Провадження № 1-кс/761/9648/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю власника майна ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0004221 від 22.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0004221 від 22.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, про арешт майна, а саме: автомобіль марки «Kia», модель «Sorento», 2008 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_3 , яке поміщено до спеціального пакету ЕХР0120286; ключ від запалювання автомобіля, який поміщено до спеціального пакету ЕХР0120287.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004221 від 22.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Далі, згідно змісту клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що 22.05.2020 за адресою: місто Київ, вулиця Сім`ї Хохлових, 5 старшим експертом Київського НДЕКЦ МВС України в ході проведення експертного дослідження автомобіля марки «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено підробку ідентифікаційного номера, номера шасі та знищення механічним способом блоку двигуна вказаного автомобіля.

22.05.2020 під час огляду місця події, а саме ділянки за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено автомобіль марки «Kia», модель «Sorento», 2008 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане на імя ОСОБА_3 , яке поміщено до спеціального пакету ЕХР0120286; ключ від запалювання автомобіля, який поміщено до спеціального пакету ЕХР0120287.

Старшим експертом Київського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_6 надано висновок експертного дослідження №10/103/4Д від 22.05.2020, згідно з яким номер шасі (рами) НОМЕР_3 наданого на дослідження автомобіля марки «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 , змінювався та є підробленим; ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 наданого на дослідження автомобіля марки «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 , змінювався та є підробленим; первинний заводський номер кузова, наданого на дослідження автомобіля є KNAJC83; дублююча табличка наданого на дослідження автомобіля марки «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 , є підробленою; номер блоку двигуна наданого на дослідження автомобіля «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 , знищено механічним шляхом.

З метою збереження речового доказу слідчий просить накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник тимчасово вилученого майна проти клопотання заперечував, зазначив, що відсутні підстави для арешту автомобіля та надав документи щодо попередніх експертних досліджень його автомобіля, відповідно до яких номер кузова, двигуна, рами не змінювалися.

Слідчий суддя, вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали клопотання, дійшла висновку про таке.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, яке було вилучено в рамках кримінального провадження, яке внесене до № 0004221 від 22.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий судя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Разом з тим, слідчим не підтверджено, що вилучене майно є речовими доказами, враховуючи відсутність в матеріалах клопотання відповідної постанови, тобто не підтверджено, що вилучене під час огляду майно є засобами та предметами вчинення кримінального правопорушення.

Клопотання не містить належного обґрунтування підстави та мети ініційованого заходу забезпечення та слідчий не скористався наданою йому можливістю обґрунтувати клопотання про арешт майна в судовому засіданні, оскільки в засідання слідчий не з`явився.

Слідчий у своєму клопотанні посилається лише на висновок експертного дослідження №10/103/4Д від 22.05.2020, складеного старшим експертом Київського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_6 , однак в даному висновку відсутні відомості про попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, що не узгоджується з частиною другою статті 102 КПК України та законодавчими вимогами щодо оцінки належності доказів, враховуючи також надані власником майна копії висновків експертного дослідження, які є протилежними зазначеному вище висновку, оскільки ними встановлено, що номер кузова, двигуна, рами автомобіля марки «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 , не змінювалися.

В даному клопотанні та в матеріалах, долучених до нього доводи щодо причетності зазначеного приміщення до кримінального правопорушення відсутні, а також відсутня постанова слідчого про визнання майна речовими доказами, не надана йому оцінка в розумінні статті 94 КПК України, відповідно до якої слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, з даним клопотання звернувся слідчий, в той час, коли відповідно до положення частини 2 статті 64-2 КПК України, зі змісту якої слідує, що із клопотанням про арешт майна третьої особи має звертатися прокурор, чим порушено порядок звернення з таким клопотанням.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0004221 від 22.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1