ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1901/20 Справа № 190/345/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання,

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_7
засудженого: ОСОБА_6 , в режимі відеоконференції

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить застосувати до нього положення ст. 81 КК України та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що представник колонії не міг його охарактеризувати, оскільки не довго працює у колонії.
ОСОБА_6 зазначає, що не працевлаштований, оскільки колонія не трудова, а виконавча.
Крім того, вказує, що має ряд хронічних захворювань і лікуватися у колонії немає можливості.
Засуджений зазначає, що дотримується умов відбування покарання, допомагає з ремонтами, але жодного разу заохочений не був.
Ухвалою Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Приймаючи зазначене рішення, судом першої інстанції зазначено, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання характеризується посередньо, на виробництві установи не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою території установи, до роботи ставиться задовільно. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається виконувати передбачені законом вимоги персоналу установи. Не приймає участь у роботі самодіяльних організацій. Заохочень та стягнень не має.
Суд вважав, що позитивна динаміка у поведінці засудженого ОСОБА_6 відсутня, оскільки він є особою неодноразово судимою, відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, будучи раніше засудженим позитивних висновків для себе не зробив, а отже, до цього вже демонстрував своє вперте небажання ставати на шлях виправлення, що виразилося у вчиненні нового злочину. Готовності до самокерованої, правослухняної поведінки в умовах обмеженої ізоляції та нагляду не виказує.
Крім того, на засіданні комісії ПВК 122 від 19.03.2020 року засудженому ОСОБА_6 було відмовлено у направленні матеріалів щодо застосування до нього ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.
Заслухавши суддю - доповідача, доводи засудженого, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджено вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2019 року за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст.186, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 6 років 9 місяців позбавлення волі. ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення злочинів, які відносяться до категорії тяжких.
Суди при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення зобов`язані дослідити весь період відбування засудженого за вироком суду та враховувати, що підлягають умовно - достроковому звільненню ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Так, відмовляючи у задоволенні клопотання, судом враховано характеристику на засудженого ОСОБА_6 , те, що він за час відбування покарання не має ані заохочень, ані стягнень, раніше неодноразово судимий, відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, будучи раніше засудженим позитивних висновків для себе не зробив, та знову вчинив новий злочин.
Крім того, на засіданні комісії ПВК 122 від 19.03.2020 року засудженому ОСОБА_6 було відмовлено у направленні матеріалів щодо застосування до нього ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст.81 КК України, оскільки відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.
При цьому, колегія суддів зауважує, що відсутність заохочень, а також, стягнень за весь період відбування покарання хоча і не характеризують негативно особу засудженого, однак з урахуванням інших, встановлених судом обставин, на виправлення ОСОБА_6 не вказують.
Крім того, колегія суддів зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до того ж короткий проміжок часу за яким змінилася поведінка засудженого, згідно наданої характеристики не є достатніми обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст. 81 КК України.
Твердження апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про те, що він дотримується умов відбування покарання, допомагає з ремонтами, хоча і мають місце, та були враховані судом при розгляді його клопотання, але, з урахуванням вищенаведеного, не є безумовними підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, а тому, повинна бути залишена без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4