Справа № 308/3018/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2020 м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2020 року за № 0000662, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, непрацюючого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні № 0000662, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 18.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000662, за ознаками кримінальних правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
У клопотанні вказано, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений час незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, придбав від невстановленої досудовим розслідуванням особи невстановлену досудовим розслідуванням вогнепальну зброю, та в подальшому умисно, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, зберігав та носив вказану вогнепальну зброю при собі допоки 17.03.2020 року о 21 год. 45 хв. її не використав. А саме: в момент керування своїм автомобілем марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Томаша Масарика в м. Мукачеві, виконуючи поворот ліворуч на вул. Михайла Токаря, здійснив два постріли в напрямку автомобіля марки «ЗАЗ Таврія» зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , одним з яких влучив у передню водійську дверку, чим саме спричинив вогнепальне поранення водія вказаного автомобіля ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого з місця події зник.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто як носіння, зберігання, придбання зброї без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, 17.03.2020 року близько 21 год. 45 хв. ОСОБА_7 , керуючи своїм автомобілем марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Томаша Масарика в м. Мукачеві, виконуючи поворот ліворуч на вул. Михайла Токаря, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою заподіяння смерті особі, яка керувала автомобілем, усвідомлюючи, що застосовує спосіб вчинення злочину, небезпечний для життя інших осіб, привів у готовність для стрільби невстановлену вогнепальну зброю та здійснив постріл в водійську дверку автомобіля марки «ЗАЗ Таврія» зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який в свою чергу рухався з вул. Михайла Токаря та здійснював поворот праворуч на вулицю Томаша Масарика в м. Мукачеві, в результаті чого водій автомобіля марки «ЗАЗ Таврія» зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав проникаюче вогнепальне поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкого кишківника та кісток тазу та внутрішньочеревну кровотечу. Однак, ОСОБА_7 свій умисел на позбавлення життя потерпілого до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки внаслідок отриманого вогнепального поранення потерпілий ОСОБА_8 був доставлений каретою швидкої медичної допомоги до Мукачівської ЦРЛ.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на вчинення умисного вбивства.

Таким чином, як вказує слідчий, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України: носінні, зберіганні, придбанні зброї без передбаченого законом дозволу та закінченому замаху на вчинення умисного вбивства.

16.04.2020 року слідчим відділу СУ ГУНП, за погодженням прокурора відділу прокуратури Закарпатської області, було повідомлено ОСОБА_7 про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 України, та того ж дня подано до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розгляд якого було призначено на 14 год. 00 хв. Однак, ОСОБА_7 , на розгляд клопотання не з`явився, зазначивши, що погано себе почуває. Здійснивши перевірку вказаного факту, було встановлено, що підозрюваний в медичні заклади за допомогою не звертався, а просто намагався ухилитися від явки в судове засідання, про що також свідчить той факт, що він відмовлявся від отримання судового виклику, що було зафіксовано на відеокамеру.

Слідчий також зазначає, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншимчином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На думку сторони обвинувачення, надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки вищевказаного кримінального правопорушення дає підстави вважати, що ОСОБА_7 , розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, у вчиненні якого є достатні підстави його підозрювати, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності. Враховуючи характер вищевказаного злочину та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його судом винним, є всі підстави вважати, що ОСОБА_7 може залишити місце свого проживання та виїхати за межі України, де буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування шляхом погроз, підкупу, умовлянням свідків і потерпілого, схиляти їх до дачі неправдивих показань, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інші злочини, а тому з метою |запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Як вважає слідчий, більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КК України.

На підставі викладеного, слідчий просить слідчого суддю застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно ОСОБА_7 , без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Захисники в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання з підстав необґрунтованості підозри та звернули увагу суду на неправомірність, на їх думку, дій працівників правоохоронних органів у ході вручення ОСОБА_7 клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу, повістки про виклик до суду, повідомлення про підозру, а також у ході затримання ОСОБА_7 , що унеможливило належне виконання стороною захисту обов`язків по захисту прав, свобод та інтересів підозрюваного. Крім того, сторона захисту просила обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі з тих підстав, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, що підтверджується наявністю в нього нерухомого майна та власного бізнесу, а також тим, що у підозрюваного перебувають на утриманні малолітні діти його співмешканки.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку своїх захисників та зазначив, що не має наміру переховуватись від слідства, оскільки не є винним.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Частина перша статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному кодексі України.
У відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ Головного Управління Національної поліції України в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000662, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 березня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.04.2020 року.

16.04.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: носіння, зберігання, придбання зброї без передбаченого законом дозволу та закінчений замах на вчинення умисного вбивства.

