Справа № 344/551/20
Провадження № 1-кс/344/302/20
У Х В А Л А
15 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу в інтересах ОСОБА_5 про повернення тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000174 від 26.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України. У зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_5 має процесуальний статус свідка. 29/11/2019 року у автомобілі марки «HONDA» ACCORD, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким ОСОБА_5 користувався, а власником якого є ТОВ «Автокредит Плюс», працівники ГУ НП України в Івано- Франківській області провели обшук, на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Однак, під час обшуку будь-яких речей, що вказані були в ухвалі слідчого судді вилучено не було. Після проведення обшуку у ОСОБА_5 працівники ГУ НП в Івано-Франківській області вилучили: автомобіль марки «HONDA» ACCORD, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , хустку червоно-зеленого кольору, мобільний телефон, ключ від автомобіля, техпаспорт на автомобіль, скретч- картки. Вилучення у ОСОБА_5 автомобіля марки «HONDA» ACCORD, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 29 листопада 2019 року було незаконним, оскільки автомобіль, який фігурує у кримінальному провадженні № 0000174 від 26 вересня 2019 року є автомобіль марки «Mitsubishi» Carisma реєстраційний номер НОМЕР_2 на реєстрації Республіка Польща. Станом на 27/12/2019 року ні слідчий, ні прокурор в даному кримінальному провадженні не звертались до слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з клопотанням про арешт майна, а саме: автомобіля марки «HONDA» ACCORD, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , хустки червоно-зеленого кольору, мобільного телефону, ключа від вказаного автомобіля, техпаспорта на автомобіль, скретч-картки, в зв`язку з чим, в силу ч. 5 ст. 171 КПК України, це майно підлягає негайному поверненню особі в якого його було вилучено - законному володільцю ОСОБА_5 . Адвокатом було подано слідчому клопотання про повернення сказаного майна. Факт та дата подання вказаного клопотання підтверджуються фіскальним чеком від 28.12.2019 року. Станом на 13.01.2020 року, тобто з пропуском передбаченого КПК України строку, слідчий не виконав вимоги ст. 220 КПК України - клопотання не розглянув та негайно не повернув вилучене в ході обшуку майно. Тому просив суд визнати незаконною бездіяльність слідчого з приводу не розгляду клопотання та зобов`язати слідчого негайно повернути вилучене в ході обшуку майно.

В судовому засіданні адвокат долучив до матеріалів скарги протокол огляду від 03/10/2019, скаргу просив задовольнити, надав перед судом пояснення про те, що майно у ОСОБА_5 вилучено незаконно, оскільки ухвалою суду про обшук не надано дозвіл на вилучення вказаного майна, слідчим не подано клопотання до суду про арешт майна, автомобіль не є речовим доказом, оскільки речовим доказом є автомобіль іншої марки на польській реєстрації, що зокрема підтверджується долученим протоколом огляду.

Слідчий в судовому засіданні долучив до матеріалів скарги копії документів з матеріалів кримінального провадження: постанову про відмову у задоволенні клопотання від 08/02/2020, ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20/11/2019, протокол обшуку від 29/11/2019, постанову про визнання речовим доказом від 02/12/2019, довідку про місцезнаходження абонентів, протокол допиту свідка, та повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 28/11/2019, скаргу заперечив з тих підстав, що в рамках кримінального провадження майно, що було вилучено визнано речовим доказом, мобільний телефон зафіксовано під час вчинення злочину, автомобіль зафіксовано на місці вчинення злочину, підозру оголошено виключно двом особам, так як слідство перебуває на стадії встановлення всіх осіб причетних до вчинення злочину, майно вилучено законно, оскільки воно є в переліку визначеному ухвалою слідчого судді, якою надано дозвіл на обшук.

26/09/2019 в ЄРДР внесено відомості щодо обставин кримінального правопорушення за ч.5 ст. 185 КК України.

20/11/2019 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надано дозвіл на обшук транспортного засобу марки «HONDA» ACCORD, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

02/12/2019 постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 вказаний автомобіль визнано речовим доказом.

02/01/2020 слідчим отримано клопотання сторони захисту про повернення тимчасово вилученого майна.

08/02/2020 слідчим винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

До завершення розгляду кримінального провадження по його суті все ще зберігається необхідність здійснити процесуальні дії з відповідним речовим доказом.

Таким чином перед судом не доведено тієї обставини, що вилучення відповідного транспортного засобу та речей здійснено без правових підстав, оскільки ухвалою слідчого судді від 20/11/2019 року було надано дозвіл на обшук вказаного автомобіля з метою вилучення речей, що в подальшому і було здійснено.

При цьому вилучення речового доказу здійснено саме для мети забезпечення його збереження у незмінному стані, усунення ризиків зміни речового доказу, знищення чи спотворення відповідних якостей речового доказу, що використовуються під час доказування фактичних обставин, що становлять предмет кримінального провадження.

Крім цього в КПК України передбачено, що після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок, спосіб зберігання вилученого майна визначено в наказі Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125.

Отже законом визначено відповідальних осіб за збереження вилученого майна, порядок його зберігання.

Також, слід зазначити, що в скарзі вказано, що власником транспортного засобу є ТОВ «Автокредит плюс», що безпосередньо підтверджено представником скаржника в судовому засіданні.

При цьому суб`єктом подання клопотання не наданого суду належного та допустимого доказу в підтвердження того, що ОСОБА_5 є власником транспортного засобу, який він вимагає повернути, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Також важливо відзначити, що відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності до завершення кримінального провадження підлягає вирішенню прокурором.

Отже для вирішення питання повернення речового доказу скаржник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор, а не слідчий.

Крім цього до завершення кримінального провадження все ще зберігається потреба у дослідження речового доказу судом.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту речового доказу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні скарги відмовити;

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1