Справа № 333/2236/19
Провадження № 1-кп/333/119/20
ВИРОК
Іменем України
13 травня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0000264 відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, маючого середню освіту, неодруженого, працюючого водієм тролейбуса у Запорізькому комунальному підприємстві міського електротранспорту «Запоріжелектротранс», зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 296 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення при наступних обставинах.
21 січня 2019 року, приблизно о 13 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебував біля входу до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 . У цей час до під`їзду підійшла малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за допомогою свого магнітного ключа відчинила вхідні двері, зайшла до приміщення під`їзду, направилась до ліфтової шахти першого поверху та викликала ліфт. Вслід за ОСОБА_4 до приміщення під`їзду зайшов ОСОБА_8 . Коли відчинились двері ліфта, до нього зайшла ОСОБА_4 , а за нею зайшов ОСОБА_8 , який діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства та потерпілої, заблокував собою вихід з ліфту та зупинив його між 3-4 поверхом, тим самим склав психологічний тиск на потерпілу та привів її у стан залякування. Далі ОСОБА_8 , продовжуючи свої хуліганські дії, що супроводжувались винятковим цинізмом, який проявився в очевидному, зневажливому ставленні до громадського порядку, під яким слід розуміти стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм, моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), поведінці в побуті, у повазі і ставлення членів спільноти один до одного, дістав з правого карману своєї куртки ніж та, демонструючи його, привів ОСОБА_4 у безпорадний стан і, всупереч ст. 3 Конституції України, неодноразово вказував ОСОБА_4 , що зараз проведе її особистий огляд, демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі, проявляючи безсоромність і грубу непристойність, тим самим порушив честь, недоторканість та гідність людини, що є найвищою цінністю держави. Після чого, малолітня потерпіла ОСОБА_4 , перебуваючи у шоковому стані, внаслідок хуліганський дій ОСОБА_8 почала плакати і останній розблокував двері ліфту та покинув місце вчинення злочину.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом.
Крім того, 22 січня 2019 року, приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_8 , знаходився біля входу до під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_3 . У цей час до під`їзду підійшов ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який за допомогою свого магнітного ключа відчинив вхідні двері, зайшов до під`їзду, направився до ліфтової шахти першого поверху та викликав ліфт. Вслід за ОСОБА_5 до під`їзду зайшов ОСОБА_8 . Коли відчинились двері ліфта, то до нього зайшов ОСОБА_5 , а за ним ОСОБА_8 , який дістав зі свого лівого кармана куртки розкладний ніж і підвів його до обличчя ОСОБА_5 . Далі ОСОБА_8 , усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, використовуючи стан неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , який реально сприймаючи дії ОСОБА_8 як погрозу не міг чинити опір, вказав ОСОБА_5 його слухатись, приспустив до колін штани потерпілого та почав задовольняти свою статеву пристрасть неприроднім способом, що виразилась у мастурбації, а саме стимулюванні геніталій лівою рукою ОСОБА_5 з метою досягнення збудження і подальшого задоволення.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 153 КК України, сексуальне насильство, тобто вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинене щодо неповнолітньої особи.
Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні свою вину у вчинені зазначених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 153 КК України не визнав, відмовився давати показання.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, суд вважає, що вина останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 153 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Малолітня потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що взимку 2019 року, у денний час доби, коли вона поверталася зі школи, в під`їзд її будинку АДРЕСА_2 , слідом за нею, зайшов незнайомий чоловік. Потім він зайшов за нею в ліфт та заблокував двері ліфта, підійшов до неї, дістав з кишені своєї куртки розкладний ніж з чорною ручкою та тримав його в руці. Він сказав, що буде її оглядати, їй нічого не буде і щоб вона нічого не боялась. Вона заплакала. Далі чоловік натиснув кнопку другого поверху та вийшов, сказавши, що їй сьогодні пощастило. Вона його не розгледіла, бо дуже злякалася, в ліфті було не дуже гарне освітлення, але його голос вона добре запам`ятала. Під час допиту у судовому засіданні вона впізнає голос обвинуваченого ОСОБА_8 як голос нападника.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що взимку 2019 року, приблизно о 14 год. 30 хв., він йшов після школи. Біля його під`їзду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. № 23-в, стояв чоловік. Він не звернув на це увагу, відчинив двері, зайшов до під`їзду. Чоловік пішов за ним. Вони піднялися до ліфту. Він викликав ліфт, чоловік стояв за ним на відстані приблизно одного метра. Після цього він зайшов до ліфту, чоловік зайшов за ним і стояв постійно до нього спиною. Він запитав, на який поверх потрібно, чоловік не відповів, просто натиснув кнопку. Приблизно на другому поверсі чоловік натиснув на кнопку « ОСОБА_10 ». При цьому чоловік розвернувся до нього з ножем в руках, пригрозив, щоб він не кричав і нічого не робив, щоб спокійно себе вів. Потім чоловік розстебнув повністю його куртку, розстебнув штани, припустив їх на половину, зняв труси і став торкатися до його геніталій. Приблизно через хвилину він почув, що хтось зайшов до під`їзду. Чоловік напевно також це почув, натиснув на кнопку другого поверху і вийшов з ліфту. Після цього він надів штани і пішов додому. Цим чоловіком був обвинувачений. Він його впізнає за рисами обличчя, очима, носом. Він його добре розгледів. Ніж був невеликий, складний, лезо сантиметрів 5. Ніж обвинувачений тримав у правій руці. Обвинувачений погрожував йому ножем, представивши його до шиї, казав, що якщо він не буде кричати, то все буде добре. Він бачив як обвинувачений підносив ніж до нього. Ніж був в розкладеному вигляді. Раніше з обвинуваченим він знайомий не був, ніколи його не бачив. Спочатку він думав, що обвинувачений хоче його обікрасти, але коли той почав розстібати його куртку, він зрозумів, що той збирається робити. Вказані події відбувалися хвилини три-чотири. Крім обвинуваченого, у під`їзді він більше нікого не бачив. Обвинувачений був одягнутий в коричневу куртку, чорну шапку, темні штани і черевики. Освітлення в ліфті було нормальне. Після вказаних подій він спілкувався з сусідкою ОСОБА_11 , а потім подзвонив батькові.
Допитаний у судовому засіданні законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6 пояснив суду, що 22 січня 2019 року він був на роботі. Приблизно о 14 год. 30 хв. йому зателефонував син і розповів, що його намагалися домагатися. Він викликав поліцію і поїхав додому. На одному із фотознімків, у відділенні поліції, його син впізнав обвинуваченого як особу, яка його домагалася. Події відбувалися у ліфті за адресою їх проживання. Син розповів, що він разом з незнайомим чоловіком зайшов в ліфт. Цей чоловік нажав на кнопку «Стоп», заблокувавши двері ліфта. Потім цей чоловік повернувся до нього з ножем у руці і сказав, що нічого не зробить, якщо він буде робити те, що він скаже. Після цього чоловік розстебнув куртку, наказав зняти штани і почав торкатися геніталій сина. В цей час хтось зайшов у під`їзд, злодій злякався, нажав кнопку ліфту і втік. Син піднявся на свій поверх, подзвонив сусідці, а потім зателефонував йому, як тільки піднявся до квартири.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є сусідкою неповнолітнього ОСОБА_5 , їх квартири розташовані в одному тамбурі. Взимку 2019 року ОСОБА_12 прийшов зі школи та постукав до неї, він був дуже схвильований і повідомив, що на нього напали в ліфті. Штани на ньому були розстібнуті та одяг був в безпорядку. Вона порадила йому зателефонувати батькові та викликати поліцію. Потім вона покликала іншу сусідку, яка спустилась на ліфті, а сама вона спустилася пішки сходами, але нікого в під`їзді вже не було. ОСОБА_12 поясняв, що нападник дістав ніж та хотів добратися до його геніталій. Подробиць у нього вона не розпитувала, оскільки бачила, що хлопець соромиться. ОСОБА_12 сказав їй, що зможе впізнати нападника. Обвинуваченого раніше вона ніколи не бачила.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що вона є матір`ю обвинуваченого. Сина може охарактеризувати лише позитивно. ОСОБА_8 багато років потому отримав тяжку черепно-мозкову травму, внаслідок чого знаходився на обліку у лікаря невропатолога. Він мав мінливий настрій, без причини дратувався, проте агресії ніколи не виявляв. Також не виявляв раніше ніяких відхилень в поведінці. Син працював, був відповідальним на роботі, друзів у нього не було. На час вказаних в обвинувальному акті подій, син знаходився на лікарняному, ходив у лікарню на прийом, здавав аналізи, проходив обстеження.
