ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1486/20 Справа № 193/108/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ Софіївська виправна колонія №45 ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 ,

В с т а н о в и л а:
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року в задоволенні подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" ОСОБА_8 відносно засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_9 був неодноразово засуджений, крім того і за вчинення тяжких злочинів, звільнявся умовно-достроково та на невідбутому терміні покарання знов вчинив кримінальне правопорушення. Згідно наявних в особовій справі матеріалів засуджений характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за станом здоров`я є працездатним, залучений до робіт з благоустрою установи, має 4 заохочення правами начальника установи, 2 стягнення, які погашені в установленому законом порядку. За вироком суду має позов в розмірі 3521,60 грн., але виконавчий лист до установи не надходив. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки, адекватно реагує на критику в свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що дані обставини не вказують на виправлення засудженого, тому підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення відсутні.

Засуджений ОСОБА_9 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року, задовольнити подання начальника ДУ Софіївська виправна колонія №45 ОСОБА_8 та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд в односторонньому порядку розглянув його особову справу і взяв за основу при відмові в задоволенні подання його попередні судимості.

Засуджений в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення. В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Дослідивши надані матеріали, перевіривши оскаржувану ухвалу, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при розгляді даного подання належним чином дотримався вимог кримінального процесуального закону, а доводи апелянта про наявність підстав для застосування відносно нього в даному випадку умовно-дострокового звільнення від відбування покарання апеляційний суд вважає безпідставними.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів провадження та технічної фіксації судового розгляду, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання установи виконання покарань, дослідив необхідні матеріали і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, з вищенаведеної статті убачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, на даний час відбуває покарання в Державній установі Софіївська виправна колонія №45 за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.07.2017 року за ч. 3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі статті 71 частина 1 кримінального кодексу України частково приєднано не відбутий строк за вироком від 12 травня 2014 року, у вигляді 3 місяців позбавлення волі, та остаточно до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Зараховано строк тримання під вартою з 13 березня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 03 серпня 2017 року. Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2019 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 03 серпня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно статті 72 частина 5 кримінального кодексу України. Початок строку - 13.03.2017 року, кінець строку 24.01.2021 року.
В місцях попереднього увязнення ОСОБА_9 утримувався з 14.03.2017 року заохочень та стягнень не мав, не допускав порушення вимог режиму утримання.
На даний час ОСОБА_9 відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі Софіївська виправна колонія №45, починаючи з 31 серпня 2017 року, характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за станом здоров`я є працездатним, залучений до робіт з благоустрою установи,. За вироком суду має позов в розмірі 3521,60 грн., але виконавчий лист до установи не надходив. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки, адекватно реагує на критику в свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.
Крім того, з часу відбування показання у Державній установі Софіївська виправна колонія №45 ОСОБА_9 мав чотири заохочення та два стягнення, які погашені в установленому законом порядку.
Так, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Таким чином, відсутні фактичні обставини, які б свідчили, що ОСОБА_9 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, і доводи засудженого про те, що він досяг прогресу у напрямку виправлення та зазнав змін, спростовуються вищевикладеним.
Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що факт, того, що ОСОБА_9 виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, і з огляду на це такі дії засудженого не можна розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_9 своїм відношенням до праці та поведінкою ще не довів своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні подання установи, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання, а тому доводи апелянта про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання необґрунтовані. У зв`язку з чим ухвала суду є законною та обґрунтованою, а підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ Софіївська виправна колонія №45 ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4