У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, у м. Ужгород, кримінальне провадження № 308/13195/19, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 14.08.2019 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, Роздольницький район, с. Серебрянка, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, працюючого начальником кінологічної групи відділу інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України ,-
В С Т А Н О В И В :
На розгляді в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстр судових розслідувань за №0000076 від 14.08.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
У підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 заявив суду клопотання про зміну обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Просив врахувати, що його підзахисний раніше не судимий, має на утриманні дитину, має постійне місце проживання, молодий за віком, є військовослужбовцем. Стверджує, що ризики відсутні, це є виключно припущенням прокурора. Крім цього, заявив суду клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам КПК України, а саме в такому не зазначено пом`якшуючих обставин і відсутня печатка прокурора на обвинувальному акті.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив продовжити обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з підстав того, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу продовжують існувати і на даний час. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та вразі зміни запобіжного заходу, може намагатися уникнути кримінальної відповідальності, а саме існує реальна загроза його переховування від суду, а саме виїзду за кордон, та враховуючи наведене також наявний ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом впливу на потерпілу та свідків. Крім цього, прокурор проти задоволення клопотання сторони захисту заперечив, зазначив, що обвинувальний акт складений у відповідності до вимог КПК України та містить усі необхідні відомості, визначені ч.2 ст. 291 КПК України. Просив призначити судовий розгляд на підставі зазначеного обвинувального акта.
Адвокат ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні просила призначити справу до судового розгляду та продовжити обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики не зменшились. На даний час сім`я обвинуваченого продовжує вчиняти тиск на її підзахисну. Щодо клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, то просила відмовити у задоволенні такого.
Потерпіла ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтримала думку свого захисника.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до висновку про можливість призначення справи до судового розгляду.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим ст. 291 КПК України.
Згідно положень ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Так, суд не приймає до уваги твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , про те, що підпис прокурора у обвинувальному акті не скріплений печаткою, оскільки таке твердження спростовується наявним в матеріалах кримінального провадження обвинувальним актом, у якому печаткою Військової прокуратури Ужгородського гарнізону скріплений підпис прокурора ОСОБА_8 .
Як вбачається із змісту п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Таким чином, згідно вимог закону, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому виді і обсязі, як це вважає за правильне прокурор. Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового розгляду провадження суд не вправі входити в оцінку вказаних обставин та доказів. Тому посилання адвоката ОСОБА_5 на те, що обвинувачення не містить пом`якшуючих обставин, суд не приймає до уваги, оскільки про наявність чи відсутність таких, буде встановлено судом під час судового розгляду.
Аналіз змісту обвинувального акту свідчить про те, що при його складанні були дотримані вимоги статті 291 Кримінального процесуального кодексу України.
Системний аналіз положень кримінального процесуального законодавства свідчить, що обвинувальний акт є результатом оцінки прокурором отриманих протягом досудового розслідування доказів вчинення кримінального правопорушення, які будуть перевірені судом в межах судового розгляду.
Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, такий складений відносно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності, угоди не укладені, підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві не встановлено.
Суд, під час підготовки до судового розгляду, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду.
Частиною 3 статті 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, згідно з ухвалою слідчого судді Личаківський районний суд м. Львова від 14.11.2019 року (справа № №463/9674/19) відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави. Строк тримання під вартою встановлено до 21.12.2019 року.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 26.11.2019 року, ухвала слідчого судді Личаківський районний суд м. Львова від 14.11.2019 року про обрання відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, залишена без змін.
17.12.2019 року, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду, відносно ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 13.02.2020 року.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1ст. 177 КПК.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Суду надано достатньо доказів, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (висновок експерта №1082 від 04.10.2019 року, висновок експерта №1019 від 07.10.2019 року, протокол огляду місця ДТП від 14.08.2019 року) та наявність підстав вважати, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у тому числі за кордоном, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, в силу своїх професійних обов`язків, зокрема обвинувачений будучи працівником державної прикордонної служби, може здійснити незаконний перетин державного кордону.
Крім цього, суд бере до уваги заявлене потерпілою ОСОБА_6 та її адвокатом ОСОБА_7 клопотання, в якому останні просили продовжити ОСОБА_4 обраний відносно нього запобіжний захід у вигляд тримання під вартою, без визначення розміру застави, так як сім`я обвинуваченого здійснює тиск на потерпілу, а сам ОСОБА_4 є особою з негативною характеристикою, що притягалася до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.
Суд також бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до вимог ст.12 КК України, відносяться до тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 3 до 8 років.
Заслухавши учасників судового засідання, враховуючи вищенаведені ризики і обставини, які у своїй сукупності беруться до уваги судом при вирішенні питання про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу, суд вважає, що обставини, зазначені при обранні запобіжного заходу продовжують існувати і по даний час, судове провадження не закінчено, ОСОБА_4 перебуваючи на волі може ухилятися від явки до суду і виконання процесуальних рішень, а також перешкоджати встановленню істини у справі, шляхом впливу на потерпілу, а тому з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
З урахуванням викладеного та наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_4 буде недостатнім для забезпечення кримінального провадження, а тому подане стороною захисту клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 315, 331, 372 КПК України, суд ,-
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - відмовити.
Клопотання прокурора задоволити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 08.04.2020 року включно.
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадження №0000076 від 14.08.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, прокурору відмовити.

Кримінальне провадження №0000076 від 14.08.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 17.02.2020 року, на 14 год. 00 хв.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Роз`яснити учасникам провадження про їх право ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на підставі їх письмового клопотання.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1