Номер провадження: 11-кп/813/1031/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2019 року, у кримінальному провадженні №0001749, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Одеси, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на території м. Одеси без постійного місця проживання, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч.4, ст. 263 ч.1 КК України і призначено йому покарання :

- за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_8 обчислений з 12.07.2018 року, тобто, з моменту його фактичного затримання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк покарання ОСОБА_8 , термін його попереднього ув`язнення, з 12.07.2018 року, тобто, з моменту його фактичного затримання по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишено без змін.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду, завдану внаслідок злочинних дій в розмірі 15785 (п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят п`ять) гривень та моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень.

Речові докази: пістолет «STALKER М 2906 - UK», № НОМЕР_1 , з магазином; шість стріляних гільз; десять змивів; первинне упакування, які знаходяться у сейф пакеті № 4066899, після набрання вироком законної сили - знищити; DVD-R диск «RiDATA Budget» (№DR5F60-02930) - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочинів за таких обставин.

12.07.2018 року приблизно о 05:00 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи у громадському місці, біля пам`ятника, розташованого на Соборній площі в м. Одеса, підійшов до раніше незнайомих йому ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які каталися на скейтах та велосипедах. Бажаючи настання конфлікту, дістав пістолет та здійснив один постріл у бік ОСОБА_10 , в результаті чого останній отримав тілесне ушкодження у вигляді сліпого кульового поранення черевної стінки, непроникаюче в черевну порожнину.
З метою уникнення конфлікту, злякавшись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 почали розбігатися в різні сторони вулиці.
ОСОБА_8 , продовжуючи свої противоправні хуліганські дії, почав переслідувати вищевказаних осіб та здійснив ще три постріли у бік тікаючого ОСОБА_17 , в результаті чого останній отримав тілесне ушкодження у вигляді дотичного кульового поранення правої надключичної області.
Вказані хуліганські дії ОСОБА_8 вчинено із застосуванням сигнального самозарядного пістолету «STALKER M 2906 UK», № НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А.К, в конструкції каналу ствола якого відсутній захисний елемент та заштифтований газовивідний отвір, у зв`язку з чим останній набув властивостей нестандартної, переробленої короткоствольної, гладкоствольної вогнепальної зброї калібру 9 мм РА, дозвіл на носіння та зберігання якого у ОСОБА_8 відсутні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати як незаконний та необґрунтований.

Посилається на те, що стороною обвинувачення недотримані вимоги ст.290 КПК України, кваліфікація злочину встановлена не вірно, а обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зброю, яка зазначена в матеріалах справи, він взагалі не бачив.

Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив докази у справі та не розглянув жодного клопотання обвинуваченого, ухваливши вирок лише на показах потерпілих. При цьому вказує, що суд першої інстанції не надав йому можливості ознайомитися з матеріалами справи та журналом судового засідання. Зброю, яка зазначена в матеріалах справи, він взагалі не бачив.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги; прокурора, який частково погодився з доводами апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг, але положення ч. 2 ст. 404 КПК України дають можливість апеляційному суду вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з ч.1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У відповідності до приписів п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.
Однією із основних засад кримінального провадження, згідно до п.13 ч.1 ст.7 КПК України, є забезпечення права на захист. Значення цієї засади відображено у ч.2 ст.20 цього Кодексу, яка передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
Право підозрюваного, обвинуваченого на захист є конституційною гарантією, яка закріплена положеннями ст.ст. 59, 63 Конституції України, та є однією з основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Основного Закону.
Забезпечення права людини на захист від обвинувачення у вчиненні злочину закріплено у ст. 11 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року та у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року.
Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-1V від 23.02.2006 року, зі змінами, внесеними згідно із Законами №3135-V1 від 15.03.2011 року та №5463-V1 від 16.10.2012 року, остаточне рішення ЄСПЛ у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав і основоположних свобод, є обов`язковим для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції.
Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, відображеною, зокрема, у п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником…, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду».
Таким чином, апеляційний суд констатує, що важливою складовою права на захист у кримінальному провадженні є забезпечення ефективності захисту та створення умов для вільного вибору захисника. Недотримання цих складових права на захист навіть за умови участі захисника у провадженні на різних стадіях може призвести до істотних порушень вимог КПК та скасування судового рішення.

