провадження № 1-кс/243/467/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року м. Слов'янськ

Слідчий суддя Слов'янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 7 м. Слов'янська клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000095 від 12.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 187 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, раніше судимого, такого, що не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

21.02.2020 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся старший слідчий СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ст. лейтенант поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000095 від 12.01.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 187 КК України, з клопотанням, узгодженим з прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

З клопотання вбачається, що ОСОБА_4 , будучи особою раніше судимою, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:08.01.2020 року приблизно о 19 годині ОСОБА_4 , знаходився біля магазину Магнолія, по вул. Свободи, біля будинку № 8, м. Слов`янськ, Донецької області, де випадково зустрів свого знайомого ОСОБА_7 , з яким зав`язалася бесіда. Під час бесіди між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 відбувся словесний конфлікт. В цей час на цьому місці, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_7 , шляхом вчинення розбійного нападу на потерпілого, поєднаного із застосування насильства, небезпечного для її життя та здоров`я.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 08.01.2020 року приблизно о 19 годині знаходячись біля магазину Магнолія, по вул. Свободи, біля будинку № 8, м. Слов`янськ, Донецької області підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , де діючи умисно, повторно, розуміючи протиправний характер своїх дій, з метою відкритого викрадення чужого майна, застосовуючи фізичну силу, яка є небезпечною для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , наніс один удар долонею правої руки в область щоки, від чого останній присів, однак ОСОБА_4 не припиняв протиправні дії відносно нього.
Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 розуміючи, що потерпілий ОСОБА_7 вже не чинить опір, різким рухом руки застосувавши фізичну силу вихопив із рук потерпілого мобільний телефон марки Nomi i241+ imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в робочому стані, вартістю 540 гривень 24 копійки.
Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на свій розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 540 гривень 24 копійки.
Умисними протиправними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинені наступні тілесні ушкодження: рубець на слизовій лівої щоки, виник внаслідок загоєння забійної рани, яка утворилася від дії тупого предмета, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, які потребують для свого лікування термін понад 6 ти, але не більше 21 дня.
Умисними протиправними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 була заподіяна матеріальна шкода на суму 540 гривень 24 копійки.

Крім того, 02 лютого 2020 року у вечірній час доби ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 проходили біля будинку АДРЕСА_2 , де у ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з орендованої ним на добу по усній домовленості квартири АДРЕСА_3 , про який він одразу повідомив ОСОБА_9 , на що останній дав добровільну згоду та погодився на спільне вчинення крадіжки чужого майна.
Реалізуючи свій спільний злочинний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 02.02.2020 року у вечірній час доби, точний час встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , спільно та узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, таємно, через відчиненні двері, шляхом вільного доступу, відповідно до раніше розподілених між собою злочинних ролів, зайшли до квартири АДРЕСА_3 , де діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими для оточуючих, які могли би перешкодити або запобігти доведенню їх протиправних дій до кінця спільно та узгоджено викрали майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме:
-телевізор марки SAMSUNG в корпусі чорного кольору, модель LE32A456C2, діагональ 32, в робочому стані, вартістю 2899 гривень 50 копійок.
-супутниковий тюнер, марки Open box, в корпусі сірого кольору, марки X-800, серійний номер CSPSFTCS061110759, в робочому стані, вартістю 273 гривні 34 копійки,
-мікрохвильова піч в корпусі білого кольору, марки SAMSUNG, модель ME83ARW, в робочому стані, вартістю 2699 гривень 10 копійок.
Після чого, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_9 заподіяли потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 5871 гривень, 94 копійки.

Вказані дії підозрюваного ОСОБА_4 слідчим кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 187 КК України та 21.02.2020 року останнього повідомлено про підозру. Затриманий в порядку ст. 208 КПК України не був.

Слідчий обґрунтовує необхідність обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 тим, що існують наступні ризики:

п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України існує ризик, що ОСОБА_4 може приховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вчинив середньої тяжкості та тяжкий кримінальні правопорушення, покарання за вчинення яких передбачено законом у вигляді позбавлення волі до семи років. Крім того, раніше засуджений

?03.03.2018 року Слов`янським міськрайонним судом за ч.2 ст. 185 КК України, до виду покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, звільнений на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік. Звільнений від відбування покарання на підставі п. «а» ст. 1 ЗУ «Про амністію»;
?17.07.2018 року вироком Слов`янського міськрайонного суду, зміненого Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від28.02.2019 року за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 289, ст. 70 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений на підставі ст. 75, 104, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки.

?05.12.2018 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді арешту на строк 45 діб. 17.04.2019 звільнений по відбуттю строку покарання.

На теперішній час відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, матеріали з обвинувальним актом за ст. 190 ч.2 КК України направлені до Слов`янського міськрайонного суду, тому наслідки та ризик втечі для підозрюваного ОСОБА_4 у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування;

- п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України існує ризик впливу підозрюваного на потерпілих та свідків в кримінальному провадженні, через те, що підозрюваному відомі їх анкетні дані та відповідно про місце мешкання свідків та потерпілих, а отже є підстави вважати, що ОСОБА_4 може впливати на свідків або потерпілих з метою змінити їх показання або відмовитись від своїх свідчень на користь підозрюваного.

- п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України - існує ризик того, що, перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе вчинити інше кримінальне правопорушення так як, маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення корисливих злочинів, перебуваючи на випробувальному терміні, на шлях виправлення не став та знов скоїв корисливі злочини, також знаходячись під домашнім арештом, крім того, останній офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, а отже є підстави вважати, що для задоволення соціально-побутових потреб зможе вчинити новий корисливий злочин.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвоката ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний, в судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, підтримав клопотання свого захисника.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Під час судового розгляду, на обґрунтування даного клопотання слідчим, надані наступні докази.

Так, відповідно до Витягу з кримінального провадження № 0000257, згідно якого до ЄРДР 02.02.2020 року, правова кваліфікація ст. 185 ч. 2КК України, внесені відомості, що у період часу з 19.30 годин 01.02.2020 року по 10.00 годин 02.02.2020 року невстановлена особа, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , таємно шляхом вільного доступу викрала майно, яке належить ОСОБА_10 , чим спричинила останньому матеріальну шкоду на суму 10000 гривень.

Згідно до Витягу з кримінального провадження № 0000095, згідно якого до ЄРДР 02.02.2020 року, правова кваліфікація ст. 187 ч. 1КК України, внесені відомості, що 08.01.2020 року малознайомий чоловік за ім`ям ОСОБА_11 знаходячись біля продуктового магазину Магнолія розташованому за адресою: АДРЕСА_4 відкрито заволодів мобільним телефоном марки Номі модель 241, що належить ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріальний збиток.

