справа № 208/803/17
№ провадження 1-кс/208/4/20
УХВАЛА

05 лютого 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю заявника ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Заводського ВП Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 29.10.2016р. про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська зі скаргою, у якій просить суд скасувати постанову слідчого СВ Заводського ВП Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 29.10.2016р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002060 від 26.07.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В обґрунтування викладених у скарзі вимог заявник посилається на те, що, слідчим, в ході досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження, не виконано ряд процесуальних дій, зокрема, не допитано осіб, зазначених заявником ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; не проведено жодного слідчого експерименту, та, як наслідок, досудове розслідування проведено без повного, об`єктивного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, та без надання належної оцінки зібраним у справі доказам.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 підтримав вимоги, викладені у скарзі.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що, оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали скарги; дослідивши матеріали, на підставі яких було прийнято оскаржуване рішення, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ч.3 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя у порядку, передбаченому цим Кодексом, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ч.2 ст.84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст.40 КПК України, слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Як встановлено судом в ході розгляду даної скарги, згідно матеріалів кримінального провадження №0002060, на підставі яких було прийнято оскаржуване рішення, 26.07.2016р. органом досудового розслідування внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме за фактом нанесення 10.03.2015р. невстановленою особою легких тілесних ушкоджень заявнику ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів вищевказаного кримінального провадження, в ході здійснення досудового розслідування слідчим проведено наступні процесуальні дії:

- 27.07.2016р. визнано потерпілим ОСОБА_2 ;

- 18.10.2016р. ОСОБА_2 допитано у якості потерпілого;

- у якості свідків допитано: ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; ОСОБА_7 ОСОБА_5 ; ОСОБА_18 .

Оскаржуваною постановою від 29.10.2016р. слідчий закрив вищевказане кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а саме через відсутність в діях ОСОБА_19 складу кримінального правопорушення.

Водночас, матеріали кримінального провадження містять Висновок експерта №237-Е, у якому зазначено про те, що, синці, наявні на тілі ОСОБА_2 , за своїм характером відносяться до легких тілесних пошкоджень.

Крім того, у вищевказаному Висновку експертом зазначено про те, що, для вирішення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, нанесених ОСОБА_2 у вигляді ран на правій та лівій кисті, експерту необхідно надати оригінали медичних документів, а саме: виписку з амбулаторного журналу травмпункту МДШМД та даних процесу загоєння ран і дати зняття швів.

Разом з цим, як випливає з матеріалів вищевказаного кримінального провадження, слідчим, в ході проведення досудового розслідування:

- не порушено питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження з метою отримання та надання експерту зазначених останнім оригіналів медичних документів;

- не виконано вимоги ч.2 ст.242 КПК України;

- не здійснено допит ОСОБА_19 ;

- з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не здійснено жодної дії, визначеної ст.240 КПК України.

Вищевикладені обставини, в свою чергу, дають підстави слідчому судді дійти висновку про те, що, в ході проведення досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження слідчим не було вжито всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Встановивши, таким чином, те, що, оскаржуване рішення про закриття кримінального провадження прийнято слідчим без всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки показань, речей і документів, які стосуються кримінального провадження, у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення є передчасним та таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.303-307, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Заводського ВП Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 29.10.2016р. про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчого СВ Заводського ВП Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 29.10.2016р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002060 від 26.07.2016р. - скасувати.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002060 від 26.07.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України повернути до СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя ОСОБА_1