Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2019 м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0003381 від 23.09.2019 р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження строку тримання під вартою, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0003381 від 23.09.2019 р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 187 та ч. 2 ст. 296 КК України.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.09.2019 р. приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своїм товаришем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на Контрактовій площі у місті Києві, а саме, у сквері поблизу пам`ятника П.Сагайдачного, де спільно вживали спиртні напої. В цей час вони помітили раніше незнайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому, у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю. Діючи з метою показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження ОСОБА_8 шляхом завдання останньому фізичного болю та тілесних ушкоджень публічно та очевидно, у громадському місці, із демонстративним приниженням зовнішності ОСОБА_8 , застосовуючи при цьому нецензурну лексику, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вступили між собою у злочинну змову. Реалізуючи свій злочинний умисел, підійшовши до ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 почали чіплятися до останнього з приводу його зовнішнього вигляду, при цьому висловлюючись нецензурною лайкою в адресу останнього, провокуючи таким чином конфлікт. У подальшому, приблизно о 22 год. 35 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_7 повалили на землю ОСОБА_8 та почали наносити численні удари ногами останньому в область голови та тулуба. В цей час, ОСОБА_9 та інші громадяни, з метою припинення протиправних дій та надання допомоги своєму товаришу ОСОБА_8 , підійшли до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та попросили їх заспокоїтись, однак, останній почав поводити себе ще агресивніше, та наніс удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_9 . Внаслідок нанесення ударів потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження: синець на шкірі нижньої губи справа. Вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.
Крім цього, 22.09.2019 р. приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_5 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, розпочав словесний конфлікт із перехожими, які відпочивали в той час на Контрактовій площі, при цьому висловлюючи в їх адресу погрози нецензурною лайкою. В подальшому, даний конфлікт переріс у штовханину та бійку із перехожими. В цей час до ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який намагався припинити дії ОСОБА_5 та заспокоїти останнього. Однак, в цей момент у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на Контрактовій площі у м. Києві, приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_5 умисно наніс удар ОСОБА_10 в підборіддя, від чого потерпілий втратив свідомість та впав на бруківку на спину. Згідно з довідкою Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги № 212 від 23.09.2019 року, у ОСОБА_10 виявлено тяжка закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку з формуванням під гострої субдуральної гематоми над лівою гемісферою. Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а саме, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.
Крім цього, 23.09.2019 р. приблизно о 00 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходились за адресою: м. Київ, вул. Ярославська, 56-А неподалік від супермаркету «Фуршет». Поруч із входом до вказаного супермаркету вони помітили раніше не знайомих ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . В цей момент у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю. Діючи з метою показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження ОСОБА_11 та ОСОБА_12 шляхом завдання останнім фізичного болю та тілесних ушкоджень публічно, у громадському місці, із демонстративним приниженням зовнішності потерпілих, застосовуючи при цьому нецензурну лексику та погрози вбивством, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вступили між собою у злочинну змову. Реалізуючи свій злочинний умисел, підійшовши до ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 почали чіплятися до останнього, смикаючи його за бороду та висловлюючись нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_11 , провокуючи таким чином конфлікт. У подальшому, перебуваючи біля магазину «Фуршет» за адресою: м. Київ, вул. Ярославська, 56-А, приблизно о 00 год. 05 хв., діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи реальну небезпеку власних дій, демонструючи зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, діючи групою осіб, ОСОБА_5 повалив на землю ОСОБА_11 та, сівши на нього, почав душити останнього. При цьому, ОСОБА_7 , підтримуючи дії спільника, почав наносити численні удари ногами ОСОБА_11 в область голови та тулуба. В цей час, ОСОБА_12 з метою припинення протиправних дій та надання допомоги своєму товаришу ОСОБА_11 , відтягнув ОСОБА_7 від нього, однак, останній почав поводити себе ще агресивніше, повалив на землю ОСОБА_12 та наніс численну кількість ударів руками та ногами в область тулуба останньому. При цьому дії ОСОБА_5 та ОСОБА_7 постійно супроводжувалися погрозами застосування ножа та із застосуванням ним фізичної розправи. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з метою збереження власного життя та здоров`я намагались припинити протиправні, суспільно небезпечні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , однак останні, з хуліганських спонукань, діючи з особливою зухвалістю, тривалий час уперто не припиняли наносити численні удари ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , висловлювати нецензурною лайкою погрози фізичною розправою із застосування ножа, порушувати громадський порядок. Внаслідок нанесення ударів потерпілому ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження: синці в правій завушній ділянці, на передній черевній стінці зліва на рівні пупця; садна по передній поверхні правого та лівого колінних суглобів. Вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Внаслідок нанесення ударів потерпілому ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження: синець в лівій підочній ділянці. Вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.