Крім того, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 185 ч.2, 187 ч.1 КК України, підтверджується, протоколом огляду під час якого ОСОБА_4 на підставі письмової заяви дозволу на огляд видав мобільний телефон; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 під час якого останній показав, що ОСОБА_4 спричинив тілесні пошкодження та заволодів мобільним телефоном; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , показав, що відбувся словесний конфлікт з ОСОБА_4 , під час якого останній наніс йому один удар в область обличчя, та заволодів мобільним телефоном; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , відповідно до якого останній показав, що ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_13 тілесні пошкодження та заволодів його телефоном, наніс один удар в область обличчя; протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , висновком товарознавчої експертизи, висновком судово медичної експертизи, заявою ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , який показав, що придбав мікроволнову піч у ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , протоколом пред`явлення особи ОСОБА_4 для впізнання свідку ОСОБА_14 , протоколом пред`явлення особи ОСОБА_9 для впізнання свідку ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , протоколом огляду під час якого ОСОБА_4 на підставі письмової заяви дозволу на огляд видав телевізор; протоколом огляду під час якого ОСОБА_9 на підставі письмової заяви дозволу на огляд видав тюнер; протоколом огляду під час якого ОСОБА_14 на підставі письмової заяви дозволу на огляд видав мікрохвильову піч, висновком судово товарознавчої експертизи, що підтверджує суму матеріальної шкоди, спричиненої підозрюваним.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевказане слідчий суддя зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи. Позбавлення свободи не обмежується класичним випадком тримання під вартою після арешту або засудження, а може мати багато інших форм (Guzzardi проти Італії, § 95). Для того, щоб визначити, чи було особу «позбавлено свободи» у значенні статті 5, відправною точкою повинна бути її конкретна ситуація, і необхідно враховувати ряд критеріїв, таких, як тип, тривалість, наслідки і спосіб реалізації відповідного заходу (Guzzardi проти Італії, § 92; Medvedyev і Інші проти Франції, § 73; Creangг проти Румунії, § 91). Зобов`язання брати до уваги «різновид» і «спосіб імплементації» згаданого заходу дозволяє Суду враховувати особливий контекст і обставини, притаманні іншим обмеженням, ніж класичне ув`язнення в тюремній камері. Важливим фактором, який слід брати до уваги, є контекст, в якому цей захід застосовується, оскільки в сучасному суспільстві нерідко трапляються ситуації, коли громадськість може бути покликана змиритись з обмеженнями свободи пересування або особистої свободи задля загального блага (Nada проти Швейцарії, § 226; Austin і Інші проти Сполученого Королівства. Поняття позбавлення свободи за змістом статті 5 § 1 містить як об`єктивний елемент поміщення людини у певний обмежений простір на значний період часу, так і додатковий суб`єктивний елемент, який полягає в тому, що людина не давала чинної згоди на таке поміщення (Storck проти Німеччини, § 74; Stanev проти Болгарії, § 117). Право на особисту свободу є занадто важливим в демократичному суспільстві, тому людина повинна мати можливість скористатися захистом, передбаченим Конвенцією, навіть якщо вона, можливо, сама дозволила взяти себе під варту, особливо, якщо ця людина не має достатньої дієздатності для того, щоб погодитись або не погодитись із запропонованими діями (H.L. проти Сполученого Королівства, § 90; Stanev проти Болгарії.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст. 187 КК України, що підтверджують підозру у вчиненні злочину та вагомість наявних доказів, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Такими доказами слідчий суддя визнає: пояснення підозрюваного під час розгляду клопотання, протоколи огляду, протоколи допиту свідків, потерпілих, висновки експертиз.

Згідно з частиною 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні середньої тяжкості та тяжкого злочинів, покарання за які передбачено до семи років позбавлення волі, що може бути підставою для застосування заходів кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи ОСОБА_4 про який йдеться у клопотанні слідчого, може бути виконане завдання для виконання якого слідчий звертається з клопотанням.

При цьому слідчий суддя враховує відсутність можливості без застосування заходу забезпечення кримінального провадження встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні.

При вирішені питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчинені якого він підозрюється (до семи років позбавлення волі); вік та стан здоров`я (перебуває на обліку у лікаря-нарколога з березня 2019 року з діагнозом: Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин. Зловживання зі шкідливими наслідками., на обліку у лікаря-психіатра не перебуває), наявність соціальних зв`язків: не працює, не одружений, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Слідчий суддя не погоджується з доводами захисту про необхідність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді домашнього арешту.

В той же час, суд не відхиляє доводів на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Крім того, з матеріалів вбачається, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, за вчинення корисних злочинів, перебуваючи на випробувальному терміні, на шлях виправлення не став та знов скоїв корисливі умисні злочини, при цьому знаходячись під домашнім арештом, йому повідомлено про підозру у вчиненні середньої тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, за яке чинним законодавством передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років та тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 187 КК України, за яке чинним законодавством передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, тому наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010 року п. 36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

При цьому слідчий суддя враховує відсутність можливості без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вищевказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_4 свідчать про наявність на даний час ризиків, передбачених пунктами 1,5 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, у зв`язку з чим недостатньо застосовувати відносно нього більш м`який запобіжний захід для запобігання цьому ризику, тому суд, з урахуванням положень частини 5 статті 176 КПК України, вважає, що є підстави для обрання запобіжного заходу виді тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченому та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України. Перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку.

Розмір застави відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слідчим суддею не визначається на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 181-184, 193 194,195 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000095 від 12.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 187 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 20 квітня 2020 року, включно, з триманням в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції Донецької області.

Копії ухвали суду негайно надіслати на адресу Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції Донецької області та вручити підозрюваному.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом п`яти суток з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 21.02.2020 року.

Слідчий суддя

Слов'янського міськрайонного суду ОСОБА_1