Справа № 569/593/19
У Х В А Л А

10 квітня 2020 року м. Рівне

Рiвненськиймiський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4

та його захисника адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне в режимі відеоконференції між Рівненським міським судом Рівненської області та Оболонським районним судом м. Києва клопотання начальника відділення СВ Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді застави відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Капітанка, Врадіївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

в с т а н о в и в:

До Рівненського міського суду надійшло клопотання начальника відділення СВ Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави до підозрюваного ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 17 березня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.203-2 КК України, яке вчинене за наступних обставин.

ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , з метою власного матеріального збагачення, маючи спільний умисел на зайняття гральним бізнесом, в порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року, у період з січня 2018 року по 20 грудня 2019 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, надавали можливість доступу до азартних ігор на території м. Рівне, Рівненської області.

При цьому, з метою безперебійного функціонування гральних закладів та проведення азартних ігор, під виглядом розповсюдження державної лотереї ТОВ «М.С.Л.», використовували ряд нежитлових приміщень на території м. Рівне за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , які облаштували, як гральні заклади під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », встановивши персональні комп`ютери з відповідним програмним забезпеченням, призначеним для отримання доступу до серверів, а саме симуляторами гральних автоматів, на яких надавалась можливість доступу до азартних ігор через мережу Інтернет з внесенням гравцем ставки, що дає можливість отримати виграш, а результат повністю або частково залежить від випадковості.

Крім того, під час проведення санкціонованих обшуків у приміщеннях гральних закладів за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , вилучено комп`ютерну техніку з відповідним програмним забезпеченням, а саме симуляторами гральних автоматів, грошові кошти, отримані від незаконної діяльності.

Разом з тим, під час досудового розслідування в кримінальному провадженні проведено негласні слідчі (розшукові) дії, а саме: контролю за вчиненням злочину, за результатами яких задокументовано факти проведення азартних ігор в м. Рівне за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

04 квітня2019 року, близько 16 год. 00 хв.,перебуваючи у приміщенні грального закладу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час проведення контролю за вчиненням злочину, ОСОБА_9 передав грошові кошти в сумі 100 гривень, видані працівниками поліції для контролю за вчиненням злочину, невстановленій особі, яка за дорученням та з відома ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 працювала адміністратором, за що останньою було надано для ОСОБА_9 аркуш паперу із зазначенням цифр, що слугують паролем, що надає доступ до персонального комп`ютеру з відповідним програмним забезпеченням, призначеним для отримання доступу до серверів, з розміщеним програмним забезпеченням, а саме симуляторами гральних автоматів, на якому надавалась можливість доступу до азартних ігор через мережу Інтернет з внесенням гравцем ставки, що дає можливість отримати виграш, а результат повністю або частково залежить від випадковості.

Після вибору азартної гри, ОСОБА_9 здійснював керування внесеними невстановленою особою адміністратором коштами, а саме власним віртуальним балансом у вигляді збільшення та зменшення ставок під відповідні процеси віртуальної гри, що відображались на моніторі та керувались ним.

Віртуалізований невстановленою особою баланс, що відповідає отриманим грошовим коштам, в розмірі 100 гривень, під час проведення азартної гри ОСОБА_9 збільшився до 15000 одиниць, що дало змогу отримати виграш в сумі 150 гривень, які в подальшому передав працівникам поліції.

Крім того,04 квітня 2019 року, близько 16 год. 45 хв.,перебуваючи у приміщенні грального закладу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , під час проведення контролю за вчиненням злочину, ОСОБА_9 передав грошові кошти в сумі 100 гривень, видані працівниками поліції для контролю за вчиненням злочину, невстановленій особі, яка за дорученням та з відома ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 працювала адміністратором, за що останньою було надано для ОСОБА_9 аркуш паперу із зазначенням цифр, що слугують паролем, що надає доступ до персонального комп`ютеру з відповідним програмним забезпеченням, призначеним для отримання доступу до серверів, з розміщеним програмним забезпеченням, а саме симуляторами гральних автоматів, на якому надавалась можливість доступу до азартних ігор через мережу Інтернет з внесенням гравцем ставки, що дає можливість отримати виграш, а результат повністю або частково залежить від випадковості.

Після вибору азартної гри, ОСОБА_9 здійснював керування внесеними невстановленою особою адміністратором коштами, а саме власним віртуальним балансом у вигляді збільшення та зменшення ставок під відповідні процеси віртуальної гри, що відображались на моніторі та керувались ним.

Віртуалізований невстановленою особою баланс, що відповідає отриманим грошовим коштам, в розмірі 100 гривень, під час проведення азартної гри ОСОБА_9 збільшився до 12000 одиниць, що дало змогу отримати виграш в сумі 120 гривень, які в подальшому передав працівникам поліції.