Крім цього, 23.09.2019 р., в період часу з 01 год. 00 хв. по 03 год. 00 хв. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 знаходились за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, 30, в підземному переході. В цей час вони помітили раніше незнайомого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який перебував в приміщенні кіоску №35, облаштованому для продажу мобільних аксесуарів, вільний доступ сторонніх осіб до якого обмежений. В цей момент у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із проникненням у приміщення. З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вступили між собою у злочинну змову без розподілу злочинних ролей. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу та заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи спільно, проникли до приміщення кіоску, зачинивши за собою двері, чим позбавивши потерпілого можливості покинути приміщення, після чого ОСОБА_7 взяв зі столу складний ніж, відкривши лезо ножа та розмахуючи ним перед ОСОБА_13 , і, з метою заволодіння майном потерпілого, почав висловлювати останньому погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, які ОСОБА_13 сприймав реально, боячись за своє життя та здоров`я. Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 висловили вимогу передати їм майно, яке знаходилось в приміщенні кіоску, а саме: два мобільні телефони, два стартові пакети із сім-картками мобільних операторів, п`ять електронних наручних годинників, три пари навушників до мобільних телефонів, дві комп`ютерні мишки. Після чого, ОСОБА_13 , сприймаючи погрози реально, злякавшись за своє життя та здоров`я, передав ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вищевказане майно. Надалі, прямуючи до виходу, ОСОБА_7 помітив куртку зеленого кольору, яка належала ОСОБА_13 , та також заволодів нею. В подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з майном потерпілого з місця вчинення злочину зникли та розпорядились ним на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у приміщення.
ОСОБА_5 фактично затриманий о 21 год. 13 хв. 25.09.2019 року працівниками СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
На підставі зібраних доказів 26.09.2019 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст.187 КК України та 31.10.2019 р. повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України.
27.09.2019 р. слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою строком до 23.11.2019 р. включно.
14.11.2019 р. у кримінальному провадженні №0003381 від 23.09.2019 р. керівником Київської місцевої прокуратури № 7 продовжено строки досудового розслідування до трьох місяців.
20.11.2019 р. слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 24.12.2019 р. включно.
17.12.2019 р. Подільським районним судом м. Києва строки досудового розслідування продовжено до 5-х місяців.
Також, слідчий у клопотанні посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, відповідно до яких, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. З огляду на що зазначає, що під час проведення слідчих (розшукових) дій по вказаному кримінальному провадженні, здобуто достатніх даних підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, що підтверджується наступними доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_14 з приводу обставин злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 з приводу обставин злочину; протоколом огляду фотознімку та відеозапису на мобільному телефоні за участю свідка ОСОБА_15 з приводу обставин злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 з приводу обставин злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_16 , який впізнав особу ОСОБА_5 як особу правопорушника; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_16 , який впізнав особу ОСОБА_7 як особу правопорушника; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 з приводу обставин злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 , який впізнав особу ОСОБА_7 як особу правопорушника; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 з приводу обставин злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 з приводу обставин злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 з приводу обставин злочину; протоколом проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , під час якого вилучено одяг останнього, в якому він перебував під час вчинення злочину; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 з приводу обставин злочину; протоколом пред`явлення особу для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_13 , який впізнав особу ОСОБА_7 як особу правопорушника; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_13 , який впізнав особу ОСОБА_5 як особу правопорушника; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_13 ; під час якого останній показав про обставини вчинення злочину; протоколом пред`явлення речей для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_13 , під час чого останній впізнав власні речі, якими незаконно заволоділи ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ; протоколом проведення освідування ОСОБА_7 , під час чого зафіксовано його особливі прикмети, про які показували свідки та потерпілі; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 з приводу обставин вчинення злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_11 , який впізнав особу ОСОБА_7 як особу правопорушника; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_11 , який впізнав особу ОСОБА_5 як особу правопорушника; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 з приводу обставин вчинення злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_12 , який впізнав особу ОСОБА_7 як особу правопорушника; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_12 , який впізнав особу ОСОБА_5 як особу правопорушника; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 з приводу обставин вчинення злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 , який впізнав особу ОСОБА_7 як особу правопорушника; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 , який впізнав особу ОСОБА_5 як особу правопорушника.
