Провадження № 274/4351/18
В И Р О К Провадження № 1-кп/0274/217/20

І м е н е м У к р а ї н и
02.03.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання . . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/4351/18 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, робітника ТОВ "Бердичівський елеватор", зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участі

прокурорів . . . . . . . . . ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого/цивільного позивача . ОСОБА_8

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_9

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

25 липня 2018 року ОСОБА_4 знаходився у підсобному приміщенні, яке розташоване на території ПП «Жолудь Л.Г.» по АДРЕСА_3 , де на підлозі даного приміщення помітив деталі до водяного насосу, належні ОСОБА_8 .

У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що його дії не будуть помічені іншими особами. 25 липня 2018 року у вечірній час таємно викрав трубу-з`єднувач, вартістю 250 грн., та металеву кришку до водяною насосу, вартістю 500 грн., які виніс за територію підприємства, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки неправомірні дії ОСОБА_4 були викриті та припиненні працівником ПП «Жолудь Л.Г.».

Своїми умисними діями ОСОБА_4 міг заподіяти потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 750 грн.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнається винуватим, передбачена ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому замаху на крадіжку визнав повністю, а у вчиненні першого епізоду викрадення чужого майна частково, не погодившись з розміром інкримінованого йому розміру завданої шкоди. Обвинувачений показав, що влітку 2018 року він влаштувався на роботу до потерпілого Жолудя в с. Романівка. Робочий графік був з понеділка по п`ятницю з 08 до 17 години, а в суботу до обіду, неділя вихідний. Оплата щотижнева. Приступив до роботи, йому дали ключі, сказали поприбирати, навести лад у господарському приміщенні. До подій встиг відпрацювати тиждень, отримав 300 грн. заробітку, заборгованості перед ним не було. Йому подзвонили з банку, сказали, що потрібно проплатити кредит 1500 грн. У нього грошей не було, не було у кого позичити, родина на той час також грошей не мала. Він звернувся з проханням до потерпілого, але той відмовив. Тоді він вирішив викрасти метал, щоб здати і отримати гроші. Протягом того дня, це могло бути 23.07, він виніс за приміщення і в кущах заховав старі неробочі двигуни, 6 штук, редуктор, водяні насоси тощо, які у приміщенні лежали як металобрухт. Його дії ніхто не бачив. По закінченню робочого дня подзвонив приймальнику металу, той на власному автомобілі приїхав і забрав метал. Важили на Героїв України, 17 в м. Бердичеві. Він відразу забрав готівку, розрахувався за кредит. Через два дні знову вирішив викрасти метал. Так само вдень виніс і заховав металеві деталі корпуси, кришки від двигунів, газову трубу. Ввечері здав ключі, пішов до схованки, але був виявлений робочими, які запитали, що він там ховає і подзвонили ОСОБА_10 . Збитки потерпілому не відшкодовував, так як не має коштів, хоча і обіцяв, що відшкодує. Наполягає на тому, що викрадені деталі були неробочими, двигуни горілими, тому не погоджується з вартістю, яку називає потерпілий. У вчиненому кається, обіцяє більше такого не робити.

