Провадження №1-кс/760/3118/20
Справа №760/7565/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000152 від 23.12.2019,-
в с т а н о в и в:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000152 від 23.12.2019.

Просила зобов`язати старшого слідчого з ОВС ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_5 , або іншого слідчого, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000152 від 23.12.2019, повернути ОСОБА_4 майно, а саме флеш-накопичувач Kingston 16 Gb, що було тимчасово вилучене 11.03.2020 під час обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_4 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, однак 12.05.2020 адвокат ОСОБА_6 в електронній формі до канцелярії суду надала клопотання про розгляд скарги без участі скаржника та ОСОБА_6 , скаргу підтримали і просили задовольнити.

Орган досудового розслідування в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином.

Вивчивши скаргу та дослідивши письмові докази, долучені до скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За викладених обставин вбачається, що скаргу подано уповноваженою особою, в передбачений законом спосіб та з урахуванням правил територіальної підсудності для розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, які розглядаються слідчим суддею місцевого суду за місцем розташування органу досудового розслідування, що регламентовано ч.1 ст.306 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ФР ГУ ДФС у Київській області перебуває кримінальне провадження №0000152 від 23.12.2019.

11.03.2020 старшим слідчим з ОВС ВРКП СУФР ГУ ДФС у Київській області полковником міліції ОСОБА_5 було складено протокол обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами проведення вказаної слідчої дії було вилучене майно.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Частиною 2 ст.168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.7 ст.237 КПК України, При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч.5 ст.171, ч.6 ст.173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із ч.5 ст.9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, судовим розглядом встановлено, що вилучені речі під час проведення обшуку 11.03.2020, є тимчасово вилученим майном.

В судовому засіданні встановлено, що постанова про арешт тимчасово вилученого майна слідчим не виносилась. Речовими доказами, речі вилучені згідно протоколу обшуку від 11.03.2020 не визнані.

Крім того, як вбачається з доданих до скарги документів, відсутня ухвала слідчого судді про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в результаті обшуку.

Відтак, майно вилучене 11.03.2020 в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 згідно протоколу обшуку - є тимчасово вилученим майном, а тому має застосовуватися порядок, передбачений п.3 ч.1 ст.169 КПК України, та процедура за ч.5 ст.171, ч.6 ст.173 цього Кодексу.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Так, при винесенні даного рішення слідчий суддя приймає до уваги, що обов`язок доведення існування, тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в матеріалах судового провадження за скаргою даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_4 належним йому майном.

Отже вказане майно підлягає поверненню його власнику ОСОБА_4 згідно з п.3 ч.1 ст.169 КПК України.

Керуючись ст. ст.100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000152 від 23.12.2019 - задовольнити.
Зобов`язати уповноважену особу з ОВС ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Київській області, якою здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000152 від 23.12.2019, повернути ОСОБА_4 майно, а саме флеш-накопичувач Kingston 16 Gb, що було тимчасово вилучене 11.03.2020 під час обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_4 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1