ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 347/238/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/195/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю в режимі відеоконференції: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Городенківського районного суду Тернопільської області від 07 квітня 2020 року в кримінальному провадженні №0000080,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та задоволено клопотання прокурора і продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з 13 квітня 2020 року до 11 червня 2020 року, включно. Одночасно в ухвалі суду вказано, що обвинувачений підлягає звільненню з під варти у разі внесення раніше визначеного розміру застави в сумі 4834600 грн.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та змінити міру запобіжного заходу його підзахисному з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби. Свої вимоги мотивує тим, що встановлений розмір застави є непомірно високим для його клієнта. Стверджує, що ОСОБА_7 був затриманий на місці своєї роботи, а не в теплицях і при затриманні не було виявлено жодних заборонених до зберігання речей і предметів. Вважає, що судом не взято до уваги і не надано оцінки ряду доказів, що стосуються договірних відносин щодо оренди квартири. Наголошує, що обставини викладені ОСОБА_7 в його протоколі допиту як підозрюваного належним чином не перевірено, як і не задоволено клопотання про допит певних осіб, перехресні допити, слідчі експерименти, що порушує його процесуальні права. Зазначає, що хоча підозрюваному двічі пред`являлись нові підозри, слідчий його не допитував з приводу цих підозр. Стверджує, що ризик впливу на свідків ґрунтується на непідтверджених у суді доводах та не відповідає фактичним обставинам справи. Просить врахувати, що ОСОБА_7 раніше не судимий, характеризується позитивно і на його утриманні перебуває непрацююча дружина та хворий син. Також вказує, що стан здоров`я обвинуваченого за час утримання його під вартою значно погіршився. З огляду на вище викладене вважає, що судом не обґрунтовано неможливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Додатково наголошує, що відмова йому в заявленому клопотанні, щодо розтаємнення конкретних матеріалів судом, суперечить вимогам ст.7, ч.2 ст.9 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та доводи його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

На розгляді Городенківського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , які обвинувачуються за ч.3 ст.28, ч.2 ст.310, ч.3 ст.307, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317, ч.3 ст.313 КК України.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою, суддя своє рішення мотивував тим, що до спливу строку раніше визначеного строку тримання під вартою обвинуваченого судовий розгляд кримінального провадження по суті не завершений, а шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_7 неможливо запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, які продовжують існувати, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, усвідомлюючи неминучість покарання у виді позбавлення волі, впливати на свідків, оскільки йому можуть бути відомі адреси їх проживання, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, згідно ухвали, судом враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, які згідно ст.12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими, оскільки за їх вчинення передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

На переконання колегії суддів, наведені обставини правильно оцінені судом першої інстанції як такі, що підтверджують існування ризиків того, що у разі не продовження судом строків дії попередньо застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або ж зміни на більш м`який із запобіжних заходів, неможливо запобігти ризикам, що передбачені ст.177 КПК України та продовжують існувати.

Наведені в апеляційній скарзі захисника доводи про необґрунтованість пред`явленого обвинувачення і неповноту досудового розслідування стосуються оцінки сукупності доказів з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою у вчиненні злочину, тобто тих питань які має вирішити суд при постановленні обвинувального чи виправдувального вироку, а не за результатами підготовчого судового засідання.

Доводи захисника про відсутність в даному випадку ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду, усвідомлюючи неминучість покарання у виді позбавлення волі, впливати на свідків, оскільки йому можуть бути відомі адреси їх проживання, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вбачається зі змісту пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення йому інкриміновано вчинення особливо тяжких злочинів у складі організованої злочинної групи і у разі визнання винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років,. Також, ОСОБА_7 відомі інші учасники організованої злочинної групи, в тому числі невстановлені слідством, та інші особи, які залучалися для вирощування наркотичних засобів, а тому перебуваючи на волі він може незаконно впливати на них, що зважаючи на вимоги КПК України про безпосередність дослідження судом показань свідків буде перешкоджати об`єктивному встановленню обставин справи.

Доводи апеляційної скарги про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, не спростовують наведених в оскарженій ухвалі висновків суду першої інстанції про те, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу не зменшились і продовжують існувати.

Посилання захисника на погіршення стану здоров`я підозрюваного не може бути підставою для скасування запобіжного заходу, оскільки він може проходити лікування в медчастині установи попереднього ув`язнення.

Доводи захисника про непомірність застави спростовуються даними про можливу значну вартість виготовлених наркотичних рослин, які вирощували організованою групою на площі 40000 кв.м. Крім того, зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що нею не визначався новий розмір застави, а вказано, що вона визначена ухвалою Городенківського районного суду від 12 лютого 2020 року в сумі 4834600 гривень і обвинувачений підлягає звільненню у разі її внесення.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону, ґрунтується на всебічному дослідженні наданих суду матеріалів провадження, а тому не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 424 КПК України передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.7,9,404-419,424 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу Городенківського районного суду Тернопільської області від 07 квітня 2020 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді