У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2018 року у відношенні засудженого ОСОБА_6 , 1982 року народження, серпня місяця, 13 числа,

Учасники судового провадження.

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

засуджений ОСОБА_6 ( в режимі відео конференції з приміщення ДУ

«Вознесенська ВК № 72»)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2018 року за клопотанням Міністерства юстиції України приведено у відповідність до чинного законодавства України вирок Хамовніческого районного суду м. Москви від 13.04.2017 у відношенні ОСОБА_6 .

Визначено, що кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_6 злочин передбачена ч.1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України. Визначено засудженому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, без конфіскації майна. На підставі ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано термін його перебування під вартою - з 22 вересня 2016 року по 19 червня 2017 року включно із розрахунку один день перебування під вартою з два дні позбавлення волі.

Короткий зміст апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить змінити ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2018 року. Застосувати норми ч.3 ст.15, ч.3 ст. 307 КК України та пом`якшити визначене зазначеною ухвалою покарання засудженому ОСОБА_6 з застосуванням вимог ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_8 зазначив, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції привів у відповідність вирок Хамовніческого районного суду м. Москви від 13.04.2017, яким ОСОБА_6 засуджений за вчинення замаху на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою у великому розмірі.

На думку апелянта, дії ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 307 КК України як незакінчений замах на незаконний збут психотропних речовин, вчинений групою осіб за попередньою змовою у особливо великому розмірі.

Просить врахувати, що відповідно до вимог ч.3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Санкцією ч.3 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років. Тому, вважає, що ОСОБА_6 за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України основне покарання не може бути призначене більш ніж 8 років позбавлення волі.

Як зазначив апелянт, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що при ухваленні вироку від 13.04.2017, застосовані вимоги ст. 64 КК РФ, тобто ОСОБА_6 призначено покарання менше, ніж передбачене кримінальним законом. А тому вважає, що суд безпідставно не застосував вимоги ст. 69 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України. Як слідує з клопотання, ОСОБА_6 засуджено вироком Хамовнічеського районного суду м. Москви від 13.04.2017, за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст.228.1 КК РФ, з застосуванням ст. 64 КК РФ, до восьми років позбавлення волі. Постановлено рахувати строк покарання ОСОБА_6 з 22 вересня 2016 року.

19 червня 2017 року вирок набрав законної сили та звернутий до виконання. ОСОБА_6 відбував покарання у Федеральній казенній установі Виправна колонія № 9 УФСВП Росії по Курській області.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2018 року клопотання Міністерства юстиції України задоволено. Приведено у відповідність до чинного законодавства України вирок Хамовніческого районного суду м. Москви від 13.04.2017. Визначено, що кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_6 злочин передбачена ч.1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, та визначено засудженому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано термін його перебування під вартою - з 22 вересня 2016 року по 19 червня 2017 року включно із розрахунку один день перебування під вартою з два дні позбавлення волі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.

Пунктами а), d) статті 11 цієї Конвенції зазначено, що замінюючи вирок, компетентний орган повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Хамовнічеського районного суду м. Москви від 13.04.2017 ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ , ст. 64 КК РФ, тобто за замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, та злочин не був доведений до кінця з причин, що не залежали від цієї особи.

Санкція за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі від 15 до 20 років із призначенням додаткового покарання чи без нього.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, Хамовнічеський районний суд м. Москви також застосував положення ст. 64 КК Російської Федерації, які регламентують порядок призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено за даний злочин, і призначив покарання за ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації у виді позбавлення волі строком на 8 років.

За вчинення злочину, за який засуджено ОСОБА_6 , в Україні передбачена відповідальність за замах на незаконний збут наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, тобто за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України.

Натомість, судом першої інстанції помилково зазначено, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, що свідчить про неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Тому, ухвала суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, максимальне покарання, яке має бути визначене судом ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, становить 8 років позбавлення волі, що складає дві третини максимального строку покарання, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Щодо доводів апелянта про необхідність застосування до визначення ОСОБА_6 покарання положень ст. 69 КК України, то вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 610 КПК України, вирішуючи питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, суд не приймає рішення про призначення покарання, а визначає строк покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, при цьому суд зобов`язаний дотримуватись тривалості призначеного таким вироком покарання, за виключенням обставин, які визначені п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 610 КПК України.

За такого, вирок щодо виду та розміру покарання ОСОБА_6 приведено у відповідність до чинного законодавства України вірно. А з огляду на вимоги ч. 4 ст. 610 КПК України, відсутні процесуальні підстави для застосування вимог ст. 69 КК України та пом`якшення засудженому покарання, як просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532, 610 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2018 року про приведення у відповідність із законодавством України вироку Хамовніческого районного суду м. Москви від 13.04.2017, змінити.

Визначити, що ОСОБА_6 слід відбувати покарання за вироком Хамовніческого районного суду м. Москви від 13.04.2017, за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років, без конфіскації майна, за ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3