Згідно висновку проведеної комп`ютерно-технічної експертизи, жорсткі диски системних блоків комп`ютерів та флеш-носії, що були вилучені у ході проведення обшуку грального закладу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , містять спеціалізоване програмне забезпечення «iConnect», яке надає доступ до інтернет-казино (зокрема он-лайн казино « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), що містить програму симулятора ігрового автомата.

Отже, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , з метою отримання незаконного прибутку, в порушення вимог ст. 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», здійснили діяльність, пов`язану з організацією азартних ігор на симуляторах гральних автоматів в нежитлових приміщеннях за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .

За даним фактом 28.11.2018 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за №0000112 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України (зайняттягральнимбізнесом).

17.03.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

На думку слідчого, існують підстави вважати, що підозрюваний враховуючи тяжкість злочину буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави. Підозра, пред"явлена ОСОБА_4 підтверджена доказами, наявними в матеріалах клопотання. Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_4 передбачає покарання у виді штрафу у розмірі від 10 000 до 40 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому з врахуванням тяжкості покарання він може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, є імовірність тиску на них для зміни показів. По місцю проживання ОСОБА_4 не зареєстрований, може вільно пересуватися і перешкоджати своєчасному розслідуванню кримінального провадження. Він не працює, за період 2018-2019 років працював у сфері гральному бізнесі, це було єдиним джерелом його доходу, тому може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність на утриманні малолітньої дитини, дружина перебуває в декретній відпустці та не працює.

Застосування більш м`якихзапобіжнихзаходів, з врахуванням санкції статті, за якою підозрюється ОСОБА_4 , не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили у задоволенні клопотання відмовити.

Пред"явлена ОСОБА_4 підозра необґрунтована та належними доказами не підтверджена. Сума застави, про застосування якої просить в клопотанні прокурор, є зависока для внесення підозрюваним, який одружений, має на утриманні малолітню дитину та на даний час не працює.

Щодо ризиків, про які вказує прокурор, останні також не підтверджені, ОСОБА_4 жодних обов"язків не порушував, на виклики до слідчого з"являвся та наміру переховуватись від органу досудового розслідування немає. ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину, одружений, постійне місце проживання, та зацікавлений у тому, щоб слідство швидше закінчилось.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Слідчим відділом Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесене 28.11.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 від 28.11.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 203-2 КК України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, якісвідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на яківказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Отже на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_4 ознак інкримінованого злочину.

Слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 зможе переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

Судом зазначалось, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 203-2 КК України, є тяжким та передбачає покарання у виді штрафу у розмірі десяти тисяч до сорока тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя також відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Ризики переховування від правосуддя, впливу на свідків, інших підозрюваних, вчинення іншого кримінального правопорушення суд оцінює в світлі (1) обставин цього кримінального провадження та (2) особистої ситуації (обставин) підозрюваного ОСОБА_4 (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Дані ризики обумовлюються серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, у якому підозрюється ОСОБА_4 ).

Отже, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає, що такі дії цілком імовірними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, схиляти свідків, інших підозрюваних не давати показання.

Щодо розміру застави, у клопотанні слідчийпросить визначити підозрюваному заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168 160 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже розмір застави повинен головним чином визначатися, виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують Суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Як вже зазначалось судом, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, одружений, має на утриманні малолітню дитину та не працює.

Однак дослідивши матеріали клопотання щодо розміру застави, слідчий суддя з урахуванням майнового та соціального стану, доведених ризиків, вважає саме такий розмір застави у вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб співрозмірним доведеному ризику та здатним забезпечити виконання обов`язків, покладених на підозрюваного.

Водночас перспектива втрати застави дійсно дозволить уникнути встановленого ризику переховування.

Інші запобіжні заходи не можуть в даному випадку запобігти встановленому судом ризику.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (частина 1 статті 182 КПК).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

З огляду на викладене, а також наведених вище характеристик кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про те, що на даному етапі кримінального провадження саме запобіжний захід у вигляді застави буде необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та зможе запобігти цим ризикам.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

На підставі викладеного, керуючись ст.176-178,182,193,194,309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання начальника відділення СВ Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді застави ОСОБА_11 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2, запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на : отримувач коштів: ТУ ДСА в Рівненській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26259988, IBAN №UA0010559.

Роз`яснити підозрюваному, що він не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , який вніс таку заставу, наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 10 травня 2020 року.

Підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом, а також наслідки, передбачені ч.ч. 8-11 ст. 182 КПК України.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невнесення ним або заставодавцем застави, до нього може бути застосований інший більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням покладених на підозрюваного обов`язків покласти на прокурорапрокуратури Рівненської області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Рівненського міського суду ОСОБА_1