18.02.2020 Справа №607/2891/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року Справа № 607/2891/20
Провадження № 1-кс/607/1458/2020
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю перекладача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши в залі суду в м.Тернополі, клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , звернувся в рамках кримінального провадження № 0000175 від 21 жовтня 2019 року до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у тому, що у жовтні 2019 року діючи умисно з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб з погрозою застосування насильства над потерпілим, в період з 20.10.2019 по 28.10.2019 в телефонному режимі, а також при зустрічах в кафе «Майдан», що по вул. Йосипа Сліпого, 1, м. Тернопіль, пред`являв потерпілому вимоги передачі 45 тисяч доларів США. При цьому висловлював погрози застосування насильства, якщо він не передасть вказаної суми грошей. Усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, потерпілий 28.10.2019 при зустрічі з ОСОБА_6 та іншими особами, відносно яких здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, повідомив, що він згоден 29.10.2019 передати у власність ОСОБА_8 частину грошових коштів, що вимагались.
Надалі, 29.10.2019 ОСОБА_6 організував зустріч із потерпілим у кафе «Майдан», що по вул. Йосипа Сліпого, 1, м. Тернопіль, під час якої потерпілий передав грошові кошти в сумі 500 доларів США та заздалегідь виготовлені несправжні засоби у вигляді банківських банкнот доларів США на загальну суму 29500 доларів, що згідно офіційного курсу НБУ на 29.10.2019 становить 751 800 гривень.
Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто у вимаганні, а саме вимога передачі чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та пошкодження майна.
29 жовтня 2019 року о 15.00 годині ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
30 жовтня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
31 жовтня 2019 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 00 год. 00 хв. 25 грудня 2019 року.
24 грудня 2019 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 00.00 год. 22 лютого 2020 року.
23 грудня 2019 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000175 від 21 жовтня 2019 року, продовжено до 4-х місяців, а саме до 29 лютого 2020 року.
ОСОБА_6 повідомлено про зміну підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у справі матеріалами.
Строк застосування вказаного запобіжного заходу закінчується 22 лютого 2020 року та на даний час існують обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Зокрема, 11 лютого 2020 року призначено експертизу відео-, звукозапису, виконання якої доручено експертам Тернопільського НДЕКЦ МВС України для встановлення ідентичності голосів підозрюваних в аудіо записах та яка по даний час не завершена. Проведенню вищевказаних процесуальних дій у чотирьох місячний строк досудового розслідування перешкоджали завантаженість експертів Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС.
Окрім того, необхідно провести допит свідка подій ОСОБА_9 , місце перебування якого з`ясовується;отримати роздруківки телефонних дзвінків потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 для встановлення усіх обставин вимагання;перекласти з української на грузинську мови матеріали кримінального провадження; провести інші слідчі та процесуальні дії.
Зазначає, що результати вищевказаних процесуальних дій підтверджуватимуть вчинення ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , вимагання і таким чином матимуть доказове значення та можуть бути використані як докази під час судового розгляду даного провадження.
Також вважає, що підстави для зміни підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який відсутні, оскільки ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу не зменшились.
Посилаючись на наведене, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконному впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, швидкого, повного та неупередженого здійснення досудового розслідування, слідчий просив клопотання задовольнити.
У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив задовольнити. Просив продовжити ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 29 лютого 2020 року, оскільки продовжують існувати ризики, зазначені в клопотанні, а більш м`який запобіжний захід не здатен їм запобігти.
Захисник адвокат ОСОБА_5 щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 заперечив. Вважає клопотання слідчого необґрунтованим, а ризики, на які посилається прокурор та слідчий, не доведеними.
Зокрема, вказує, що 30 жовтня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 189 КК України. 10 лютого 2020 року повідомлено про зміну раніше пред`явленої підозри на ч. 2 ст. 189 КК України. Даний злочин є меншим за ступенем тяжкості, що свідчить про зменшення кількості ризиків.
На даний час, досудове розслідування завершується, проведено всі необхідні слідчі дії, що у свою чергу унеможливлює будь -який вплив його підзахисного на хід та результатами досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, тривалість перебігу досудового розслідування зменшує ризики, які були підставою для взяття особи під варту на початковій стадії.
Відтак, вважає, що стороною обвинувачення не доведено обставин зазначених у ч. 3 ст. 199 КПК, які б виправдовували подальше тримання під вартою, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Також звертає увагу суду і на те, що у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутнє посилання на матеріали, що підтверджують наявність ризиків, а також відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого.
Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні клопотання. Разом з тим, з врахуванням показів свідка ОСОБА_12 , просив врахувати достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, у вигляді домашнього арешту.
ОСОБА_6 заперечив з приводу клопотання слідчого .
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В силу вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з вимогами ст. 197 КПК строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000175 від 21 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
29 жовтня 2019 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
30 жовтня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
31 жовтня 2019 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 00.00год 25 грудня 2019 року.
