
Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані, виходячи з наступного.
Викладене свідчить, що оскаржувана постанова слідчого від 15.02.2019 не відповідає вказаним вимогам ч. 5 ст. 55 КПК України, оскільки у мотивувальній частині слідчий не вказав очевидних та достатніх підставах вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.
Разом з тим, вимога в частині зобов`язання слідчого визнати скаржника потерпілим у кримінальному провадженні, не підлягає задоволенню, оскільки слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, що узгоджується з ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України, враховуючи при цьому, що таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні особи потерпілою від 29.05.2020 - задовольнити частково.
Постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні особи потерпілою у кримінальному провадженні № 0000507 - скасувати.
В іншій частині вимог скарги - відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1