УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №348/2653/14-к
Провадження №1-кп/348/3/19

17 грудня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого-судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 за обвинувальним актом від 19.10.2014 року щодо обвинувачення:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з вищою освітою, пенсіонера, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
04.11.2014 р. до канцелярії Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженні за № 0000334 щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно з обвинувальним актомОСОБА_6 обвинувачується в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , а також обвинувачується в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , за наступних обставин.

Так, 14.06.2014 року приблизно о 09.40 год. ОСОБА_6 прийшов на подвір`я ОСОБА_4 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , та перебуваючи між сараєм та гаражами вказаного господарства, на грунті неприязних відносин, нічого не пояснюючи, діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, підійшов до ОСОБА_4 , якій наніс кілька ударів по обличчі, та один удар у ліве стегно, внаслідок чого остання упала. Продовжуючи свої дії ОСОБА_6 наніс ще кілька ударів руками та ногами ОСОБА_4 , яка лежала на землі, по всьому тілу. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синці обох орбітальних ділянок, садно ділянки нижньої щелепи, синець правого плеча, синці лівого плеча, синець лівого стегна, синець правої молочної залози, що згідно висновку експерта № 142 від 18.06.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої злочинні дії, 14.06.2014 року приблизно о 09.40 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_4 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , вчинив з останньою конфлікт в ході якого спричинив їй тілесні ушкодження. У вказаний конфлікт втрутився ОСОБА_5 , який намагався припинити сутичку, проте ОСОБА_6 перебуваючи між сараєм та гаражами вказаного господарства, на грунті неприязних відносин, нічого не пояснюючи, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс ОСОБА_5 кілька ударів по обличчі, а у подальшому коли останній знаходився у напівзігнутому положенні то наніс один удар ногою в область грудей внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма лівої половини грудної клітки у вигляді перелому другого та одинадцятого ребер, яка супроводжувалася лівобічним гемотораксом без загрозливих для життя явищ, синець та подряпина лівої орбітальної ділянки, садно виличної ділянки зліва, садно лобової ділянки зліва, а також садно лівої вушної раковини. Закрита травма лівої половини грудної клітки у вигляді порушення цілісності другого та одинадцятого ребер згідно висновку експерта № 151/143-Д від 26.06.2014 року відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах не визнав, натомість заявив клопотання, в якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закрити, про що подав письмову заяву. Кримінальне провадження просив розглядати у відсутності його захисника.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив відносно задоволення клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження і звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, оскільки для цього є всі передбачені законом підстави.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання обвинуваченого, вважає, що ОСОБА_6 за вчинення злочину щодо неї повинен бути притягнутий до відповідальності та понести покарання. Крім того обвинувачний ОСОБА_6 умисно затягував розгляд даного кримінального провадження. Також вважає, що з обвинуваченого на її користь слід стягнути спричинену їй даним злочином моральну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_5 у вирішенні клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження поклався на розсуд суду. При цьому вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 умисно затягував розгляд даного кримінального провадження. Також вважає, що з обвинуваченого на його користь слід стягнути спричинену йому даним злочином моральну шкоду.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз указаних норм дозволяє дійти висновку, що звільнення від кримінальної відповідальності у разі спливу строків давності є безумовним правом обвинуваченого, якщо відсутні обставини, визначені ч.ч. 2, 5 ст. 49 КК України.
Вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, є відповідно до ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року. Вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, є відповідно до ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.
Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України вчинено 14.06.2014 р.

Тобто на момент судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 закінчилися строки давності, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Також, згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

В судовому засіданні 17.12.2019 р. обвинувачений підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та надав на це свою згоду. Крім того, судом було роз`яснено обвинуваченому наслідки такого закриття, а також те, що підстава, з якої обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності, не є реабілітуючою. При цьому обвинувачений ствердно відповів, що розуміє наслідки такого звільнення.
Відповідно до матеріалів справи, із врахуванням положень ст. 49 КК України, суд дійшов висновку, що перебіг давності не зупинявся та не переривався, обвинувачений не ухилявся від слідства або суду та не вчинив нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого,в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення досудового слідства у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які дані про вчинення ОСОБА_6 іншого злочину чи його ухиляння від слідства чи суду.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущенні, усі сумніви тлумачаться на користь особи, що притягується до кримінальної відповідальності, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.
Враховуючи вище наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те що злочини, за якими обвинувачується ОСОБА_6 , є злочинами невеликої та середньої тяжкості, за які передбачене найсуворіше покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, та з моменту вчинення таких минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України не зупинявся і не переривався, обвинувачений ОСОБА_6 не ухилявся від слідства та суду, не вчинив нового злочину, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

За вказаних обставин суд вважає, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 за обвинувальним актом від 19.10.2014 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України слід закрити, та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обставин, які б виключали звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за злочини, передбачені ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, судом не встановлено.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286, ст. 285 КПК України клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності розглядається негайно. При цьому суд враховує наявність передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності та згоду обвинуваченого на таке звільнення, якщо підстави для нього є нереабілітуючими.
Таким чином, приймаючи рішення щодо клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку зі спливом строків давності, при наявності згоди обвинуваченого на закриття справи з цих нереабілітуючих підстав, суд не може відмовити в такому клопотанні з підстав наведених потерпілою, а саме: незгоди потерпілої та на думку потерпілої затягування стороною захисту кримінального провадження. Тому ці доводи потерпілої суд вважає необґрунтованими, звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України при наявності законних та обґрунтованих підстав для цього є обов`язком, а не правом суду.
Стосовно заявлениих потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цивільного позову суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вище вказаним нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, в зв`язку із звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 10000 грн. моральної шкоди, та заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 20000 грн. моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

У даному кримінальному провадженні відсутні судові витрати та речові докази.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався, арешт на майно не накладався.

На підставі ст.ст. 12, 44, 49 КК України, п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», керуючись ст.ст. 128, 129, 284, 285, 286, 288, 349, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження задовільнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 за обвинувальним актом від 19.10.2014 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди від злочину залишити без розгляду.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди від злочину залишити без розгляду.
Копію ухвали після її оголошення вручити сторонам кримінального провадження.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1