Дата документу 22.01.2020 Справа № 332/3952/15-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 332/3952/15-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/42/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянула 22 січня 2020 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2018 року про відмову у скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мурманськ РФ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2015 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавленні волі з випробуванням на 3 роки.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2015 року ОСОБА_7 визнано винним за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15- ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, на 3 роки. Згідно зі ст.76 КК України на засудженого покладено обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ.
Начальник Заводського районного сектору Запорізького міськрайонного відділу з питань пробації Південно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про скасування звільнення від покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання.
Подання обґрунтовує тим, що засуджений ухиляється від виконання обов`язку покладеного судом, а саме без поважних причин не з`являється у призначені дні для реєстрації, у зв`язку з чим порушує обов`язки, покладені на нього судом.

Суд, дослідивши матеріали провадження, заслухавши думку учасників процесу, встановивши відсутність систематичності порушень порядку і умов випробувального терміну засудженим та вказавши про закриття справи про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП у зв`язку з закінченням термінів притягнення до адміністративної відповідальності та кримінального провадження за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення відносно ОСОБА_7 пройшов до висновку про відсутність підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання слід відмовити.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, просить її скасувати, ухвалити нову, якою направити звільненого ОСОБА_7 від покарання з випробуванням для відбування покарання призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2015 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує про наявність фактів щодо небажання засудженого ОСОБА_9 стати на шлях виправлення оскільки останній систематично ухилявся від виконання обов`язків, призначених йому вироком суду, та відсутності документально підтверджених та інших доказів поважності причин неявки засудженого на реєстрацію до органу пробації.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, вказавши про не виконання засудженим покладених обов`язків.

Засуджений у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних вимог прокурора, просив рішення суду першої інтонації залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення були дотримані.

Колегією суддів встановлено, що з 29 жовтня 2015 року в Заводському РС ЗМРВ з питань пробації перебуває на обліку ОСОБА_7 , засуджений вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2015 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавленні, та якого на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків: а саме повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, а також періодично з`являтись на реєстрацію.

Начальник Заводського районного сектору Запорізького міськрайонного відділу з питань пробації Південно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України звернувся до суду з поданням про скасування звільнення з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного за вироком суду, посилаючись на ухилення від виконання обов`язку покладеного судом, а саме без поважних причин не з`являється у призначені дні для реєстрації, у зв`язку з чим порушує обов`язки, покладені на нього судом.

Свої висновки про відмову у задоволенні подання суд першої інстанції мотивував тим, що не вбачається в діях ОСОБА_7 систематичності порушень порядку і умов випробувального терміну

З наведеними висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Як вбачається з подання, ОСОБА_7 ставиться в провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

При цьому, обґрунтовано місцевим судом дана обставина не визнана підставою для скасування звільнення засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.04.2017 року провадження відносно ОСОБА_7 за ст. 173 КупАП закрито (особова справа а.с.135).

Крім того, інших фактів притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності не існує, що згідно змісту положень ч.2 ст. 78 КК України усуває наявність критерію «систематичності» вчинення адміністративних правопорушень.

В поданні органу пробації додатково вказано про наявність кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України. Ця обставина також обґрунтовано не врахована судом першої інстанції, оскільки ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2016 року дане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення (особова справа а.с.59).

Обставина наявності кримінального провадження, за відсутністю обвинувального вироку суду відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України та зважаючи на підстави закриття згаданого кримінального провадження, не може бути взята до уваги як підстава для задоволення подання органу з питань пробації.

Також, засудженому інкримінується неявка на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації 24.02.2016 року, 30.03.2016, 27.07.2016 та 29.06.2017 року.

Проте, за матеріалами провадження вбачається повідомлення засудженим органу пробації причин неявок і подальше неухильне виконання покладених на нього обов`язків.

Отже, поведінка засудженого щодо подальших явок та пояснення причин неприбуття на реєстрацію, які за доведених життєвих обставин засудженого заслуговують на увагу у якості поважних та не створюють уявлення умисного ухилення від виконання ОСОБА_7 покладених обов`язків.

Маючи відомості про причини неявок засудженого на реєстрацію, орган пробації міг їх об`єктивно оцінити.

Отже, наведені вище обставини не засвідчують свідомого, цілеспрямованого нехтування засудженим покладеними судом обов`язками та його небажання ставати на шлях виправлення, оскільки неявки на реєстрації не носили систематичного характеру.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням того, що засуджений інших судимостей не має, злочинів під час іспитового строку не вчиняв (за відсутності обвинувального вироку), має позитивну характеристику за місцем проживання (т.1. а.п. 37), та з урахуванням відсутності ознак злісного ухилення від відбування покарання, призначеного вироком суду, оскільки ОСОБА_7 пізніше являвся на реєстрацію до органу пробації, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Отже, доводи прокурора про порушення засудженим покладених обов`язків, судова колегія визнає непереконливими, оскільки встановлені обставини не підтверджують, що ОСОБА_7 мав на меті ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків та не бажав стати на шлях виправлення.

Враховуючи недоведеність небажання засудженого стати на шлях виправлення, як того вимагає п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 23 жовтня 2003 року, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок районного суду про відсутність на теперішній час достатніх та законних підстав для задоволення подання органу пробації та направлення засудженого для відбування покарання.

Аргументи прокурора про невідворотність покарання колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на теперішній час сплив іспитовий строк, визначений вироком суду за ст.ст.75, 76 КК України, а засуджений виконував покладені на нього обов`язки.

За таких умов, апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали районного суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2018 року про відмову у скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4