Причетність ОСОБА_7 до вищевказаних злочинів також підтверджується:
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 23.03.2020 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25.03.2020 року;
- висновком судового експерта ОСОБА_10 від 02.04.2020 року №7/50, складеним за наслідками проведеної експертизи 8 змивів, вилучених з автомобіля маркиVOLKSWAGEN, модель PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , у ході проведення санкціонованого обшуку;

- висновком судового експерта ОСОБА_11 від 14.04.2020 року № 16/33, складеним за наслідками судової експертизи за експертною спеціальністю 6.2. «Ідентифікація особи за ознаками зовнішності за матеріальними зображеннями»;

- протоколом про результати проведення НСРД від 24.03.2020 року;

- протоколом огляду предметів від 27.03.2020 року;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.04.2020 року.

Згідно протоколу допиту потерпілого, автомобіль, з якого велися постріли, був саме автомобілем марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того, у ході аналізу камер відео спостереження, було встановлено, що громадянин ОСОБА_7 у той самий час рухався по маршруту слідування автомобіля потерпілого.

Згідно відомостей з реєстраційної картки транспортного засобу, ОСОБА_7 є власником автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN-код НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 .
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дає підстави вважати пред`явлену ОСОБА_7 підозру у вчиненні даних кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя вважає, що на даний час, враховуючи, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , за ступенем тяжкості відносяться до тяжких (ч. 1 ст. 263 КК України) та особливо тяжких (ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України) злочинів, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Слідчий суддя, враховуючи обставини вчиненого правопорушення, те, що інкримінований підозрюваному злочин є злочином проти життя та здоров`я особи, а потерпілий ОСОБА_8 внаслідок протиправних дій підозрюваного отримав тілесні ушкодження, вважає, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого з метою уникнути кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого, свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Слідчий суддя, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_7 16.04.2020 року не з`явився на судовий розгляд клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , яке було призначене на 14 год. 00 хв., а також враховуючи ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2020 року, якою було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що також свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, згідно наявних в матеріалах справи документів, підозрюваний ОСОБА_7 про дату, час та місце розгляду клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу був повідомлений працівниками правоохоронних органів. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи рапортами працівників поліції від 16.04.2020 року та відеозаписом вручення судової повістки.
На адресу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 16.04.2020 року надійшла заява ОСОБА_7 про відкладення розгляду клопотання, призначеного на 14 годину 00 хвилин, у зв`язку з його поганим самопочуттям та підвищеною температурою тіла. Однак, ОСОБА_7 за допомогою до медичних закладів не звертався, що підтверджується листом заступника директора КНП "Хустська центральна районна лікарня ім. Віцинського О.П." від 16.04.2020 року №592/03-7, листом директора КНП "Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги" від 16.04.2020 року № 579-01 та рапортом старшого оперуповноваженого 1-го відділу УСР в Закарпатській області В. Німець від 16.04.2020 року, що в своїй сукупності свідчить про ухилення від виконання покладених на нього обов`язків.
Слідчий суддя вважає, що з огляду на обставини вчинення правопорушення, доводи сторони обвинувачення, неправомірну поведінку підозрюваного після повідомлення йому 16.04.2020 року о 07 год. 31 хв. про підозру, існує імовірність того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може вчиняти тиск на потерпілого та свідків, вказаних у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного та запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою.
Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, нічим не підтверджені та спростовані у ході судового рзгляду, оскільки у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри наданими слідчому судді доказами та підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Дії працівників правоохоронних органів при врученні судового виклику, про які зазначає сторона захисту, не є предметом даного судового розгляду та можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку.
Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховано слідчим суддею і те, що злочини, які інкримінуються ОСОБА_7 , а саме, носіння, зберігання, придбання зброї без передбаченого законом дозволу та закінчений замах на вчинення умисного вбивства, посягають не тільки на безпеку безпосередньо потерпілого, свідків даного кримінального провадження, але одночасно порушують громадську безпеку та безпеку суспільства в цілому. Громадська безпека є елементом, складовою національної безпеки України, яка визначається в Законі України "Про основи національної безпеки України" як захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам. Зазначений вид злочину щодо грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства має суспільний інтерес.
Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя, вважає обґрунтованим висновок про необхідність застосування до підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаних ризиків.
При цьому, аргументи, на які посилаються підозрюваний та його захисники, зокрема, наявність у підозрюваного майна та власного бізнесу, постійного місця проживання та стійких соціальних зв`язків, як підставу для відмови у задоволенні клопотання, на переконання слідчого судді, з огляду на обставини, встановлені в ході судового засідання, не спростовують доводи органу досудового розслідування і не є такими, що забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що підозрюваному ОСОБА_7 інкримінується закінчений замах на вчинення умисного вбивства, тобто злочин, вчинений із застосуванням фізичного насильства, слідчий суддя прийшов до переконання у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 12 червня 2020 року, без визначення розміру застави.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Дата та час оголошення повного тексту ухвали 21 квітня 2020 року 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1