24 грудня 2019 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 00.00 год. 22 лютого 2019 року. Визначено підозрюваному заставу в розмірі один мільйон гривень. У випадку внесення застави покладено на ОСОБА_6 певні обов`язки. Датою закінчення дії ухвали є 00 год. 00 хв. 22 лютого 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Тернопіьського міськрайонного суду від 23 грудня 2019 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до чотирьох місяців, а саме- до 29 лютого 2020 року. Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що завершити досудового розслідування до вказаної дати неможливо, у зв`язку із необхідністю проведення слідчих та процесуальних дій, а саме: долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово-дактилоскопічної експертизи речового доказу, який перебуває на виконанні експертів Тернопільського НДЕКЦ МВС України; долучити до матеріалів провадження відповідь з Головного управління ДМС в Одеській області; допитати в якості свідків осіб, які працювали 20 жовтня 2019 року в ресторації «Майдан», а також усіх осіб, які були присутніми під час зустрічей із потерпілим.
З огляду на вимоги ст.ст. 177, 194 КПК України, під час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя оцінює зібрані докази на предмет обґрунтованої підозри.
На думку слідчого судді наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання слідчим та прокурором доказами, а саме: протоколом обшуку від 29 жовтня 2019 року в приміщенні кафе «Майдан», що по вулиці Йосипа Сліпого, 1, в м. Тернополі; протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 30 жовтня 2019 року, згідно якого 22, 24, 28 жовтня 2019 року ОСОБА_6 в приміщенні кафе «Майдан», що по вулиці Йосипа Сліпого, 1, в м. Тернополі, за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_11 умисно, з корисливих мотивів з метою незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , вимагав у користь ОСОБА_8 з погрозами грошові кошти; повідомленням про зміну раніше пред`явленої підозри від 10.02.2020 року, заявою ОСОБА_10 від 21.10.2019 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 29.10.2019 року.
Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.
Згідно усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).
Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.
Сторона захисту не спростовує питання обґрунтованості підозри, враховуючи це, та надане суду повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 189 КК України суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_13 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України не є вочевидь необґрунтованою.
Розглядаючи питання наявності ризиків на які посилались слідчий, прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою та позицію захисту щодо їх недоведеності суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 31 жовтня 2019 року обрано щодо підозрюваного запобіжних захід у вигляді тримання під вартою та встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Зазначені ризики на думку слідчого судді продовжують існувати і надалі, та їх обсяг не зменшився, що виправдовує тримання ОСОБА_6 під вартою.
Встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Враховуючи вищенаведене та те, що підозрюваний ОСОБА_6 ніде офіційно не працює, офіційних доходів не отримує, не одружений, на утриманні осіб не має, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела, що на теперішній час продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_6 зможе переховуватись від суду.
Оцінюючи можливість впливу на свідків, потерпілого, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками,потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.
На думку слідчого судді, перелічені вище ризики не відпали, продовжують існувати та виправдовують утримання підозрюваного під вартою, як виключну міру запобіжного заходу. Обставин, які б передбачали застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Оцінюючи у сукупності наявні у справі докази, пояснення учасників кримінального провадження, а також те, що підозрюваний не має постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, не одружений, на утриманні не має дітей, відсутнє постійне місце роботи та дохід, слідчий суддя вважає, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам.
При цьому, слідчий суддя не приймає до уваги покази допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 про те, що остання не заперечує щодо проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , у випадку застосування до ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з огляду на наступне.
Як пояснила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 вона не знайома із ОСОБА_6 та дана особа їй не відома. ОСОБА_6 ніколи не проживав разом з нею та не користувався даним житлом. Про необхідність забезпечення можливості проживання останнього у належному їй житлі просив її син ОСОБА_15 , який є знайомим ОСОБА_6 .
ОСОБА_12 не надано суду оригіналу правовстановлюючого документу на дане житло чи витягу з державного реєстру речових прав станом на 18 лютого 2020 року, які б беззаперечно підтверджували факт належності даного житла ОСОБА_12 .
Відтак, з огляду на наведені вище обставини, приймаючи до уваги наданні слідчому судді документи та доводи, слідчий суддя не вбачає беззаперечних та обґрунтованих підстав для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по АДРЕСА_2 , який би запобіг ризикам, встановлених судом.
Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 .
Також слідчий суддею встановлено, що на даний час існують обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Так, на даний час досудове розслідування не завершено та завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою перешкоджають певні обставини, зокрема: не завершено проведення призначеної експертизи відео-звукозапису для встановлення ідентичності голосів підозрюваних , виконання якої доручено експертам Тернопільського НДКЦ МВС України; є необхідність допиту свідка ОСОБА_9 та встановлення місця його перебування; отримання роздруківки телефонних дзвінків потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 для встановлення усіх обставин вимагання; здійснення перекладу з української на грузинську мови матеріалів кримінального провадження тощо.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин, переконливості наявних ризиків, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним у вчиненні злочину, що йому інкримінується, в сукупності з відомостями про особу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні, характером вчинення інкримінованого йому злочину та його ролі в ньому, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , до 23 год. 59 хв. 29 лютого 2020 року, в межах строку досудового розслідування.
На підставі наведеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 193, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 на 60 днів задовольнити частково.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 23 год. 59 хв. 29 лютого 2020 року.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 .

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_6 негайно після її оголошення.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 29 лютого 2020 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1