Крім показів потерпілих, законного представника і свідків, судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.
Із рапорту чергового Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, судом встановлено, що 21.01.2019 року о 14:18 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 21.01.2019 року о 14:14 за адресою: АДРЕСА_4 хвилин тому в 2 під`їзді, в ліфті, дочка 12 років прийшла зі школи та повідомила, що невідомий чоловік зупинив ліфт, погрожував ножем, а надалі повідомив, що він добрий сьогодні та відпустив її (а.с. 83).
Судом встановлено з протоколу огляду CD-R диску «Maximus», який наданий з архіватору мовлення інформації служби 102 УІЗ ГУНП в Запорізькій області, від 13.03.2019 року, що на диску знаходиться аудіозапис, який містить діалог оператора 19 поліції та іншої особи, яка повідомила про те, що вони проживають в АДРЕСА_2 , донька прийшла зі школи, в ліфті невідомий чоловік чіплявся, ніж показував, хотів зґвалтувати. Дитині майже 12 років. Вона перелякана (а.с. 90-92).
З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.01.2019 року судом встановлено, що в цей день ОСОБА_14 звернулась до поліції із заявою, в якій просить притягнути до відповідальності невстановлену особу, яка приблизно о 12:30 год. 21.01.2019 року вчинила хуліганські дії по відношенню до її доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ліфті під`їзду № 2 по вул. Рязанській, 13/62 (а.с. 105).
Із протоколу огляду місця події від 21.01.2019 року, судом встановлено, що вхід до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , здійснюється через двоє металевих дверей, двері оснащені кодовим замком та домофоном. У приміщені під`їзду знаходиться кабіна ліфту. Вхід до ліфту здійснюється через двері. Ліфт на момент огляду в справному стані. У кабіні ліфту мається панель з кнопками, серед яких мається кнопка «Стоп». З кнопок № 2, № 6, № 7 вилучені змиви потожирової рідини. Зі стінок кабіни ліфту було вилучено мікрочастки (а.с. 106-110).
Із висновку первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 139 від 20.03.2019 року, складеного експертною комісією Комунального закладу «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, судом встановлено, що ОСОБА_4 , 2007 року народження, розладів психічної діяльності не виявляла та не виявляє у теперішній час, рівень розвитку відповідає віковим особливостям. У період вчинення відносно неї кримінального правопорушення у тимчасово хворобливому стані не знаходилась. Враховуючи недостатність життєвого досвіду, не сформованість ціннісної сфери, здібності до повного прогнозування наслідків, за віком ОСОБА_4 могла розуміти лише формальний бік вчинених стосовно неї протиправних дій. За формою викладення матеріалу, неповнолітня ОСОБА_4 не виявляє ознак схильності до фантазування. В момент вчинення кримінального правопорушення відносно неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 , вона була обмежена у здатності чинити опір. Враховуючи вік підекспертної (неповнолітня) вона не повною мірою (обмежено) може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За психічним станом на теперішній час неповнолітня ОСОБА_4 може приймати участь у судово-слідчих діях (а.с. 178-184).
Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 03.05.2007 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції м. Запоріжжя, судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто на момент скоєння відносно неї кримінального правопорушення їй виповнилося 11 років (а.с. 185).
Із рапорту чергового Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, судом встановлено, що 22.01.2019 року о 14:40 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22.01.2019 року о 14:38 за адресою: АДРЕСА_5 , 3 під`їзд, АДРЕСА_6 хвилин потому, дитина 14 років, в ліфті чоловік зайшов з ножем, сказав, щоб дитина дивилась, почав розстібати штани, дитина телефоном повідомила заявнику, зі слів заявника не чіпав дитину, опис 20-30 років, з ліфту вибіг (а.с. 82).
З протоколу огляду CD-R диску «Maximus», який наданий з архіватору мовлення інформації служби 102 УІЗ ГУНП в Запорізькій області, від 29.01.2019 року, судом встановлено, що на диску знаходиться аудіозапис, який містить діалог оператора 13 поліції та іншої особи, яка повідомила про те, що на його дитину 14 років напав сексуальний маніяк, в ліфті третього під`їзду по АДРЕСА_3 . Нападник зайшов разом з ним в ліфт, доїхав до третього поверх, дістав ніж та сказав: «Стій та дивись», почав розстібати штани, щось зробив та втік. Він не зґвалтував. Дитина тільки що зателефонувала (а.с. 84-87).