Крім повного визнання вини обвинуваченим за фактом замаху на крадіжку майна, його винуватість також підтверджується сукупністю й інших зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, допитаний потерпілий ОСОБА_8 показав, що він є ФОП, займається підприємницькою діяльністю, має приміщення в с. Романівка. З 2008 року почав закуповувати техніку, деталі на базі в Житомирі. Купував за готівку, документів на придбання не збереглося. Бухгалтерський облік він не веде, балансова вартість викраденого не визначалася, інвентаризація не проводилася, бо все стояло у одному підсобному приміщенні, як вдома. Обвинуваченого ОСОБА_4 він найняв на роботу. Обвинувачений тиждень пропрацював, нарікань до його роботи не було. Потім ОСОБА_11 сказав, що йому потрібні гроші, він дав авансом. Почавши довіряти, він дав обвинуваченому ключі від "слюсарки" підсобного приміщення, де зберігається технічне обладнання, щоб ОСОБА_11 навів там лад поскладав мотори до моторів, насоси до насосів тощо. Все обладнання було робочим, він його використовував для ремонту і заміни. У понеділок-вівторок його на роботі не було, в середу побачив, що деталей малувато, але ОСОБА_11 запевнив, що все нормально. Він пішов, але потім йому подзвонили і повідомили, що піймали обвинуваченого, який з таксистом вантажили метал. Сам він на місце не виїжджав, там був син. Наступного дня він приїхав, перевірили, що відсутнє. Виявили зникнення запчастин: моторів, насосів, редуктора і решта дрібного. Дозволу виносити речі він ОСОБА_11 не давав. 6 моторів, редуктори він купував у період 2008-2012 років, два насоси купував після 2008 року, два у 2014 році. Він поїхав на базу, там йому дали каталог цін, від яких він відняв 50% з врахуванням зносу, взяв довідку з бази. Наявність у нього до викрадення деталей можуть підтвердити працівники. Всі викрадені деталі були робочі, якби не були такими він сам би їх здав. Після виявлення крадіжки їздив до приймальника, їх вже не було. Призначення покарання обвинуваченому його не цікавить, йому основне відшкодування збитку. Моральна шкода полягає у стресі, який він пережив від дій обвинуваченого: скільки років збирав майно, а тут все було викрадено.

Як показав свідок ОСОБА_12 , потерпілий є його батьком, з яким вони займаються підприємницькою діяльність. В АДРЕСА_3 у них є приміщення. У серпні 2018 року йому подзвонив батько та попросив приїхати на підприємство, так як там працівники затримали крадія. Він приїхав, ще було не темно, 18-19 година. За метри чотири від їхнього приміщення, в лісопосадці було їхнє майно: труба, корпус водяного насосу тощо. Обвинувачений, який за день-два до того наводив лад у приміщенні, пояснив, що дійсно він викрав ці речі, а саме виносив і складав, щоб далі здати на металобрухт. Він викликав поліцію та разом з ОСОБА_13 та ще одним працівником очікували їхнього приїзду. Що саме викрав ОСОБА_11 , сказати точно не може, у приміщенні були електродвигуни, штук 4-5, водяні насоси. Всі деталі у приміщенні були робочими, деякі використовувалися для заміни деталей, як запасні частини для обладнання. Коли і за скільки вони були куплені, точно сказати не може, бо не завжди їздив з батьком, куплялися вони в різні терміни, йому здається, за рік-два до подій. На його думку, обвинувачений міг самостійно винести потрошку все викрадене майно.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона працювала художником у приватного підприємця Жолудя, який займається пам`ятниками на старому цегельному заводі на в`їзді у с. Радянське. Десь влітку-восени 2018 року вона затрималася на роботі. На той час у них днів 10 працював обвинувачений ОСОБА_11 , якому ОСОБА_10 доручив поприбирати у технічному приміщенні, де зберігалося всіляке знаряддя, призначення якого вона не знає. За день ОСОБА_11 декілька разів підходив, запитував, чи довго вона ще буде працювати, дивився, чи вона ще є. У вечірній час, вона вже увімкнула лампу, щоб працювати, вона вийшла на перекур та з місця, з якого її не було видно, побачила як обвинувачений виносить пакет з приміщення, заносить його за приміщення і туди під`їжджає таксі. Тоді вона відразу подзвонила їхньому співробітнику, який також працював на Жолудя ОСОБА_15 , який був черговим. ОСОБА_16 швидко приїхав, вона розповіла, що бачила, і ОСОБА_16 пішов на те місце, куди поніс пакет ОСОБА_11 . Вона ж вийшла на дорогу, щоб не уїхало таксі. На саме місце події не ходила, лише потім чула розмову ОСОБА_13 з обвинуваченим, ОСОБА_16 питав навіщо той це зробив, що йому не вистачало, вони ж йому платили. Також чула, що ОСОБА_11 говорив, що першого разу він здав два мотори за 800 грн.

З показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що він раніше працював на Жолудя, установлював пам`ятники. У селі Радянське у Жолудя є виробництво, ріжуть камінь на колишньому цегельному заводі. В той день у 2018 році, у теплу пору, після закінчення робочого дня, близько 18 години, коли він був у місті, йому зателефонувала ОСОБА_18 , яка працювала у Жолудя художницею. Сказала, що їх грабують. Він був на автомобілі, швидко приїхав. Зайшов у приміщення, де працювала ОСОБА_18 . Та розповіла, що бачила, як з тильної сторони до території під`їхало таксі, грабіжник вийшов з пакетом з приміщення, пішов до таксі, виникла якась сварка, хлопнули двері таксі, таксист уїхав, видно чогось злякавшись, а грабіжник кинув пакет у кущі і повернувся у приміщення. Сама вона, перелякавшись, з приміщення не виходила. Він пішов до приміщення, де зберігалося обладнання, деталі, інструмент тощо. Приміщення виявилося підпертим палицею, у ньому був не хтось сторонній, а обвинувачений ОСОБА_11 , який вже тиждень-два працював на Жолудя. Горічевський прибирав на території і був типу завгоспу цього приміщення, мав від нього ключі. Він запитав у обвинуваченого: "Що, крадеш?", той промовчав. Тоді він пішов на місце, яка вказала ОСОБА_18 , де вона бачила, що обвинувачений викинув пакет. В кущах за територією він виявив пакет і купу металевих деталей, кришку від мотора, ротор, труби тощо. Цілих двигунів не було, були деталі, які, якщо б зібрати, щось поміняти вийшов би робочий двигун. Всі ці речі зберігалися у приміщенні, у якому він виявив ОСОБА_4 , коли перед завершенням робочого дня він клав інструмент до шафи у приміщенні. Все було на своїх місцях у приміщенні. Всі ці речі були у робочому стані, використовувалися при заміні деталей, назвати їхню вартість він не може. Після цього на місце події приїхав син ОСОБА_10 , викликав поліцію. Дочекалися приїзду поліції, пакет, метал не чіпали, він показав поліцейським місце. Що розповідав поліцейським обвинувачений, не прислухався, щоб той щось заперечував, не чув.

Допитаний свідок ОСОБА_19 показав, що він працює шліфувальником у потерпілого Жолудя 3-4 роки. Влітку 2018 року йому розповіли, що такий же як і він різноробочий - обвинувачений ОСОБА_11 здійснив крадіжку двигунів, насосів. Сам він про подію нічого не знає, не вникав. Знає лише, що у підсобному приміщенні "слюсарці" знаходилися насоси, двигуни, якісь деталі, запчастини, що саме, скільки, яких марок, моделей, років випуску тощо сказати не може, не є слюсарем. Всі деталі були робочими, треба було тільки підшипники поміняти. До подій він працював на Жолудя місяців 7, заборгованостей по заробітній платі не було.

Як показав свідок ОСОБА_20 влітку 2018 року, може бути у липні, йому подзвонив знайомий ОСОБА_11 , попросив приїхати забрати метал, на той час він його приймав. Це було до 17 години. Він поїхав в с. Радянське до колишнього цегельного заводу. Обвинувачений сказав, що він там працює, його хазяїн довго не виплачує зарплату, у нього немає за що хліба купити, тому хазяїн в рахунок заборгованості запропонував здати метал. Він перепитував у ОСОБА_4 , чи метал не крадений, той запевнив, що ні. Обвинувачений був один і сам виносив метал. Метал був нехорошим: старим, побитим, неробочим, всілякі відходи. Він повіз метал до себе, ОСОБА_11 під`їхав відразу після нього, зважили, він розрахувався з обвинуваченим виніс 400-600 грн. Через 2-3 дні ОСОБА_11 знову подзвонив і він їздив у Радянське. Все було так само, це була 15-16 година. Дійсно серед металу були двигуни перший раз 4, другий 2. Але ті двигуни були горілі, без кришок, невеликі. Редуктора ніби не було, водяні насоси якщо і були, то в розібраному стані. Другого разу ОСОБА_11 отримав десь 800 грн., з яких 400 грн. за мідь. В подальшому сказав обвинуваченому, що більше їздити не буде. Метал зберігав у себе у гаражі. Коли через декілька днів приїхали працівники поліції, металу вже не було - продав.