Положеннями ст. 45 КПК України передбачено, що захисником в кримінальному провадженні є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Положеннями ст.ст. 46, 48, 49, 50 КПК України визначені загальні правила участі захисника у кримінальному провадженні, порядок залучення захисника, підтвердження повноважень захисника та порядок відмови від захисника або його заміна.

У відповідності до вимог ст. 48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані надати затриманій особі чи особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв`язку із захисником або особами, які можуть запросити захисника, а також надати можливість використати засоби зв`язку для запрошення захисника. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані утримуватися від надання рекомендацій щодо залучення конкретного захисника. Згідно вимог частини 2 зазначеної норми закону захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.

Положеннями закріпленими в ст. 49 КПК України регламентовано, що слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: 1) відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника; 2) підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; 3) слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його. Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Вимогами ст. 54 КПК України передбачено для обвинуваченого право відмови від захисника або його заміни.

Апеляційним судом встановлено, що зазначених вимог кримінального процесуального закону районний суд під час розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 не дотримався, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлювали прийняття законного та обґрунтованого рішення, оскільки існували обставини, на які суд не звернув уваги, виходячи з наступного.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та послалися на допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог КПК України. Зокрема, зазначили що суд не роз`яснив обвинуваченому порядок оскарження вироку та право ознайомлення з матеріалами провадження. Також зазначили, що суд не розглянув клопотання обвинуваченого щодо недопустимості доказів його винуватості. Крім того, вказали, що суд не звернув уваги на те, що стороною обвинувачення не спростована версія подій обвинуваченого. На думку сторони захисту, такі порушення є суттєвими, у зв`язку з чим суд допустив однобічність та упередженість, чим грубо порушив право обвинуваченого на захист.

Прокурор погодився з позицією сторони захисту щодо допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які на його думку полягали в порушені права обвинуваченого на захист та у невідповідності оголошеного судом вироку його письмового тексту.

Як убачається з матеріалів провадження, на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 року за дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області від 30.05.2019 року №015-0002698 було призначено адвоката ОСОБА_18 замість адвоката ОСОБА_19 для здійснення захисту інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 .

Згідно матеріалів провадження, під час судового провадження в суді першої інстанції, обвинуваченим ОСОБА_8 було подано ряд клопотань, які судом розглянуті не були, що свідчить про допущення судом порушення вимог ст. 350 КПК України, що в свою чергу вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, якою порушено право обвинуваченого на захист.

При цьому, апеляційний суд констатує, що захисник жодним чином не сприяв розгляду цих клопотань, проявляючи процесуальну незацікавленість та формально здійснюючи представництво та захист інтересів обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Крім того, під час апеляційного розгляду обвинувачений зазначив, що адвокат ОСОБА_18 не спілкувався з обвинуваченим з приводу узгодження правової позиції захисту та не відвідував його у місці його попереднього ув`язнення, у зв`язку з чим він категорично наголошував у суді першої інстанції на необхідності заміни йому захисника, на що суд ніяк не відреагував та продовжив здійснювати судовий розгляд.

В судовому засіданні суду першої інстанції, яке мало місце 24.09.2019 року, обвинувачений висловив свою позицію щодо відмови від захисника ОСОБА_18 , однак районний суд, не прийняв належних заходів щодо з`ясування позиції обвинуваченого та інших учасників провадження та зважаючи на необхідність присутності захисника оголосив перерву у судовому засіданні до 08.10.2019 року.

В подальшому, як свідчать матеріали провадження, в судовому засіданні 21.11.2019 року, суд прийняв постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого про відвід захисника.

Як свідчить постановлена районний судом ухвала, суд першої інстанції, обґрунтував своє рішення лише відсутністю підстав для заявленого обвинуваченим відводу захиснику, не прийнявши до уваги, що обвинуваченим фактично була висловлена відмова від захисника, а не заявлено відвід.

Така ухвала є необґрунтованою, а викладені у ній обставини є такими, що не відповідають фактичним обставинам відмови обвинуваченого від захисника.

Надалі, у цей же день, суд першої інстанції розпочав судові дебати, в яких згідно журналу судового засідання та аудіозапису цього засідання, обвинувачений неодноразово посилався на відсутність у нього захисника, проведення судового засідання без належного здійснення його захисту та в тому числі послався на незрозумілість висунутого йому обвинувачення.