З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.01.2019 року, судом встановлено, що в цей день о 15 год. 30 хв. ОСОБА_6 звернувся із заявою, в якій повідомив, що 22.01.2019 року, приблизно о 14 год. 25 хв., знаходячись в ліфті під`їзду № 3 буд. АДРЕСА_3 , невідома особа торкалась руками за статеві органи його сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим просить притягнути до відповідальності (а.с. 94).
Висновки суду про місце та обставини вчинення злочину ґрунтуються на даних, викладених в протоколі огляду місця події від 22.01.2019 року, відповідно до якого місцем події є ліфт, розташований в 3 під`їзді у 9-ти поверховому будинку АДРЕСА_3 . Вхід до під`їзду здійснюється через металеві двері, обладнані магнітним замком та домофоном. Ліфт розміром приблизно 80х110 см. При вході в ліфт по лівому боку розташована панель для управління ліфтом, яка складається з металевого каркасу та 14 кнопок. Мається кнопка «Стоп». При обробці гладких поверхонь було виявлено чотири сліди папілярних узорів: сліди № 1, 3 з внутрішньої сторони лівої створи дверей, сліди № 2, 4 з поверхні дзеркала, що розташоване по правій стороні від панелі управління ліфтом. Також був зроблений змив речовини з пластикової кнопки «Стоп» (а.с. 95-99).
Протоколом огляду від 28.01.2019 року та фототаблицями до нього, судом встановлено, що 28.01.2019 року слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, в присутності двох понятих, провів огляд джинсових штанів чорного кольору ОСОБА_5 , які добровільно для огляду і подальшого вилучення видав ОСОБА_6 . В ході проведення огляду встановлено, що свіжих механічних пошкоджень на штанах немає. Штани без паска (а.с. 101-102).
Із висновку судової трасологічної експертизи № 1-50 від 05.02.2019 року судом встановлено, що сліди папілярних узорів рук розмірами по вісях 13х24 мм та 95х80 мм, вилучені 22.01.2019 року під час огляду місця події, а саме: в приміщені третього під`їзду будинку № 23-в по вул. Чумаченка в м. Запоріжжі, залишені відповідно великим пальцем правої руки та ділянкою (гіпотенаром, тенором та під пальцевою зоною) долонної поверхні правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 141-150).
Висновком судово-біологічної експертизи № 8-103 від 06.03.2019 року встановлені генетичні ознаки зразка букальних клітин ОСОБА_5 (а.с. 116-121).
Висновком судово-біологічної експертизи № 8-102 від 21.03.2019 року встановлені генетичні ознаки зразка букальних клітин ОСОБА_8 (а.с. 130-134).
Із висновку первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 56 від 04.02.2019 року, складеного експертною комісією Комунального закладу «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, суд встановив, що ОСОБА_5 , 2004 року народження, розладів психічної діяльності не виявляв та не виявляє у теперішній час. У момент здійснення відносно нього кримінального правопорушення в тимчасово хворобливому стані не перебував. За формою викладення матеріалу, неповнолітній ОСОБА_16 не виявляє ознак патологічної схильності до фантазування. Враховуючи недостатність життєвого досвіду, не сформованість ціннісної сфери, здібності до повного прогнозування наслідків, за віком ОСОБА_5 міг розуміти фактичний характер і значення вчинених стосовно нього протиправних дій. В ході ПЕО порушень інтелектуально-мнестичних функцій та емоційної сфери не виявлено у особистості з ознаками формування акцентуйованих рис характеру. У ситуації, що досліджується, виявлені індивідуально-психологічні особливості потерпілого ОСОБА_5 мали просте відображення в його поведінці. В момент вчинення кримінального правопорушення відносно неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , він був обмежений у здатності чинити опір. На теперішній час ОСОБА_5 , 2004 року народження, психічних розладів, які можуть перешкоджати щодо спілкування з судом та слідством не має (а.с. 160-166).
Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто на момент скоєння відносно нього кримінального правопорушення йому виповнилося 14 років (а.с. 167).