Крім того винуватість ОСОБА_4 також підтверджується:

*даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 25.07.18, з якого видно, що попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_8 заявив, що 25.07.18 близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_21 шляхом вільного доступу намагався викрасти із території підприємства, розташованого в АДРЕСА_3 , майно (т. 1, а.п. 18);

*даними протоколу огляду місця події від 25.07.18 з фототаблицею до нього, при проведенні якого зафіксовано місце скоєння злочину в с. Романівка оглянуто територію цегельного заводу, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_8 , підсобне приміщення на території, в якому знаходилися до викрадення речі. В ході огляду на відстані 10 м від приміщення у рослинності виявлено ОСОБА_4 , поруч з яким знаходяться труба-з`єднувач та кришка від водяного насоса (т. 1, а.п. 20-25);

*даними наданої потерпілим накладної від 01.08.18, згідно з якою ціна з врахуванням зносу викрадених речей становила: кришки до водяного насоса 500 грн., труби-з`єднувача до водяного насоса 250 грн. (т. 1, а.п. 31). Стороною захисту ці дані не оспорюють ся, визнаються належними та допустимими;

*наданими потерпіли копіями витягу з ЄДРЮОтаФОП, свідоцтва про державну реєстрацію як ФОП, договору купівлі-продажу цегельного заводу від 29.01.08 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.01.08, якими підтверджено зайняття потерпілим ОСОБА_8 підприємницькою діяльність за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1, а.п. 32-35);

*даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.09.18 з фототаблицею до нього, під час якого підозрюваний ОСОБА_4 розповів і на місцевості показав коли, де та як саме він здійснював крадіжки. Дані протоколу про час (слідчим допущено описку у місяці 08), місце, спосіб вчинення злочину відповідають обставинам визнаного судом обвинувачення, показанням обвинуваченого, даним протоколів огляду місця події від 25.07.18 та іншим дослідженим доказам (т. 1, а.п. 68-75).

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило, сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

При цьому судом для забезпечення дотримання вимог статей 22, 42, 43 КПК України (щодо можливості ознайомлення з матеріалами обвинувачення, оцінки доказів), статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на справедливий суд), судом до матеріалів провадження в підготовчому судовому засіданні долучено й інші документи, які надано прокурором, в тому числі й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти наведених вище доказів на підтвердження фактів та обставин, що підлягають доказуванню.

Разом з тим, органом обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується також у тому, що 23 липня 2018 року він знаходився у підсобному приміщенні, яке розташоване на території ПП «Жолудь Л.Г.» по пров. Бердичівському, 1 в с. Романівка Бердичівського району, де на підлозі даного приміщення помітив електродвигуни, редуктор та водяні насоси, належні ОСОБА_8 . В цей час та місці у ОСОБА_4 виник злочинним умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що його дії не будуть помічені іншими особами, 23.07.2018 приблизно о 19 годині 30 хвилин таємно викрав електродвигуни в кількості 9 шт., вартістю 17 000 грн., редуктор в кількості 1 шт., вартістю 3 000 грн., та водяні насоси в кількості 4 шт., вартістю 8 000 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 28 000 грн.

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Органом досудового розслідування ці дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

На думку обвинувачення винуватість ОСОБА_4 у вчиненні цих злочинних дій була підтверджена наведеними вище доказами, а також накладною без номера від 01.08.18, в якій потерпілий самостійно вказав, що ціна електродвигуна на 7 КВт становить 3000 грн., двох електродвигунів на 1,5 КВт 2000 грн., електродвигуна 3 КВт у розібраному стані 12000 грн., редуктора 3000 грн., водяного насоса 2000 грн., трьох водяних насосів 2 КВт 6000 грн. (т. 1, а.п. 30), висновком про вартість об`єкту оцінки КВФ "Арсенал" № 03/01 від 13.01.20, згідно з яким станом на 25.07.18 ринкова вартість об`єкта оцінки становила: водяного насосу марки №20/30, 4 кВт 3192 грн., водяного насосу марки 2К6 - 3297 грн., електродвигуна АИР 112 М2, 7,5 кВт 2414 грн., електродвигуна АИР 80А, 1,5 кВт 1223 грн., електродвигуна 3 кВт - 1050 грн. (т. 2, а.п. 130-132, 139-155) (потерпілим також надано в судовому засіданні копії каталогів цін на електродвигуни, насоси т. 2, а.п. 47-50).

