КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2.,

суддів - ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

секретаря - ОСОБА_5.,

за участю:

адвоката, який діє в інтересах

заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_6.,

слідчого - ОСОБА_7.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_6., на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2019 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0011451 від 25.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

28 листопада 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ ВП №10 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7., погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8., про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0011451 від 25.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2019 року вказане клопотання задоволено та накладено арешт на тимчасово вилучене майно.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що тимчасово вилучене 26.11.2019 року під час проведення особистого обшуку особи у ході затримання та огляду місця події, має на меті забезпечити докази та виконання слідчих дій у кримінальному провадженні, оскільки останнє підпадає під ознаки ст. 98, п.п.1, 4 ч.2 ст.167 КПК України, тобто має ознаки речового доказу, і воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження.

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_6., подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з винесеною ухвалою, вважає її необґрунтованою, та зазначає, що особистий обшук особи та огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1, проводилися з грубим порушенням норм кримінального процесуального законодавства України, практики Верховного Суду, Європейського суду з прав людини та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Наголошує, що запис у протоколі про те, що огляд проведений на підставі заяви ОСОБА_1 не можна брати до уваги як підставу для проникнення до житла без ухвали слідчого судді, оскільки такий дозвіл отримано за обставин, в яких відсутні процесуальні гарантії, що захищають здатність ОСОБА_1 висловити свою справжню думку. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 04 грудня 2019 року.

Також апелянт просить поновити строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 04 грудня 2019 року, оскільки про дану ухвалу сторона захисту дізналася 11.12.2019 року після ознайомлення з матеріалами клопотання, проте у зв'язку з тим, що 16.12.2019 року адвокат ОСОБА_6. знаходився у відрядженні в Брусилівському районному суді Житомирської області та не мав змоги в даний строк підготувати на направити апеляційну скаргу.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_6., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі;

- слідчого ОСОБА_7., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, як законну та обґрунтовану;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскільки в матеріалах провадження відсутні дані про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної ухвали, немає будь-яких підстав вважати, що сплив строк на оскарження вказаної ухвали його адвокатом.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час досудового розслідування встановлено, що у листопаді 2019 року по вул. О. Теліги, 39 у м. Києві затримано ОСОБА_1, у якого під час обшуку виявлено та вилучено наркотичні засоби, а саме поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору 5г та поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, близько 20г, які він придбав та зберігав при собі з метою збуту, а також виявлено та вилучено мобільний телефон марки «iPHONE» IMEI: НОМЕР_1 з номером сім-картки НОМЕР_2. Окрім цього за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 1 288,00 грн.; порожні поліетиленові пакети; електронні ваги у робочому стані; ноутбук марки «ACER» с/н НОМЕР_3, що належать ОСОБА_1, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

На виявлене та вилучене майно, а саме на мобільний телефон марки «iPHONE» IMEI: НОМЕР_1 з номером сім-картки НОМЕР_2; грошові кошти у розмірі 1 288,00 грн., порожні поліетиленові пакети, електроні ваги в робочому стані, ноутбук марки «ACER» c/н НОМЕР_3, накладено арешт, з метою конфіскації цього майна, як виду покарання, в разі визнання ОСОБА_1 винуватим за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки, відповідно до ст.170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення права на відчуження вказаного майна.

У випадку, передбаченому ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна.

Тому, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного про те що особистий обшук особи та огляд місця події, проводилися з грубим порушенням норм кримінального процесуального законодавства України, також є необґрунтованим, оскільки апеляційному суду надано копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2019 року, відповідно до якої слідчому надано дозвіл на огляд та обшук житла ОСОБА_1 з метою вилучення речей, та вказано їх перелік.

Що стосується підозри ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, то слід зазначити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину. Лише зобов'язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об'єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, яке було вилучене під час огляду та обшуку особи ОСОБА_1 та його місця проживання, а саме на майно: мобільний телефон марки «iPHONE» IMEI: НОМЕР_1 з номером сім-картки НОМЕР_2; грошові кошти у розмірі 1 288,00 грн., порожні поліетиленові пакети, електроні ваги в робочому стані, ноутбук марки «ACER» c/н НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах ОСОБА_1 - ОСОБА_6., слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2019 року, необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_6., залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2019 року, якою накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1, в рамках кримінального провадження №0011451 від 25.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4