Ухвала
іменем України
26 травня 2020 року
м. Київ
справа № 761/6856/20
провадження № 51-2093ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого - юридичної особи «Nibulon S. A.» - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 травня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2020 року залишено без задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 03 липня 2018 року внесені до ЄРДР за № 0000405 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 388, ч. 2 ст. 383, ст. 219 Кримінального кодексу України.
Київський апеляційний суд ухвалою від 12 травня 2020 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за скаргою представника ОСОБА_4 на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням представник ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому покликається на незаконність судового рішення з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, також вказує на неврахування судом положень статей 55, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського Суду з прав людини.
Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно із положеннями частини 3 статті 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 309 КПК визначений перелік ухвал слідчого судді, постановлених під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені у апеляційному порядку.
Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 295-1 КПК ухвала слідчого судді, прийнята за результатами розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, оскарженню не підлягає.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень, представник потерпілого - юридичної особи «Nibulon S. A.» - ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування. За результатами розгляду скарги апеляційним судом відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його скаргою, оскільки вона подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Питання про оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані вищезазначеними спеціальними нормами чинного КПК.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому діяв відповідно до положень ч. 4 ст. 399 вказаного Кодексу та прийняв законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
Щодо доводів касаційної скарги про те, що, відмовивши у відкритті апеляційного провадження з цих підстав, апеляційний суд залишив поза увагою загальні засади кримінального провадження, положення Конституції України, якими забезпечується право на апеляційне оскарження, то вони не ґрунтуються на законі.
За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.
Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням рішення слідчого судді, окреме оскарження якого законом не передбачене, не є свідченням порушення конституційних прав на апеляційний перегляд справи, як про це йдеться в касаційній скарзі.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (Рішення у справі "Скорик проти України" від 08 січня 2008 року).
За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням, не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя і порушенням конституційних прав, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Враховуючи викладене, Суд з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого - юридичної особи «Nibulon S. A.» - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 травня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3