Номер провадження: 11-кп/813/1050/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 19 грудня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Ширяєво, Ширяївського району, Одеської області, громадянину України, раніше неодноразово судимому,
засудженому вироком Любашівського районного суду Одеської області від 11 січня 2018 року за ч.1 ст.152 КК України до 3 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання начальника Державної Установи «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі відносно засудженого ОСОБА_8 .

Прийняте рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, на день розгляду клопотання, не тільки не буде відповідати меті покарання, але й не буде відповідати завданням кримінальної відповідальності.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою замінити засудженому ОСОБА_8 невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду першої інстанції є упередженими, оскільки кримінальний закон не визначає види злочинів та не розділяє суб`єктів до яких можливо застосовувати заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Крім того, захисник зазначив, що наявність у ОСОБА_8 судимостей не може свідчити, що засуджений не довів свого виправлення.

Захисник вважає, що оскільки клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням було подано безпосередньо начальником колонії, який міг спостерігати процес виправлення засудженого, то в даному випадку наявні передбачені законом підстави за заміни ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який не заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)», апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частиною 3 ст.82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі (ч.1 ст.82 КК України); 2) він став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України); 3) він фактично відбув встановлену ч.4 ст.82 КК України частину призначеного судом покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

ОСОБА_8 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, який у відповідності положень ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Відповідно до п.2) ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Апеляційним судом встановлено, що на момент розгляду клопотання засуджений ОСОБА_8 відбув більше половини строку покарання у виді 3-ох років позбавлення волі, признаного йому за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 11 січня 2018 року.

Разом з тим, апеляційний суд визнає непереконливою позицію суду першої інстанції про відсутність підстав для заміни ОСОБА_8 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, оскільки за період відбування покарання останній допускав порушення режимних вимог, за що мав два стягнення.

Слід зазначити, що під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Сумлінна поведінка та ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що всі стягнення, які були застосовані до ОСОБА_8 на теперішній час погашені, і на підставі ч.14 ст.134 КВК України, він вважається таким, що не має стягнень.

Крім того, обидва стягнення були застосовані до ОСОБА_8 за незначні проступки, а саме за зберігання забороненого предмету мобільного телефону.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції не надав належної оцінки позитивній характеристиці засудженого, який за період відбування мав чотири заохочення.

Крім того, засуджений дбайливо ставиться до майна колонії і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, суворо дотримується правил техніки безпеки і безпеки праці, залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, залучається до суспільно корисної праці за загальним правилом (ст.118 КВК України). ОСОБА_8 приймає участь у проведенні соціально-виховних заходів, що створює у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Дотримується санітарно-гігієнічних норм. Заборгованості за виконавчими листами немає.

В характеристиці зазначено, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи захисника ОСОБА_7 про те, що процес виправлення засудженого ОСОБА_8 досяг тієї стаді, на якій відбування покарання в умовах виправної колонії перестає бути доцільним та до нього можуть бути застосовані положення ст.82 КК України.

При цьому апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги захисника про те, що кримінальний закон не встановлює види злочинів за вчинення яких можливо, або не можливо застосовувати положення ст.82 КК України щодо зміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

З цих підстав апеляційний суд вважає неправильним висновок суду першої інстанції про неможливість застосування до ОСОБА_8 положень ст.82 КК України, через наявність у нього попередніх судимостей та через те, що на теперішній час він відбуває покарання за вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості.

Відповідно до п.4) ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю та ухвалити нову ухвалу.

Згідно до п.1) ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

Згідно з ч.1 ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі не в повній мірі встановив всі обставини провадження, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , оскаржувану ухвалу - скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_9 .

Керуючись статтею 82 КК України, статтями 404, 405, 407, 409, 410, 418, 419, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_9 про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання начальника Державної Установи «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_9 .

Замінити засудженому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , невідбуту частину покарання, призначеного вироком Любашівського районного суду Одеської області від 11 січня 2018 року за ч.1 ст.152 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць 8 днів на більш м`яке покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць 8 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3