При цьому, суд першої інстанції на зазначені вище обвинуваченим зауваження уваги не звернув, не забезпечив право обвинуваченого на захист, а провів судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, видалився до нарадчої кімнати.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції допустив суттєве порушення вимог чинного кримінального процесуального та міжнародного законодавства, чим грубо порушив право обвинуваченого на захист, що вказує на обґрунтованість доводів апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині та підтверджується матеріалами судового провадження.

Таким чином, встановлені апеляційним судом обставини, беззаперечно свідчать про те, що під час розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_8 поза увагою суду залишилося питання щодо належної реалізації права на захист у кримінальному провадженні визначеної кримінальним процесуальним законом та практикою ЄСПЛ та за наявності обов`язкової участі захисника, такий захисник не був замінений обвинуваченому за його клопотанням, що вказує на допущення районним судом порушення права на захист останнього.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурор, погодившись із порушенням судом першої інстанції права обвинуваченого на захист, зазначив також про допущення судом істотного порушення, яке полягає у невідповідності оголошеного вироку з текстом наявного в матеріалах провадження вироку, на що звернув увагу й захисник.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 371 КПК України вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 376 КПК України передбачено, що судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу з нарадчої кімнати. Головуючий суддя у судовому засідання роз`яснює зміст рішення, порядок та строк його оскарження.

Системний аналіз процесуальних норм вказує на те, що вирок має бути складено в нарадчій кімнаті, а його повний текст проголошено негайно після виходу з нарадчої кімнати.

Так, відповідно до звукозапису судового засідання від 22.11.2029 року суд після виходу з нарадчої кімнати проголосив вирок, зміст якого істотно відрізняється від тексту вироку, який долучений до матеріалів кримінального провадження.

Зокрема, у мотивувальній частині наявного в матеріалах кримінального провадження вироку міститься текст, який не оголошувався районним судом під час проголошення судового рішення, а саме показання свідків, посилання на висновки експертних досліджень та невизнання обвинуваченим своєї вини.

За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст.ст.370 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ч.1 ст.412 КПК України, а тому не може залишатися у силі і підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 17.07.2019 року по справі № 500/6587/16-к.

При цьому, з урахуванням допущених судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд позбавлений можливості прийняти відповідне судове рішення за результатами розгляду апеляційної скарги шляхом скасування вироку, про що просив в апеляційній скарзі обвинувачений та наголошував захисник в судовому засіданні апеляційного суду, оскільки усунення таких порушень закону у даному випадку неможливе шляхом розгляду апеляційної скарги по суті, оскільки порушуватиме принцип інстанційності.

Вищевказані порушення вимог КПК України хоча і не зазначені в ч.2 ст.412 та ч.1 ст.415 КПК України, як підстави для безумовного скасування рішення суду першої інстанції, але з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України визнаються апеляційним судом суттєвим, з наступних підстав.

Частина 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення Кримінального процесуального Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: законність, забезпечення права на захист та доступ до правосуддя.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 7, 9 КПК України та встановлені факти порушення права обвинуваченого на захист, а також невідповідність вироку суду вимогам КПК України, що суперечить положенням ст.2 КПК України, фактично позбавив гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження та недотримання судом визначеної законом процедури судочинства, колегія суддів вважає наведені порушення вимог кримінального процесуального закону істотними та у відповідності до положень ч.6 ст.9, ст.ст. 409, 412, 415 КПК України, визнає їх підставою для скасування вироку суду і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження, у відповідності до вимог положень ст. 416 КПК України.

Оскільки під час провадження в суді апеляційної інстанції, колегією суддів встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку, апеляційний суд, з урахуванням положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не перевіряє доводи обвинуваченого щодо його незгоди з обвинуваченням та недопустимості доказів його винуватості.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Одночасно, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що відносно обвинуваченого ОСОБА_8 оскаржуваним вироком був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На виконання вимог ст.419 КПК України, враховуючи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, оскільки відсутня актуальна інформація щодо місця реєстрації та проживання обвинуваченого в м. Одесі, та враховуючи тяжкість і суспільно-небезпечний характер злочину, вчинений обвинуваченим із застосуванням вогнепальної зброї відносно потерпілих, апеляційний суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 31.07.2020 року.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_20 задовольнити частково.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2019 року в кримінальному провадженні №0001749, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2018 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, - скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження №0001749 від 12.07.2018 року відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 296 ч.4, ст. 263 ч.1 КК України, в тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 31.07.2020 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4