Враховуючи зазначені обставини, слідчий вказує, що метою продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наступним ризикам: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; недопущення виявлення та фіксації інших епізодів кримінальних правопорушень; вчинення інших кримінальних правопорушень.
Крім того, у досудового слідства є достатні підстави вважати, що ризик переховування від слідства та суду актуальний й по теперішній час у зв`язку із тим, що ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме, викрито інші епізоди злочинних дій останнього, зібрано достатню кількість доказів, які вказують та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому злочинів. Перебування на волі надасть ОСОБА_5 , який усвідомлює невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинені злочини, можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.
Цей ризик обґрунтовується стороною обвинувачення тим, що підозрюваний ОСОБА_5 безпосередньо після вчинення злочинів змінив зовнішність, поголивши бороду та вуса, розуміючи, що свідки запам`ятали особливі прикмети злочинців та що правоохоронні органи будуть здійснювати пошук злочинців за особливими прикметами. Тобто, дії ОСОБА_5 були продумані та прораховані з тією метою, щоб не бути викритим у вчиненні злочину. Такі дії ОСОБА_5 вказують на те, що останній у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який продовжить здійснювати спроби до переховування від органу досудового розслідування. Крім цього, спільник ОСОБА_5 у злочинної діяльності ОСОБА_7 також здійснив всі дії, спрямовані на переховування від слідства, а саме, останній після вчинення злочинів покинув місце проживання, залишив територію міста Києва, виїхавши на територію Житомирської області, де мав намір переховуватись, однак, на трасі «Київ Чоп» його було затримано. Такі дії обох підозрюваних спрямовані на уникнення покарання та ухилення від правосуддя, також дає підстави вважати, що ризик переховування від слідства та суду є повністю підтвердженим та актуальним й на теперішній час.
Ризик знищення речових доказів також є актуальним на даній стадії досудового розслідування, оскільки, ще вирішується питання спричиненого матеріального збитку одному з потерпілих, так як на даний час не відшукано все викрадене майно, яке належить потерпілому ОСОБА_13 , а вказані речі є доказами вчинення злочину та мають істотне значення для досудового розслідування. Слідчий зазначає, що органом досудового розслідування вживаються дії, спрямовані на відшукання майна, яким незаконно заволоділи ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а перебування на волі останніх надасть можливість підозрюваним вчинить дії, спрямовані на переховування цього майна, або знищення.
Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків не відпав, на теперішній час є збільшеним та актуальнішим, аніж на період обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 . Так, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою до органу досудового розслідування звернулись четверо потерпілих із заявами про вчинення відносно них кримінальних правопорушень, пов`язаних із насильством та погрозою застосування насильства, та як результат спричинення їм численних тілесних ушкоджень, крім того, двоє потерпілих у цьому кримінальному провадженні є неповнолітніми, а тому перебувають у більш вразливому та психологічно пригніченому стані ніж інші. Майже кожен з шести потерпілих під час надавання показань зазначили, що й досі побоюються за своє життя та здоров`я, в адресу кожного висловлювались погрози фізичної розправи.
Потерпілий ОСОБА_10 понад 2 місяці перебував на стаціонарному лікуванні, а на даний час, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, знаходиться у такому стані, який виключає можливість проведення із ним будь-яких слідчих та процесуальних дій, тобто показання ще не надавав.
