Справа № 565/2037/19
Провадження № 1-кп/565/61/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області

під головуванням суддіОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засіданняОСОБА_2 ,
прокурораОСОБА_3 ,
обвинуваченогоОСОБА_4 ,
потерпілогоОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області кримінальне провадження №0000438 від 13.11.2019 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнецовськ Рівненської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, судимого вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26.04.2005 за ч.1 ст.186, ч.2 ст.309, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від покарання на підставі ст.75 КК України з випробувальним терміном тривалістю два роки; вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27.09.2005 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.309, 69, 70, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21.07.2008 за ч.2 ст.185, 71 КК України до 1 року 5 місяців 7 днів позбавлення волі; вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 31.08.2010 за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від покарання на підставі ст.75 КК України з випробувальним терміном тривалістю один рік шість місяців; вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28.02.2012 за ч.2 ст.185, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16.01.2015 за ч.2 ст.185, 71 КК України до 2 років позбавлення волі; вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04.12.2005 за ч.2 ст.185, 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 30.11.2016 з ДУ «Катеринівська ВК № 46» за ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 20.10.2016 по відбуттю покарання, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:
24 жовтня 2019 року близько 16.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «GSM4IK» у торговому павільйоні № 275 МПП «Ринок» по вул.Енергетиків, 3 в м.Вараш Рівненської області, діючи з корисливих мотивів, повторно, умисно, таємно викрав з торгівельного прилавка мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A20» моделі «SM-А205FZКVSЕК» вартістю 4900,00 грн., чим спричинив майнову шкоду суб`єкту підприємницької діяльності фізичній особі ОСОБА_5 на зазначену суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 24 жовтня 2019 року приблизно о 16.00 год. він зайшов у магазин «GSM4IK» на ринку в м.Вараш Рівненської області, оскільки йому потрібно було придбати акумуляторну батарею для мобільного телефону. У цей час у магазині жінка-покупець спілкувалась з продавцем. Очікуючи завершення їх розмови, ОСОБА_4 побачив виставлені на вітрині мобільні телефони, і у нього виник умисел заволодіти якимось з них. Вітрина була закрита склом, яке він відсунув та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав мобільний телефон марки «Samsung» у корпусі темного кольору, взявши його з вітрини та поклавши до задньої кишені своїх штанів. Після цього він покинув приміщення магазину та пішов до ломбарду «Скарбничка», де одразу заклав викрадений мобільний телефон, отримавши 2800,00 грн., якими розпорядився, витративши на власні потреби. Заявлений потерпілим цивільний позов ОСОБА_4 визнав в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що він здійснює підприємницьку діяльність на МПП «Ринок» у торговому павільйоні № НОМЕР_1 , де знаходиться його магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у якому він здійснює продаж та ремонт планшетів, мобільних телефонів та інших гаджетів. 24.10.2019 після обіду у нього виникла потреба відлучитись з магазину, і він попросив знайомого приглянути за його товаром. Наступного дня він виявив зникнення мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A20» моделі «SM-А205FZКVSЕК» з вітрини магазину. Переглянувши записи з відеокамери спостереження, розміщеної у нього в магазині, він виявив, що невідомий йому раніше чоловік 24.10.2019 близько 16.00 год. викрав цей мобільний телефон з вітрини. Показавши відеозапис своїм знайомим, він встановив, що цією особою є ОСОБА_4 . Він розшукав його та висловив вимогу повернути мобільний телефон. ОСОБА_4 одразу зізнався у крадіжці телефону та запевнив, що невдовзі викупить його мобільний телефон з ломбарду та поверне ОСОБА_5 . Проте таких дій ОСОБА_4 не вчинив, у зв`язку з чим ОСОБА_5 звернувся до поліції. Потерпілий показав, що телефон йому не повернуто і його вартість не відшкодовано, у зв`язку з подією він зазнав значних моральних страждань, відчував обурення та гнів, його нормальний ритм життя порушився у зв`язку з необхідністю приходити на допити та приймати участь у інших слідчих діях до слідчого прокурора, а також до суду. З цих підстав він повністю підтримав заявлений ним цивільний позов про відшкодування шляхом стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, завданої злочином, в сумі 4900,00 грн., а також моральної шкоди в сумі 5000,00 грн.

Враховуючи відсутність заперечень учасників судового розгляду, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як вони ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий вірно розуміють зміст цих обставин та наслідки недослідження доказів щодо них. Сумнівів у добровільності та істинності такої позиції учасників судового розгляду у суду немає.
Показання обвинуваченого щодо фактичних обставин вчинення інкримінованого злочину відповідають показанням потерпілого та даним, наведеним у обвинувальному акті. На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, та приходить до висновку, що органами досудового розслідування його дії за ч.2 ст.185 КК України кваліфіковані вірно.

При обранні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки злочину, особу винного та обставину, що пом`якшує його покарання.

Суд прийняв до уваги, що вчинений ОСОБА_4 злочин відноситься до категорії умисних корисливих злочинів середньої тяжкості, обвинувачений перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з приводу розладів психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних речовин, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності та злочини у сфері незаконного обігу наркотичних речовин.
Як вбачається з досудової доповіді органу пробації, щодо ОСОБА_4 ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, є високими, у зв`язку з чим існує потреба у призначенні йому покарання у виді позбавлення або обмеження волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , по справі не встановлено.

Враховуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого, його знижену соціальну відповідальність (не працює, схильний до вчинення злочинів та правопорушень), беручи до уваги неодноразове застосування до нього ст.75 КК України та призначення покарань з випробуванням, під час яких він вчиняв нові злочини, суд прийшов до висновку, що для досягнення визначеної у ч.2 ст.50 КК України мети покарання, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі, так як менш суворе покарання буде недостатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на його користь 4900,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до висновку про наявність підстав для його часткового задоволення. Суд на підставі ст.1166 ЦК України вважає позовні вимоги у частині стягнення матеріальної шкоди обґрунтованими та доведеними. При вирішенні цивільного позову потерпілого в частині стягнення моральної шкоди суд, керуючись засадами розумності та справедливості, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 4900 (чотири дев`ятсот) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок суду може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1