27.01.2020 Справа № 756/6677/19
Унікальний № 756/6677/19
Порядковий № 1-кп/756/550/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000755 від 10.08.2018 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петриківці Хмільницького району Вінницької області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, маючого малолітню дитину 2017 року народження (зі слів), на час інкримінованих злочинів працював на посаді поліцейського-водія сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, наразі не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до обвинувального акту проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на час розгляду кримінального провадження фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 (зі слів), раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу № 394 від 05.05.2016 Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 призначено на посаду поліцейського-водія сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Оболонського УП ГУ НП у м. Києві.
Наказом Головного управління Національної поліції у місті Києві № 499 від 31.05.2016 ОСОБА_3 присвоєно спеціальне звання "сержант поліції".
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 23.12.1993 правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Таким чином, ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді поліцейського-водія сектору логістики та МТЗ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, був працівником правоохоронного органу.
Згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладену між заступником начальника ГУНП у м. Києві полковником поліції ОСОБА_6 та поліцейським водієм сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , останній, відповідно до вказаного договору бере на себе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому підприємством, установою, організацією матеріальних цінностей і у зв`язку з викладеним зобов`язується:
- дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або іншої мети матеріальних цінностей підприємства, установи, організації і вживати заходів для відвернення шкоди;
- своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства, установи, організації про всі обставини, що загрожують забезпеченню схоронності довірених йому матеріальних цінностей;
- вести облік, складати і надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей;
- брати участь у інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей.
Однак, у невстановлений досудовим слідством час та при невстановлених досудовим слідством обставинах ОСОБА_3 , виконуючи обов`язки поліцейського-водія сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення, Оболонського УП ГУНП у м. Києві, діючи умисно, з метою привласнення чужого майна, переслідуючи намір на привласнення паливно-мастильних ресурсів з метою особистого незаконного збагачення, вирішив реалізовувати іншим особам за грошову винагороду паливно-мастильні матеріали та талони на бензин, виділені Головним управлінням НП у м. Києві на службові потреби Оболонського УП ГУ НП у м. Києві.
Після цього ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на привласнення чужого майна, а саме паливо-мастильних матеріалів та талонів на бензин, виділених Головним управлінням НП у м. Києві на службові потреби Оболонського УП ГУНП у м. Києві, при невстановлених досудовим слідством обставинах повідомив ОСОБА_7 про те, що він може продати останньому бензин або талони на бензин по вартості, нижче від ринкової, на що ОСОБА_7 , не розуміючи дійсного походження вказаного майна, погодився.
У подальшому, 15.02.2019 приблизно о 08 год. 15 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на території Оболонського УП ГУНП у м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. М. Малиновського, 2А, привласнив майно ГУНП у м. Києві, яке було йому ввірене, а саме: бензин у кількості 20 літрів та 2 талони на бензин АЗК "ОККО" номіналом 10 літрів кожен за № № 851 та 856, які відразу продав ОСОБА_7 за 1000 грн.
Внаслідок вказаних дій ГУНП у м. Києві завдано матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив привласнення чужого майна, яке було йому ввірене, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України.
Крім того, ОСОБА_3 , будучи працівником правоохоронного органу, повторно вчинив привласнення чужого майна за наступних обставин.
Так, при невстановлених досудових розслідуванням обставинах ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне привласнення чужого майна, привласнив картки на бензин марки А-92 "WOG" з № 51288, № 81268, № 69304, № 43929 у кількості 4 (чотирьох) штук, на десять літрів кожна, виділені Головним управлінням НП у м. Києві на службові потреби Оболонського УП ГУНП в м. Києві, які були йому ввірені.
Після цього 26.02.2019 приблизно о 08 год. 47 хв. ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне привласнення чужого майна, а саме паливо-мастильних матеріалів та талонів на бензин, виділених Головним управлінням НП у м. Києві на службові потреби Оболонського УП ГУНП у м. Києві, з метою незаконного особистого збагачення, перебуваючи біля центрального входу до Оболонського УП ГУНП у м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 2-А, сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля «Нісан Мурано» з державними номерними знаками « НОМЕР_1 », за кермом якого перебував ОСОБА_7 , та передав останньому картки на бензин марки А-92 "WOG" з № 51288, № 81268, № 69304, № 43929 у кількості 4 (чотирьох) штук, по десять літрів кожна.
У той же день приблизно о 16 год. 51 хв. ОСОБА_7 зі свого номеру мобільного телефону НОМЕР_2 зателефонував ОСОБА_3 на його номер мобільного телефону НОМЕР_3 та домовився про зустріч за адресою: м. Київ, вул. Вербова, 20 для передачі грошових коштів у якості оплати за надані картки на бензин марки А-92 АЗС "WOG" з № 51288, № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 у кількості 4 (чотирьох) штук, по десять літрів кожна.
У подальшому о 17 год. 08 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Renault Duster» білого кольору з символікою Національної поліції України з д.н.з. НОМЕР_7 на синьому фоні під`їхав за адресою: м. Київ, вул. Вербова, 20, де зустрівся з ОСОБА_7 . У ході вказаної зустрічі ОСОБА_7 згідно попередньої домовленості передав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) гривень за картки на бензин марки А-92 "WOG" з № 51288, № 81268, № 69304, № 43929 у кількості 4 (чотирьох) штук по десять літрів кожна.
Внаслідок вказаних дій ГУНП у м. Києві завдано матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_3 , будучи працівником правоохоронного органу повторно вчинив привласнення чужого майна за наступних обставин.
Так, при невстановлених досудових розслідуванням обставинах ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне привласнення чужого майна, привласнив 2 картки на бензин марки А-95 євро АЗК "ОККО" з № № 287 та 297 по 20 літрів кожна, виділені Головним управлінням НП у м. Києві на службові потреби Оболонського УП ГУНП у м. Києві, які були йому ввірені.
Після цього 13.03.2019 у другій половині дня ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне привласнення чужого майна, а саме: паливо-мастильних матеріалів та талонів на бензин, виділених Головним управлінням НП у м. Києві на службові потреби Оболонського УП ГУНП у м. Києві, з метою незаконного особистого збагачення, в ході телефонної розмови з ОСОБА_7 домовився про зустріч з метою продажу вказаних карток на бензин.
У той же день приблизно о 19 год. 10 хв., перебуваючи на паркувальному майданчику біля приміщення Оболонського районного суду м. Києва, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 2-Є, сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля «Нісан Мурано» з державними номерними знаками « НОМЕР_1 », за кермом якого перебував ОСОБА_7 , та передав останньому привласненні картки на бензин марки А-95 євро АЗК "ОККО" з № № 287 та 297 по 20 літрів кожна, виділені Головним управлінням НП у м. Києві на службові потреби Оболонського УП ГУНП в м. Києві, на що ОСОБА_7 згідно попередньої домовленості передав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) гривень за вказані картки на бензин.
Внаслідок вказаних дій ГУНП в м. Києві завдано матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив привласнення чужого майна, яке було йому ввірене, повторно, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 191 КК України.
08.05.2019 між прокурором третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва юристом 1 класу ОСОБА_4 на підставі наданих йому повноважень прокурора у кримінальному провадженні № 0000755 від 10.08.2018, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 за участі його захисника ОСОБА_5 , з другого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні прокуратури міста Києва, що за адресою: вул. Предславинська, 45/9 в м. Києві, уклали угоду про визнання винуватості.