Суд не може визнати наведені вище докази належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. У висунутому відповідно до обвинувального акта обвинуваченні ОСОБА_4 органом досудового слідства взагалі не визначено, що власне було викрадено обвинуваченим 23.07.18, встановлювати самостійно, яке відношення до викраденого мають ті електродвигуни і насоси, на вартість яких посилається обвинувачення, суд самостійно не вправі; накладна складено самостійно потерпілим не є документом, який би підтверджував придбання,поставку тощо будь-якого майна, не містить жодних необхідних для даного виду документу реквізитів і є фактично особистим нічим непідтвердженим припущенням потерпілого про вартість певного виду майна.

Водночас згідно з вимогами статей 84, 91, 242 КПК України єдиним джерелом доказування розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди є висновок експерта. У цьому кримінальному провадженні потерпілий не може визначити розмір матеріальних збитків, документу, який би міг підтвердити такі збитки суду не надано (такого документа не має і не може бути, оскільки документи на придбання фактично втрачені, бухгалтерський облік потерпілий не вів, інвентаризація не проводилася), експертиза для визначення такого розміру не проводилася і клопотань про проведення такої експертизи не заявлялося (призначення такої експертизи у кримінальному провадженні фактично неможливе, оскільки при призначенні товарознавчої експертизи має бути зазначено, яка певна річ підлягає оцінці, а з обвинувачення не вбачається які саме двигуни, насоси, яких існує велика кількість підлягають оцінці, які були їхні характеристики, стан - цього всього орган обвинувачення не встановив), що унеможливлює доказування розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

При цьому суд враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, належить до злочинів з матеріальним складом. Тому, крім діяння (таємного викрадення), обов`язковими його ознаками є матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням. Стороною обвинувачення не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували матеріальну шкоду.

Відповідно до ст. 374 КПК України висновок суду щодо визнання особи винуватою ґрунтується виключно на доказах, а ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У зв`язку з наведеним в ході судового розгляду не доведено, що в діянні ОСОБА_4 23 липня 2018 року є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і в такому разі відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 373 КПК України суд ухвалює в цій частині обвинувачення виправдувальний вирок.

Приймаючи до уваги ухвалення виправдувального вироку за епізодом 23.07.18 за ч. 1 ст. 185 КК України, суд виключає з обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання обвинувачення на кваліфікуючу ознаку за ч. 2 ст. 185 КК України повторність.

Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 , в межах висунутого обвинувачення, доведеною в частині та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (закінчений замах на крадіжку).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, суд не встановив.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 ч.ч. 2-3 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачений раніше не судимий, проживає з батьками, сестрою, за місцем проживання характеризується як особа, на поведінку якої скарг не надходило, за місцями роботи характеризувався позитивно.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги ступінь суспільної небезпеки, причини, обставини та наслідки скоєного злочину, особу обвинуваченого, його вік, позитивні характеристики та санкцію статті, суд призначає покарання у виді громадських робіт. На думу суду, саме призначене покарання сприятиме досягненню мети покарання та буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов потерпілого, враховуючи, що його позовні вимоги стосуються виключно відшкодування збитків за фактом крадіжки 23.07.18, за якою обвинувачений виправдовується у зв`язку з недоведеністю у його діях складу кримінального правопорушення, підлягає відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України, залишенню без розгляду.

Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи поведінку обвинуваченого на досудовому слідстві і судовому розгляді, відсутність клопотань з даного приводу, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України за епізодом таємного викрадення майна 23 липня 2018 року виправдати у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад вказаного кримінального правопорушення.

Початок строку відбування покарання обчислюється з моменту початку виконання громадських робіт за визначеним місцем роботи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили: трубу-з`єднувач та металеву кришку до водяного насосу, даних про місцезнаходження яких матеріали провадження не містять, останнє відоме місце у слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_22 повернути законному володільцю ОСОБА_8 .

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1