З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 22.01.2019 року, встановлено, що ОСОБА_8 був фактично затриманий 22.01.2019 року о 16 год. 10 хвилин. Під час затримання був здійснений обшук ОСОБА_8 , в ході якого вилучено джинси синього кольору, куртку коричневого кольору, шапку чорного кольору, кросівки синього кольору, ніж розкладний з чорною рукояткою, які були запаковані до картонної коробки з підписами всіх учасників слідчої дії (а.с. 186-189).
Речовими доказами по кримінальному провадженню:
- CD-R диском «Maximus», на якому міститься аудиозапис з архіватору мовлення «102» за 21.01.2019 року;
- CD-R диском «Maximus», на якому міститься аудиозапис з архіватору мовлення «102» за 22.01.2019 року;
- джинсовими штанами, що належать ОСОБА_5 ;
- зразками букальних клітин ОСОБА_5 , складним ножем, вилученим в ході затримання ОСОБА_8 , мазком на предметному скельці, змивами на марлеві тампони, зразками крові та слини ОСОБА_5 і ОСОБА_8 ;
- парою кросівок, вилучених під час особистого обшуку ОСОБА_8 , джинсовими штанами і курткою ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 77 від 13.02.2019 року, складеного експертною комісією Комунального закладу «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, ОСОБА_8 потребував направлення на стаціонарну судово-психіатричну експертизу для уточнення діагнозу та виключення симулятивної поведінки (а.с. 202-206).
Із висновку судово-психіатричного експерта № 73 від 11.04.2019 року, складеного експертною комісією Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради, суд встановив, що ОСОБА_8 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. В теперішній час також може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с. 226-229).
У суду немає сумнівів у психічному стані обвинуваченого ОСОБА_8 і суд вважає його осудним.
У судовому засіданні досліджені також документи, що характеризують особу ОСОБА_8 .
Прокурором в якості доказу провини обвинуваченого надано протокол пред`явлення особи для впізнання від 22.01.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_5 (а.с. 151-155), відповідно до якого 22.01.2019 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, у службовому кабінеті, в присутності двох понятих, законного представника потерпілого ОСОБА_6 , провів пред`явлення потерпілому ОСОБА_5 для впізнання фотознімки чотирьох осіб, в ході чого потерпілий ОСОБА_5 впізнав особу за фотознімком під № 1. Впізнав за загальними рисами обличчя, а саме: щокам, очам, вилиці, підборіддям. Під № 1 розміщений фотознімок ОСОБА_8 .
Частина 1 статті 86 КПК України визначає обов`язкову умову допустимості доказу його отримання в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним Кодексом України, а частина друга цієї статті прямо забороняє суду використовувати та посилатися на недопустимий доказ при ухваленні судового рішення.
Разом з тим, відповідно до вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.
З реєстру матеріалів досудового розслідування за № 0000264 та з ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_8 було повідомлено про підозру 23.01.2019 року о 15 год. 00 хв. Тобто, на час пред`явлення для впізнання у ОСОБА_8 не було статусу підозрюваного, відповідно, йому не роз`яснювались права згідно зі ст. 42 КПК України, він був позбавлений права на захист. Тому пред`явлення для впізнання ОСОБА_8 було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, отже, докази отримані під час цієї слідчої дії протокол пред`явлення особи для впізнання від 22.01.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , суд відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України визнає недопустимим.
Частиною 1 ст. 23 КПК України встановлено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Положеннями ст. 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них
З огляду на вище вказане, суд не приймає до уваги наданий прокурором протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.02.2019 року, відповідно до якого 11.02.2019 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, у службовому кабінеті, в присутності двох понятих, законного представника потерпілої ОСОБА_14 , провів пред`явлення потерпілій ОСОБА_4 для впізнання фотознімки чотирьох осіб, в ході чого потерпіла ОСОБА_4 впізнала особу за фотознімком під № 1. Впізнала за загальними рисами обличчя, а саме: підборіддям, формою обличчя, носу, бровам. Під № 1 розміщений фотознімок ОСОБА_8 (а.с. 169-172), оскільки у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що нападника вона зовсім не розгледіла, запам`ятала лише його голос та впізнала голос обвинуваченого ОСОБА_8 як голос чоловіка, який вчинив відносно неї хуліганські дії.
