ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/546/20 Номер провадження 11-сс/814/373/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь Київської області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одружений, не працює, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні не має, не військовозобов`язаний, не депутат, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10 травня 2012 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік;

- 12 листопада 2012 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 289 КК України, з застосуванням ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України, до двох років одного місяця позбавлення волі без конфіскації майна зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;

- 04 червня 2013 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. ст. 69, 71 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі;

- 10 липня 2013 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України, до двох років п`яти місяців позбавлення волі, 27 березня 2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області умовно-достроково звільнений від відбування покарання на не відбутий строк 7 місяців 7 днів;

- 28 березня 2019 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на один рік, ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 07.04.2020 року звільнено від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку.

Підозрюваного у вчиненні злочину, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, починаючи з 20 год. 42 хв. 15.04.2020 р. до 20 год. 42 хв. 14.06.2020.

Встановлено розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працюючих осіб, що складає 42040 гривень, які внести на депозитний рахунок суду.

Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя крім наявності підстав, зазначених ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, приймає до уваги наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, строк покарання, що йому загрожує у разі доведеності вини, особу підозрюваного, який не працює, на «Д» обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з діагнозом: F92.8, не одружений, дітей не має, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, вчинення злочину в період відбування покарання з іспитовим строком, що може перешкоджати проведенню з ним слідчих дій по кримінальному провадженню, тобто, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і для їх запобігання застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, тому відносно підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею прийнято рішення обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя прийшов до висновку за необхідне визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Згідно матеріалів провадження, що 03 березня 2020 року, близько 19 години 45 хвилин, ОСОБА_10 (анкетні дані якого змінено) перебуваючи біля відділення №1 «Нова Пошта», в м. Карлівка вул. Полтавський шлях, 30, Полтавської області, на зустрічі зі своїм знайомим ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останній вживає наркотичні засоби та займається їх збутом, звернувся до нього з пропозицією продати йому особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, на суму 200 гривень, для власного споживання.

На вказану пропозицію ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з користі, з метою незаконного придбання, зберігання з метою збуту та подальшого збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, відповів своєю згодою та попрохав підвезти його до готелю «Колос» в м. Карлівка по вул. Полтавський шлях, 70/2 Полтавської області.

В подальшому, з метою реалізації свого вищевказаного злочинного умислу ОСОБА_8 одержав від ОСОБА_10 200 гривень для незаконного придбання особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, після чого ОСОБА_8 реалізуючи до кінця свій злочинний умисел шляхом продажу за 200 гривень, збув своєму знайомому ОСОБА_10 один паперовий згорток з речовиною рослинного походження у подрібненому стані, яка, згідно висновку експерта №514 від 06 березня 2020 року, має ботанічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу у висушеному стані становить 4,427 грами.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

15 квітня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

17 квітня 2020 року слідчий СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Карлівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2020 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, 20 год. 42 хв. 15.04.2020 р. до 20 год. 42 хв. 14.06.2020.

Не погодившись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги захисник мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною необгрунтованою та належним чином необгрунтованою. Слідчим суддею зроблено припущення про існування ризиків та не взято до уваги, що дані які б підтверджували, що ОСОБА_8 намагався втекти при затриманні відсутні, на свідків підозрюваний впливати не може, оскільки вони всі допитані, а основні свідки є залегендованими особами і один із них проживає в м. Полтава, всі докази вилучені, та що сам підозрюваний має постійне місце проживання. Крім того, слідчим суддею недоведено неможливість застосувати до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Приймаючи рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив із тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та не в повній мірі врахував особистість та поведінку підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора захисника адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив з приводу поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів у суду щодо їх достатності, не викликала.

Більш того, виходячи з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігач, що особа про яку йдеться могла вчинити правопорушення. Фактів та інформації, які свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Мюррей проти Сполученого Королівства).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Також, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені п. 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; може знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду, в сукупності із зазначеним, врахував дані про особу підозрюваного, який не працює, на «Д» обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з діагнозом: F92.8, не одружений, дітей не має, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, вчинив злочин в період відбування покарання з іспитовим строком, що може перешкоджати проведенню з ним слідчих дій по кримінальному провадженню, наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які є доведеними прокурором, слідчий суддя дійшов до вірного висновку про неможливість застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на нею процесуальних обов`язків.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінального правопорушення та суворість можливого покарання за вчинений злочин не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на відсутність ризиків та того, що сам підозрюваний має постійне місце проживання, у зв`язку з чим можливо застосувати інший запобіжний захід, а саме домашній арешт є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, а також наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України,

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

Враховуючи наведене, підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2020 року щодо ОСОБА_8 , - без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4