Перебування на волі ОСОБА_5 , який безпосередньо вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, тобто спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, та погрожував саме такими наслідками іншим потерпілим, свідкам та стороннім особам з метою залякування, матиме можливість з метою ухилення від відповідальності продовжити таку саму поведінку відносно потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.
Таким чином, існують реальні підстави протиправного незаконного впливу на потерпілих та свідків з метою зміни ними показань, так як показання в судовому засіданні останні ще не надавали.
Щодо актуальності й на теперішній час ризику недопущення виявлення, фіксації та інкримінування інших епізодів кримінальних правопорушень, то слідчий звертає увагу на те, що на даний час ще продовжуються слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на документування протиправної поведінки підозрюваного відносно потерпілих, у тому числі, які ще не інкриміновані ОСОБА_5 . Перебування на волі надасть можливість підозрюваному вчинити дії, спрямованні на унеможливлення фіксації злочинів та притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.
З урахуванням наведених підстав, в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, орган досудового розслідування вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам.
Вказаним ризикам може запобігти тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також слідчий вказує, що обставинами, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, є те, що у кримінальному провадженні необхідно отримати висновок судово-медичної експертизи щодо встановлення ступеню тяжкості спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 по призначеній експертизі. Проведення зазначеної експертизи має вирішальне значення для встановленні тяжкості та характеру тілесних ушкоджень та остаточної кваліфікації дій підозрюваних. Призначення вказаної експертизи затримувалось у часі, оскільки потерпілий ОСОБА_10 перебував на стаціонарному лікуванні понад 2 місяці через тяжкий стан здоров`я внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, через що вилучити медичну документацію із закладу, де потерпілий перебував на лікуванні, не було можливо. У зв`язку із значним обсягом вилученої медичної документації, проведення судово-медичної експертизи досі триває, у зв`язку із чим висновок експерта на даний час не отриманий. Після отримання висновку вказаної експертизи, а також встановлення всіх епізодів злочинної діяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , необхідно буде визначити остаточну правову кваліфікацію дій останніх та здійснити зміну повідомлення про підозру із врахуванням отриманих доказів. Крім того у кримінальному провадженні необхідно здійснити відкриття матеріалів досудового розслідування у порядку ст. 290 КПК України, скласти та затвердити обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, що може зайняти тривалий час з урахуванням значного об`єму зібраних матеріалів, великою кількістю потерпілих, багатоепізодністю та складністю провадження. Провести вказані слідчі та процесуальні дії у передбачений законом строк не представилося можливим у зв`язку з особливою складністю та тривалістю проведення вищезазначених експертиз та кількістю епізодів злочинної діяльності підозрюваних та як результат необхідності проведення великого об`єму слідчих (розшукових) та процесуальних дій. Крім того існують ризики процесуальних зловживань зі сторони захисту з метою навмисного затягування, що може призвести до спливу строків як досудового розслідування, так і строків тримання під вартою. Зокрема, у сторони захисту склалася практика відмови співпрацювати із органом досудового розслідування, що підтверджується відмовою підозрюваних від отримання та підписання повідомлень про підозру, через що вручення такого повідомлення слідчим довелося здійснювати в присутності понятих, відмовою від отримання та ознайомлення з клопотанням про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та написання розписок про тримання копії такого клопотання з додатками, фактичною відмовою захисників підозрюваних вчасно з`явитися на вручення зазначених клопотань, через що вручення зазначених клопотань довелося проводити у присутності понятих під відеозапис, відмовою підозрюваних від отримання та ознайомлення з клопотанням про продовження строку досудового розслідування та написання розписок про тримання копії такого клопотання з додатками, фактичною відмовою захисників підозрюваних вчасно з`явитися на вручення зазначених клопотань, у зв`язку із чим, довелося залучати захисників із Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в м. Києві для окремої процесуальної дії для вручення таких клопотань, а також за участі понятих, перенесенням та затягуванням судових засідань щодо розгляду зазначених клопотань, систематичним поданням скарг та заяв про відвід слідчих, складу суду, у зв`язку із чим є обґрунтовані підстави вважати, що подібними діями сторона захисту зможе навмисно зловживати з метою затягування.
