Провадження № 1-кс/344/9089/19
У Х В А Л А
03 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про скасування арешту, -

встановив:

в клопотанні вказано, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13/09/2019 накладено арешт на транспортний засіб, який не відповідає критеріям, що вказані в ст. 98 КПК України. Тому представник заявника просив суд скасувати арешт транспортного засобу.

В судовому засіданні представник заявника подав заяву, в якій просив суд не розглядати заяву в частині повернення транспортного засобу з тих підстав, що його вже повернуто. Також представник заявника надав перед судом пояснення про те, що транспортний засіб не відповідає ознакам, які визначені в ст. 98 КПК України

В судовому засіданні слідча не заперечила пояснення представника заявника про те, що відповідний транспортний засіб не був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберіг на собі його сліди, не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не був предметом, що були об`єктом кримінально протиправних дій,не набутий кримінально протиправним шляхом, не отриманий юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Слідча надала перед судом пояснення про те, що вказаний транспортний засіб вже повернуто заявнику і просила суд залишити заборону відчуження транспортного засобу для не здійснення таких дій заявником.

В ч. 1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні представник заявника надав пояснення про те, що вказаний транспортний засіб не був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберіг на собі його сліди, не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не був предметом, що були об`єктом кримінально протиправних дій,не набутий кримінально протиправним шляхом, не отриманий юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже слідчою не спростовано заперечення представника заявника про безпідставність затримання автоцистерни і накладення арешту на неї.

Безпідставність арешту автоцистерни та її затримання також підтверджується її самостійним поверненням органом досудового розслідування.

Безпідставність затримання та арешту також підтверджується ухиленням слідчої від запитань представника заявника про правову підставу збереження арешту транспортного засобу. Який самостійно і добровільно повернуто органом досудового розслідування.

Правові підстави для арешту майна передбачено положеннями КПК України. У свою чергу слідча на неодноразові запитання представника заявника і суду відмовилась назвати правову підставу збереження арешту майна та надала пояснення про те, що збереження майна потрібно для мети проведення експерименту.

Однак спірний об`єкт визначений родовими ознаками і його належність на речовому праві суб`єктам цивільних відносин будь-яким чином не перешкоджає проведенню експериментів з ним. Крім цього в судовому засіданні слідча надала перед судом пояснення про те, що спірний транспортний засіб передано його власнику на відповідальне зберігання, що забезпечить його збереження, забезпечить досягнення мети, про яку вказала слідча в судовому засіданні та не пов`язано з переходом речових прав на відповідну річ. Зміна титулу на транспортний засіб не впливає на прийняте власником обмеження щодо його відповідального зберігання для інтересів досудового розслідування.

Питання повернення транспортного засобу представник заявника просив суд не розглядати. Отже питання щодо оцінки обставин дослідження газів, які перебували в транспортному засобі вирішено сторонами кримінального процесуального спору самостійно.

Так в ст. ст. 7, 26 КПК України проголошено диспозитивність при вирішенні кримінальних процесуальних спорів.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В ст. 316 ЦК України вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

В ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Таким чином заяву обґрунтовано належними правовими підставами в частині скасування обтяження речових прав щодо арешту транспортного засобу.

Відповідно до зазначеного суд, -

постановив:

скасувати арешт транспортного засобу спеціалізованого напівпричепу цистерни, р/з НОМЕР_1 , належного ТзОВ «Сектор газа» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ7341, встановлений за ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13/09/2019 в кримінальному провадженні №0000080;

заяву в частині зобов`язання повернути зазначений транспортний засіб залишити без розгляду на підставі заяви представника заявника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1