ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
особи, щодо якої вирішується
питання про застосування
примусових заходів
медичного характеру ОСОБА_6
законного представника ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000293 від 22.07.2019 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2019 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого,
за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
У С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 , затвердженого прокурором ОСОБА_10 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000293 від 22.07.2019 року відносно ОСОБА_6 .
___________________________________________________________________________________
ЄУНСС: 713/1709/19
Провадження №11-кп/822/134/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_11
Категорія: ст.121 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч.2 ст.121 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із наданням психіатричної допомоги з суворим наглядом, а саме в Чернівецьку обласну психіатричну лікарню.
Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказану ухвалу захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та закрити кримінальне провадження у зв`язку із недоведеністю вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння.
Свої доводи обґрунтовує тим, що показання свідка ОСОБА_12 не можуть бути належними доказами вини ОСОБА_6 , оскільки у суді першої інстанції та під час проведення слідчого експерименту свідок надавав суперечливі показання, а тому вони не можуть бути поставлені в основу обвинувачення.
Вказує, що допит ОСОБА_6 у судовому засіданні суду першої інстанції є неприпустимим, оскільки він є неосудним та його показання не можуть свідчити про його винуватість.
Зазначає, що інші докази, наявні у матеріалах кримінального провадження, не свідчать про винуватість його підзахисного поза розумним сумнівом, а тому ухвала районного суду підлягає скасуванню.
На апеляційну скаргу захисника прокурор ОСОБА_10 подала заперечення, в якому просить залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, а ухвалу суду без змін, наводячи власні доводи на спростування вимог апелянта.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно оскаржуваної ухвали, ОСОБА_6 21 липня 2019 року близько 21 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі господарства ОСОБА_12 , в АДРЕСА_2 , після спільного розпивання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вчинив конфлікт з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час якого ОСОБА_6 облив водою потерпілого, від чого останній впав на землю, та, з достатньою силою наніс потерпілому серію ударів, а саме: біля десяти ударів ліктем руки в область грудної клітки, черевної порожнини та ребер; ногами біля чотирьох ударів в область спини, ребер та грудної клітки, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження небезпечні для життя, після чого вважаючи свої дії достатніми у спричиненні ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, припинив свої протиправні дії. Від даних ударів ОСОБА_13 перестав подавати ознаки життя, після чого ОСОБА_6 , з метою приховування слідів злочину, спільно із ОСОБА_12 помістили тіло ОСОБА_13 до тачки, знайденої на території вище зазначеного господарства, та відвезли до сусіднього закинутого нежитлового будинку в с. Замостя Вижницького району, де і залишили останнього.
Внаслідок вищевказаних умисних, протиправних дій ОСОБА_6 , направлених на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_13 спричинено плевропульмональний шок, який розвинувся як ускладнення закритої тупої травми грудної клітки з ушкодженням ребер та пристінкової плеври, які, згідно висновку судово-медичного експерта №58 від 06.09.2019 року, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне, передбачене ч.2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_8 та законний представник ОСОБА_7 підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Захисник та законний представник обвинуваченого вказали, що немає необхідності досліджувати будь-які докази в апеляційному порядку, оскільки всі докази у кримінальному провадженні були досліджені районним судом, а сторона захисту не погоджується лише з юридичною оцінкою цих доказів судом.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив змінити ухвалу районного суду, виключивши із резолютивної частини вказівку на Чернівецьку обласну психіатричну лікарню, як установу, що проводить госпіталізацію із наданням психіатричної допомоги з суворим наглядом відносно ОСОБА_6 . Вказав, що немає необхідності досліджувати будь-які докази в апеляційному порядку, оскільки всі докази у кримінальному провадженні були досліджені районним судом.
ОСОБА_14 від висловлення доводів та надання будь-яких пояснень відмовився.
Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового засідання у судових дебатах, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіривши в апеляційному порядку ухвалу районного суду та інші матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку про те, що вказані вимоги районним судом в цілому виконані.
Згідно ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до вимог ст.ст.85-86 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Допустимими є докази, отримані у порядку, встановленому КПК України.
Колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, вмотивована в ухвалі суду та підтверджується належними та допустимими доказами, зібраними у ході досудового розслідування, яким надана вірна оцінка.
