СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3377/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2020 року Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002902 від 16.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
26 червня 2020 року на розгляд слідчого судді передано клопотання старшого слідчого слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту із забороною користування на нерухоме майно, а саме на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; на автомобіль марки «Рено Логан» р/н НОМЕР_1 , а також на земельну ділянку, яка розташована у АДРЕСА_2 на час досудового розслідування, та судового розгляду.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що 15.06.2020 до слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у місті Києві надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в якій останній вказав, що 23.12.2019 близько 12.22 годин невстановлена особа перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 шляхом обману заволоділа нерухомим майном та автомобілем макри «Рено Логан» р/н НОМЕР_1 , яке належало ОСОБА_6 .

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 показав, що у останнього був батько ОСОБА_7 , який помер в 2011 році. У батька потерпілого ОСОБА_5 було ще два брати, тобто дядьки останнього ОСОБА_8 , який помер в 2009 році та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стосовно дядька потерпілого ОСОБА_5 в особі ОСОБА_6 , то останній в 70-х роках приїхав до Києва та з часом облаштувався у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . ОСОБА_6 був одружений на тітці ОСОБА_10 (дівоче прізвище ОСОБА_11 ), котра у 2017 році померла та останінй залишився сам, дітей від їх шлюбу не було. У покійної тітки ОСОБА_10 , залишився брат ОСОБА_12 , у якого є донька ОСОБА_10 .

Так, після смерті тітки ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , в серпні 2019 року продав квартиру що за адресою: АДРЕСА_4 та придбав собі трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Наряду з квартирою останній також придбав авто марки «Рено Логан» р/н НОМЕР_1 та гаражне приміщення орієнтовно розташоване біля озера «Віра»). В цей проміжок часу, близько Пасхальних свят 2019 року, дядько потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_14 познайомився та почав одразу співмешкати з жінкою на ім`я ОСОБА_15 . В середині грудня 2019 року дядько потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_14 потрапив до онкологічного центру, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 з діагнозом «рак шлунку» та невдовзі, 24.12.2019 року останній помер.

Із плином часу після смерті дядька потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_14 , наприкінці травня 2020 року останньому зателефонувала ОСОБА_10 (донька ОСОБА_16 ), та почала з`ясовувати обставини щодо спадщини, адже між її батьком ОСОБА_17 та покійним дядьком потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_14 , була усна домовленість щодо поділу квартири (спочатку квартири на ОСОБА_18 , а в подальшому квартири на Кільцевій), про яку знали всі родичі потерпілого ОСОБА_5 , в тому числі і сам потерпілий ОСОБА_5 .

З метою з`ясування обставин спадщини, потерпілий ОСОБА_5 самостійно дізнався що його покійний ОСОБА_13 за день до смерті, тобто 23.12.2019 уклав заповіт, яким все своє майно, а саме: квартиру АДРЕСА_5 ; авто марки «Рено Логан» р/н НОМЕР_1 ; гараж, який розташований біля озера «Віра» та земельна ділянка, яка розташована у АДРЕСА_2 своїй співмешканці ОСОБА_15 , а посвідчив даний заповіт приватний нотаріус ОСОБА_19 , яка згідно даних реєстру та фактично здійснює свою нотаріальну діяльність за адресою: АДРЕСА_6 . В подальшому потерпілий ОСОБА_5 попрямував до нотаріуса за вищевказаною адресою. Прибувши на прийом до нотаріуса ОСОБА_19 , остання повідомила, що всі нотаріальні дії були відповідно до вимог законодавства, що будь-яких порушень з її боку не було. На запитання, яким чином вона переконалась, що дядько потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_14 , усвідомлював характер своїх дій, нотаріус ОСОБА_19 повідомила, що 23.12.2019 її було запрошено до онкологічного центру, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де вона в приміщенні палати нині покійного ОСОБА_20 , пересвідчилась з його анкетними даними, посвідчила заповіт. Як зазначає у своєму допиті потерпілий ОСОБА_5 , то дії нотаріуса, на його думку не законні, адже, його ОСОБА_13 перебував у тяжкому стані, під наглядом лікарів, під дією сильнодіючих лікарський засобів та віддавати звіт своїм діям аж ніяк не міг, тим паче що напередодні перед смертю потерпілий ОСОБА_5 свого дядька бачив.

Орган досудового розслідування обґрунтовано вважає що трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка, яка розташована у АДРЕСА_2 та авто марки «Рено Логан» р/н НОМЕР_1 є об`єктами кримінально-протиправних посягань, мають значення речових доказів та внаслідок протиправних дій з боку невстановлених осіб на даному етапі слідств, потерпілому можуть бути завдані як матеріальна так і майнова шкода. Таким чином слідство дійшло до висновку, що існують реальні підстави в накладенні арешту та вказане майно з метою запобігання незаконному відчуженню.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та пояснив, що вилучені вище зазначені речі та предмети являються речовими доказами у кримінальному провадженні.
Вислухавши думку слідчого, дослідивши клопотання і додатки до нього, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Так, згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, у зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту даного майна, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики приховування, відчуження цього майна.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002902 від 16.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України -задовольнити.
Накласти арешт із забороною користування на нерухоме майно, а саме на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; на автомобіль марки «Рено Логан» р/н НОМЕР_1 , а також на земельну ділянку, яка розташована у АДРЕСА_2 на час досудового розслідування, та судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1