Справа № 216/6738/17
провадження 1-кп/216/241/20
УХВАЛА
іменем України

27 січня 2020 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 06.10.2017 за №0001811 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яка є громадянкою України, має вищу освіту, офіційно не працевлаштована, перебуває у зареєстрованому шлюбі, утриманців не має, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд

в с т а н о в и в:

В провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні в ході розгляду кримінального провадження від потерпілої ОСОБА_4 надійшла заява про відмову від обвинувачення та закриття провадження у справі.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження в ході досудового розслідування було встановлено наступне.

Приблизно з 2012 року між родинами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розпочався затяжний побутовий конфлікт, що стався унаслідок суперечки, щодо установленої межі та висоти огорожі між сусідніми садовими ділянками домоволодінь за місцем їх проживання, унаслідок чого між вказаними родинами виникла стійка особиста неприязнь. 20.09.2017 у вечірній час ОСОБА_5 вийшовши зі свого домоволодіння на вулицю, де зустрілася з ОСОБА_4 та на ґрунті особистої неприязні до ОСОБА_4 у ОСОБА_5 раптово виник умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів особистої неприязні. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , знаходячись біля огорожі домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи з метою спричинення ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до неї, приблизно о 17:30 годин 20.09.2017, умисно штовхнула ОСОБА_4 , унаслідок чого остання не устоявши на ногах впала спиною на землю. Відразу ж після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свої противоправні дії, спрямовані на умисне спричинення ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до неї, умисно завдала потерпілій ОСОБА_4 , яка продовжувала лежати спиною на землі, не менше десяти ударів кулаком в область правої верхньої кінцівки та не менше трьох ударів правою взутою ногою в область правого стегна. Своїми протиправними діями, ОСОБА_5 умисно спричинила ОСОБА_4 фізичний біль та тілесні ушкодження, у вигляді: синців правої верхньої кінцівки, правого стегна, саден правої верхньої кінцівки, які згідно висновку експерта №2095 від 18.10.2017 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки.

Своїми діями ОСОБА_5 , вчинила злочин, передбачений за ч.1 ст.125 КК України, за ознаками: умисного легкого тілесного ушкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнала частково, пояснила, що завдала потерпілій лише одного удару в плече від якого та впала, однак не заперечує проти закриття про провадження у справі. Крім того винуватість ОСОБА_5 також підтверджується іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування: висновком спеціаліста № 1612 від 21.09.2017, висновком експерта № 2151 від 21.12.2017, протоколами проведення слідчих експериментів від 21.12.2017 за участю свідка ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 доведена в повному обсязі та вона підлягає кримінальному покаранню, її дії органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України кваліфіковано вірно, оскільки обвинувачена умисно спричинила потерпілій ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень.

Одночасно з цим частиною 4 статті 26 КПК України передбачено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Пунктом 7 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Відповідно до положень ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених:

1) частиною першою статті 122 (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин), статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження), частиною першою статті 126 (умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, без обтяжуючих обставин), статтею 126-1 (домашнє насильство), частиною першою статті 129 (погроза вбивством без обтяжуючих обставин), статтею 132 (розголошення відомостей про проведення медичного огляду на виявлення зараження вірусом імунодефіциту людини чи іншої невиліковної інфекційної хвороби), частиною першою статті 133 (зараження венеричною хворобою без обтяжуючих обставин), статтею 134 (незаконний аборт або стерилізація), частиною першою статті 135 (залишення в небезпеці без обтяжуючих обставин), частиною першою статті 136 (ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, без обтяжуючих обставин), частиною першою статті 139 (ненадання допомоги хворому медичним працівником без обтяжуючих обставин), частиною першою статті 142 (незаконне проведення дослідів над людиною без обтяжуючих обставин), статтею 145 (незаконне розголошення лікарської таємниці), статтею 151-2 (примушування до шлюбу), частиною першою статті 152 (зґвалтування без обтяжуючих обставин), частиною першою статті 153 (сексуальне насильство), статтею 154 (примушування до вступу в статевий зв`язок), частиною першою статті 161 (порушення рівноправності громадян залежно від їх расової, національної належності або релігійних переконань без обтяжуючих обставин), частиною першою статті 162 (порушення недоторканності житла без обтяжуючих обставин), частиною першою статті 163 (порушення таємниці листування, телефонних розмов, телеграфної чи іншої кореспонденції, що передаються засобами зв`язку або через комп`ютер, без обтяжуючих обставин), частиною першою статті 164 (ухилення від сплати аліментів на утримання дітей без обтяжуючих обставин), частиною першою статті 165 (ухилення від сплати коштів на утримання непрацездатних батьків без обтяжуючих обставин), частиною першою статті 168 (розголошення таємниці усиновлення (удочеріння) без обтяжуючих обставин), частиною першою статті 176 (порушення авторського права і суміжних прав без обтяжуючих обставин), частиною першою статті 177 (порушення прав на винахід, корисну модель, промисловий зразок, топографію інтегральної мікросхеми, сорт рослин, раціоналізаторську пропозицію), статтею 180 (перешкоджання здійсненню релігійного обряду), статтею 182 (порушення недоторканності приватного життя), частиною першою статті 194 (умисне знищення або пошкодження майна без обтяжуючих обставин), статтею 195 (погроза знищення майна), статтею 197 (порушення обов`язків щодо охорони майна), статтею 203-1 (незаконний обіг дисків для лазерних систем зчитування, матриць, обладнання та сировини для їх виробництва), частиною першою статті 206 (протидія законній господарській діяльності без обтяжуючих обставин), статтею 219 (доведення до банкрутства - щодо дій, якими завдано шкоду кредиторам), статтею 229 (незаконне використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, кваліфікованого зазначення походження товару), статтею 231 (незаконне збирання з метою використання або використання відомостей, що становлять комерційну або банківську таємницю), статтею 232 (розголошення комерційної або банківської таємниці), статтею 232-1 (незаконне використання інсайдерської інформації - щодо дій, якими заподіяно шкоду правам, свободам та інтересам окремих громадян або інтересам юридичних осіб), статтею 232-2 (приховування інформації про діяльність емітента), частиною першою статті 355 (примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань без обтяжуючих обставин), статтею 356 (самоправство - щодо дій, якими заподіяно шкоду правам та інтересам окремих громадян або інтересам власника), частиною першою статті 361 (несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку, без обтяжуючих обставин), частиною першою статті 362 (несанкціоновані дії з інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї, без обтяжуючих обставин), статтею 364-1 (зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми), статтею 365-1 (перевищення повноважень службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми), статтею 365-2 (зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги) Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, які не заперечували по суті заявленого клопотання дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про можливість закриття кримінального провадження, оскільки потерпіла ОСОБА_4 відмовилась від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 393, 395, 477, 532, 533 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрити, у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Ухвалу постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1