При цьому, суд приходить до висновку, що виключення протоколів пред`явлення особи для впізнання з доказової бази не впливає на незаперечність та переконливість решти доказів у провадженні, сукупність яких є достатньою для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним сексуального насильства щодо неповнолітньої особи та хуліганства.
Під час судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення та захисту, із дотриманням принципу змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.
Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_8 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах, повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.
Так, зі змісту ст. 296 КК України, вбачається, що об`єктом захисту цієї норми є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, який відображається у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонукання для вчинення таких дій можуть бути різними. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.
Під час юридичної оцінки протиправних дій повинні бути з`ясовані: природа взаємин, які склалися між обвинуваченим та потерпілим; причина виникнення діяння; час, обстановка та обставини, за яких відбувався перебіг посягання; характер та динаміка дій винних осіб; характер наслідків та причинний зв`язок між ними та протиправними діями.
Так, хуліганські дії ОСОБА_8 щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_4 підтверджуються наданими в суді логічними та послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_4 . Потерпіла у судовому засіданні беззаперечно вказала на обвинуваченого, як на особу, що вчинила відносно неї протиправні дії. Із висновку первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 139 від 20.03.2019 року, випливає, що ОСОБА_4 розладів психічної діяльності не виявляла та не виявляє у теперішній час, рівень розвитку відповідає віковим особливостям. За формою викладення матеріалу, ОСОБА_4 не виявляє ознак схильності до фантазування. В момент вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_4 , остання була обмежена у здатності чинити опір.
У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений і потерпіла ОСОБА_4 між собою не були знайомі, в особистих неприязних стосунках не перебували. Суд встановив, що протиправні дії було вчинено у громадському місці в ліфті під`їзду житлового будинку. Фактично обвинувачений вчинив протиправні діяння за відсутності зовнішнього приводу і його дії були спрямовані на випадковий об`єкт. Тобто дії обвинуваченого були направлені на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувалися винятковим цинізмом, що виразилося у прояві безсоромності і грубої непристойності, а також у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві та моральності, самоутвердитися. Крім того дії обвинуваченого були направлені щодо малолітньої особи.
Потерпілий ОСОБА_5 в суді детально, послідовно розповів про обставини вчиненого щодо нього злочину. Факт перебування ОСОБА_8 в ліфті та натиснення ним пальцями руки кнопок на пульті управління ліфту підтверджується даними, викладеними в протоколі огляду місця події від 22.01.2019 року і висновками судової трасологічної експертизи № 1-50 від 05.02.2019 року. Під час затримання ОСОБА_8 22.01.2019 року, тобто через декілька годин після вчинення сексуального насильства щодо ОСОБА_5 , у обвинуваченого був вилучений ніж, який ОСОБА_5 детально описав як під час слідчих дій на досудовому розслідуванні, так і під час давання показів у судових засіданнях. Дії ОСОБА_8 : захід разом з потерпілим в кабіну ліфту, блокування ліфту під час його руху, демонстрація ножа та висловлювання вимоги слухатись його, стягнення штанів потерпілого та стимулюванні геніталій ОСОБА_5 , про які зазначив потерпілий, вказують на реалізацію умислу у ОСОБА_8 на вчинення сексуального насильства, без добровільної згоди неповнолітнього потерпілого. ОСОБА_8 міг та повинен був розуміти, що ОСОБА_5 є неповнолітньою особою, оскільки на час вчинення злочину ОСОБА_5 було 14 років, він за фізичними даними виглядає на неповнолітній вік, у зовнішності потерпілого відсутні будь-які ознаки повнолітнього чоловіка. У суду немає підстав ставити під сумнів показання потерпілого, оскільки безпосередньо після вказаних подій ОСОБА_5 розповів про те, що на нього в ліфті напав чоловік та застосував сексуальне насильство свідку ОСОБА_11 і своєму батькові ОСОБА_6 . Стан потерпілого ОСОБА_5 , його зовнішній вигляд, коли він прийшов до квартири сусідки ОСОБА_11 , дає підстави суду вважати, що показання потерпілого про сексуальне насильство підтверджуються та узгоджуються із показаннями свідка та іншими доказами по справі, тому суд їх вважає логічними та переконливими.