У судовому засіданні прокурор внесене до суду клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Захисник ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, просив відмовити у задоволенні клопотання, а у випадку, якщо слідчий суддя прийде до іншого висновку, застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі - у вигляді застави, домашнього арешту або особистого зобов`язання.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника.
Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про задоволення клопотання у зв`язку з наступним.
27.09.2019 р. слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою строком до 23.11.2019 р. включно. 20.11.2019 р. слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 24.12.2019 р. включно.
Відповідно до положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Також, вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу та згідно зі статтями 7-9 КПК України, якими визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України, застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішенні Нечипорук і Йонкало проти України, обґрунтована підозра означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Слідчий суддя вважає, що досліджені в судовому засіданні додані до клопотання документи, на даний час, свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого йому у провину кримінального правопорушення та які не викликають розумних сумнівів у цьому, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінальних правопорушень, що інкримінуються ОСОБА_5 органом досудового розслідування.
Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, який тимчасово не працює, неодружений, не має на утриманні малолітніх дітей та інших осіб, які потребують піклування.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, є тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, є особливо тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, є злочином середньої тяжкості та передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на строк до 4 років.
Слідчий суддя вважає доведеним, що на даний час не відпав ризик переховування від слідства та суду, актуальним є також ризик знищення речових доказів, а ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків на теперішній час є актуальнішим.
Всі вище перелічені ризики є підтвердженими та актуальними на даний час, а тому є підставою у продовженні застосування запобіжного заходу.
Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідка у вказаному кримінальному правопорушенні, цим підтверджується наявність ризику, передбаченого п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Отже, вирішуючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та його наслідки, соціальну небезпеку вказаного кримінального правопорушення, і приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, впливати на потерпілого та свідка. Для запобігання цих ризиків слідчий суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу підозрюваного.
Домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ще й тому, що вказаний запобіжний захід не зможе запобігти ризикам вчинення інших злочинів, переховування від органу досудового розслідування та впливу на потерпілих та свідків. З цієї ж позиції недостатнім є і застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на потерпілих, свідків та на розслідування кримінального провадження. Характер вчинених злочинних дій свідчить про зневажливе ставлення до норм моралі та громадського порядку, до норм закону, а також до цінності людського життя, її недоторканості, та до права власності інших осіб.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначає розмір застави у вказаному кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинено із застосуванням насильства.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Виходячи з встановленого судом, слідчий суддя враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Разом з тим, у рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».
Також, у рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відтак, з огляду на зазначене, характер та фактичні обставини інкримінованих підозрюваному злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, яке віднесено згідно зі статтею 12 КК України, до особливо тяжких злочинів. Між тим, санкція відповідної статті КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років.
Тому, продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали, не втратили своєї вагомості і під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкцією статті, останній може переховуватись від слідства та суду, впливати на свідків. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу підозрюваному, та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу підозрюваним у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінується, а разом з тим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому слідчий суддя приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .
Крім того, слідчим суддею враховується, що відповідно до ч. 3 п. 2 ст. 199 КПК України, обставинами, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, є те, що у кримінальному провадженні необхідно отримати висновок судово-медичної експертизи щодо встановлення ступеню тяжкості спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , а також необхідності проведення великого об`єму слідчих (розшукових) та процесуальних дій внаслідок особливої складності та багатоепізодності кримінального провадження.
Судом вирішувалося питання про можливість вжиття до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, але наявність вказаних вище ризиків та обставин виключає, на думку слідчого судді, застосування таких. Між тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.
При цьому, необхідно зауважити, що суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості, та не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміновані обвинуваченим діяння.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 177 - 178, 182 - 183, 193 - 194, 196 - 197, 199, 205, 309, 331, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити;
Продовжити строк тримання під вартою та утримувати в Київському слідчому ізоляторі підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 18.02.2020 року включно, без визначення застави;
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення;
Строк дії ухвали становить до 18 лютого 2020 року включно;
Контроль ухвали покласти на старшого слідчого Подільського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 ;
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1