Представником потерпілого - заступником начальника ГУНП у м. Києві полковником поліції ОСОБА_6 було надано письмову згоду прокурору на укладення ним угоди з підозрюваним ОСОБА_3 та його захисником про визнання винуватості.

Прокурор, обвинувачений та його захисник просили зазначену угоду затвердити та ухвалити вирок на підставі угоди з врахуванням письмової згоди представника потерпілого на це.
Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він згоден з умовами угоди, йому відомі наслідки укладення угоди, він беззастережнота у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, в обсязі згідно повідомленої йому підозри та поданого до суду обвинувального акту. Обвинувачений згоден і в змозі виконати визначене в угоді покарання.
ОСОБА_3 показав, що після укладення угоди про визнання винуватості, він не змінив свої показання, які були ним надані під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, дав в суді правдиві, достовірні та повні показання, співпрацював та співпрацює зі стороною обвинувачення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь - який момент після повідомлення особи про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до останнього речення другого абзацу ч. 4 ст. 468 КПК України укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив наступні кримінальні правопорушення:
-привласнення чужого майна, яке було йому ввірене, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості;
-привласнення чужого майна, яке було йому ввірене, вчинене повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 191 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Згідно угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений разом з захисником дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях.
Також, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 . В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, особливості апеляційного та касаційного оскарження вироків, ухвалених на підставі угод про визнання винуватості, передбаченні ч. 4 ст. 394 та ч. 3 ст. 424 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення.

Суд перевірив та переконався, що при узгодженні міри покарання сторонами угоди враховано ступінь та характер сприяння обвинуваченим ОСОБА_3 у проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні, його співпрацю зі стороною обвинувачення, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, а також конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість обвинувачення, добровільне відшкодування обвинуваченим на стадії досудового слідства спричиненої потерпілому ГУ НП в м. Києві - шкоди у розмірі 3000 грн., що підтверджується копією відповідної квитанції, наданої прокурором.
Сторони, таким чином узгодили наступне покарання, яке слід призначити обвинуваченому: за ч. 1 ст. 191 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 3 ст. 191 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням функцій представника влади строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України угодою остаточно визначено ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням функцій представника влади строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України узгоджено звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК Укораїни: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 08.05.2019 між прокурором третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва юристом 1 класу ОСОБА_4 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 за участі його захисника ОСОБА_5 , з другого боку.

Судові витрати та речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08.05.2019 між прокурором третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва юристом 1 класу ОСОБА_4 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 за участі його захисника ОСОБА_5 , з другого боку.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання:
-за ч. 1 ст. 191 КК України у виді одного року позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 191 КК України у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням функцій представника влади строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням функцій представника влади строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 у продовж іспитового строку такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1