Зокрема, районним судом були безпосередньо досліджені наступні докази:
- витяги з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000293 від 27.07.2019 про виявлення факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України (т.1, а.п.1-6);
- рапорт чергового Вижницького ВП ГУНПУ в Чернівецькій області про отримання інформації про те, що в АДРЕСА_2 виявлено тіло ОСОБА_15 (т.1, а.п.11);
- протоколи ОМП від 22.07.2019 року, а саме покинутого будинку, де виявлено тіло ОСОБА_13 та житлового будинку в АДРЕСА_1 , проведеного в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та власника господарства ОСОБА_12 ; додаток до протоколу фототаблиці (т.1 а.п.12-26);
- висновок експерта №1055-К від 12.09.2019 року та ілюстративна таблиця до нього (т.1 а.п.);
- протокол проведення слідчого експерименту від 22.07.2019 року, за участі свідка ОСОБА_12 (т.1 а.п.48-54);
- лікарське свідоцтво про смерть №69 від 22.07.2019 року, згідно якого причина смерті ОСОБА_13 закрита тупа травма грудної клітки з численними зламами ребер (т.1 а.п.65);
- висновок експерта №58 від 06.09.2019 року, згідно якогго тілесні ушкодження виявлені на тілі останнього виникли від неодноразової травмуючої дії, смерть ОСОБА_13 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.п.66-68);
- протокол затримання ОСОБА_6 від 23.07.2019 року (т.1 а.п.69-71);
- ухвали про застосування до ОСОБА_18 примусових заходів медичного характеру (т.1 а.п. 84-87);
-висновок судово-психіатричної експертизи №377 від 15.08.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_6 на даний час виявляє ознаки психічного розладу у формі помірної розумової відсталості з порушенням поведінки. Наявні зміни психіки позбавляють його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому суспільно-небезпечне діяння, ОСОБА_6 теж виявляв ознаки психічного розладу у формі помірної розумової відсталості з вираженими порушенням поведінки, за своїм психічним станом він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу із наданням психіатричної допомоги з суворим наглядом (т.1 а.п. 146-149).
- показання потерпілої ОСОБА_19 , яка повідомила про обставини виявлення трупа свого брата та показаннями законного представника ОСОБА_7 , якій ОСОБА_6 розповів про обставини конфлікту, та яка перша безпосередньо виявила труп ОСОБА_13 .
Крім того, допитаний районним судом за участі учасників судового провадження та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання свідок ОСОБА_12 надав детальні показання щодо обставин конфлікту та бійки між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , розповів про характер та деталі нанесених потерпілому ударів.
Під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_12 відтворив обставини та механізм нанесення ОСОБА_6 . ОСОБА_13 ударів.
Відтворені обставини відповідають спричиненим ОСОБА_13 тілесним ушкодженням, що призвели до смерті останнього, що підтверджується дослідженим судом першої інстанції висновком експерта №58 від 06.09.2019 року.
З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що показання свідка ОСОБА_12 повністю узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, є належним, допустимим та достовірним доказом того факту, що тілесні ушкодження ОСОБА_13 наносив саме ОСОБА_6 .
Крім того, доводи сторони захисту про те, що судом першої інстанції було протиправно допитано ОСОБА_6 та його показання поставлено в основу обвинувачення, є безпідставними.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», у разі участі особи в судовому засіданні при розгляді справи суду належить опитувати її про обставини вчинення суспільно небезпечного діяння та давати відповідну оцінку цим показанням з урахуванням інших зібраних у справі доказів, що й було зроблено районним судом при розгляді вказаного кримінального провадження.
На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку про те, що вказані докази є послідовними та взаємоузгодженими і у своїй сукупності свідчать про вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Разом з цим, колегія суддів встановила, що районним судом в резолютивній частині ухвали вказано, що примусові заходи медичного характеру у вигляді примусової госпіталізації із наданням психіатричної допомоги із суворим наглядом слід проводити в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні, що є помилковим.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа.
Визначення конкретного психіатричного закладу не входить у повноваження суду, що постановляє таку ухвалу, оскільки судді не є спеціалістами у галузі психіатрії та не можуть конкретний заклад, де можуть бути виконані відповідні примусові заходи медичного характеру.
Чернівецька обласна психіатрична лікарня позбавлена можливості застосовувати примусові заходи медичного характеру у виді примусової госпіталізації із наданням психіатричної допомоги з суворим наглядом.
А тому вказівка на Чернівецьку обласну психіатричну лікарню, як установу, що проводить госпіталізацію із наданням психіатричної допомоги з суворим наглядом відносно ОСОБА_6 , підлягає виключенню з резолютивної частини ухвали районного суду.
Таким чином, на підставі наведеного, доводи апеляційної скарги захисника не можуть бути підставою для скасування ухвали районного суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2019 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.121 КК України змінити.
Виключити з резолютивної частини ухвали вказівку суду на Чернівецьку обласну психіатричну лікарню, як установу, що проводить госпіталізацію із наданням психіатричної допомоги з суворим наглядом відносно ОСОБА_6 .
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3