Отже, показання потерпілих суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також показанням допитаних у судовому засіданні законного представника потерпілого, свідкам, дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ вини обвинуваченого і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом, та за ч. 3 ст. 153 КК України, оскільки своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив сексуальне насильство, тобто вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинене щодо неповнолітньої особи.
При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обтяжуючої покарання обставини, а також відсутність пом`якшуючих покарання обставин.
Суд враховує, що скоєне ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 153 КК України є тяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, злочином середньої тяжкості.
ОСОБА_8 раніше не судимий, не знаходиться на обліку у лікарів нарколога, психіатра, працює, за місцем роботи і за місцем проживання характеризується позитивно.
До обтяжуючої покарання обставини суд відносить вчинення злочину за ч. 1 ст. 296 КК України щодо малолітньої особи. Пом`якшуючих покарання обставин, суд не вбачає.
Санкцією ч. 1 ст. 296 КК України передбачено кілька видів альтернативних покарань. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, і наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, положення ст. 60 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді арешту, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.
Враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, дані про особу обвинуваченого, думку законного представника неповнолітнього потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, пов`язане з ізоляцією від суспільства, що у відповідності зі ст. 65 КК України є підставою для призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк, у межах санкції закону, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, судам слід врахувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності тощо.
Суд, при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю злочинів, вважає за необхідне застосувати принцип поглинення більш суворим покаранням менш суворого, оскільки вважає таке покарання достатнім.
При призначенні покарання за сукупністю злочинів судом враховується, що згідно з ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів менш суворе покарання переводиться в більш суворе покарання, виходячи з наступного співвідношення: одному дню арешту відповідає 1 день позбавлення волі.
По кримінальному провадженню цивільні позови не заявлені.
Процесуальні витрати за проведення судово-біологічної експертизи № 8-103 від 06.03.2019 року, які складають 930 грн. 60 коп., судово-біологічної експертизи № 8-102 від 21.03.2019 року, які складають 1 299 грн. 76 коп., судової трасологічної експертизи № 1-50 від 05.02.2019 року, які згідно з довідкою складають 1 144 грн. 00 коп., на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, відповідно до якої суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави.
В обвинувальному акті зазначені процесуальні витрати на проведення судової хімічної експертизи № 6-38 від 21.03.2019 року у розмірі 572 грн. 00 коп., однак під час судового розгляду стороною обвинувачення не було надано суду доказів проведення вказаної експертизи саме по даному кримінальному провадженню, а також доказів таких процесуальних витрат, тому суд не вбачає підстав для стягнення з обвинуваченого зазначених процесуальних витрат.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 128, 129, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, ч. 3 ст. 153 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 296 КК України у виді 5 (п`яти) місяців арешту;
-за ч. 3 ст. 153 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_8 остаточне покарання згідно з ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вищевказаних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 22 січня 2019 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню № 0000264 для проведення судово-біологічної експертизи № 8-103 від 06.03.2019 року в розмірі 930 (дев`ятсот тридцять) грн. 60 коп., судово-біологічної експертизи № 8-102 від 21.03.2019 року в розмірі 1 299 (одна тисяча двісті дев`яносто дев`ять) грн. 76 коп., судової трасологічної експертизи № 1-50 від 05.02.2019 року в розмірі 1 144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 00 коп., стягнути з ОСОБА_8 на користь держави.
Речові докази:
- CD-R диск «Maximus», об`ємом 700 Мб, на якому міститься аудиозапис з архіватору мовлення «102» за 21.01.2019 року, приєднаний до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;
- CD-R диск «Maximus», об`ємом 700 Мб, на якому міститься аудиозапис з архіватору мовлення «102» за 22.01.2019 року, приєднаний до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;
- джинсові штани, що належать ОСОБА_5 і знаходиться в камері схову речових доказів Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Національної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, повернути ОСОБА_5 за належністю;
- зразок букальних клітин ОСОБА_5 , складний ніж, вилучений в ході затримання ОСОБА_8 , мазок на предметному скельці, змиви на марлеві тампони, зразки крові та слини ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , що знаходяться в камері схову речових доказів Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Національної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, знищити;
- пара кросівок, вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_8 , джинсові штани і куртку ОСОБА_8 , повернути ОСОБА_8 за належністю.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, які знаходяться під вартою, в той же час з моменту вручення їм копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1