Справа № 308/3384/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 23.03.2020року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, погоджене прокурором, про застосування відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великі Лучки Мукачівського району, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, без освіти, тимчасово не працюючого, одруженого, на утриманні якого неповнолітніх дітей не має,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави,-

В С Т А Н О В И В:

Із клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_6 , вбачається , що у жовтні 2019 року у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 7500 доларів США.

З метою реалізації вказаного, ОСОБА_4 залучив для реалізації своїх злочинних намірів свою дружину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На виконання попередньо обумовленого злочинного задуму, у період з листопада 2019 року по 20 березня 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 неодноразово зустрічалися з ОСОБА_7 за місцем її проживання в АДРЕСА_2 , в ході яких висували незаконну вимогу до ОСОБА_7 щодо передачі їм грошових коштів у сумі 7500 доларів США. При цьому, такі вимоги супроводжувались погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , її близьким родичам, а також погрозами щодо пошкодження її майна.

Надалі, 30.03.2020 року ОСОБА_8 , на виконання попередньої злочинної домовленості зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , знаходячись на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , близько 21 год. 30 хв. руками нанесла ОСОБА_7 тілесні ушкодження в область обличчя, а саме декілька ударів кулаками під ліве око з метою її залякування та передачі їм грошових коштів. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №151 від 31 березня 2020 року тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Також у клопотанні вказано, що 02 квітня 2020 року близько 19 години ОСОБА_8 , діючи за вказівкою свого чоловіка ОСОБА_4 щодо вимагання грошових коштів, приїхала до місця проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою отримання від неї, на виконання попередньої злочинної вимоги ОСОБА_4 , грошових коштів у сумі 1000 доларів США (що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 02.04.2020 складає 27753,8 гривень). Однак, у момент отримання вказаних грошових коштів у сумі 1000 дол. США від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 була затримана співробітниками УСБ України в Закарпатській області.

Поряд з цим, слідчий у клопотанні вказує, що у невстановлений слідством час, але не пізніше 17 березня 2020 року у ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , виник злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у сумі 1100 євро.

На виконання попередньо обумовленого злочинного задуму, у період з 17 березня 2020 року по 02 квітня 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , неодноразово зустрічалися з ОСОБА_12 за місцем її проживання в АДРЕСА_2 , в ході яких висували незаконну вимогу до ОСОБА_12 щодо передачі їм грошових коштів у сумі 1100 євро. При цьому, такі вимоги супроводжувались погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , її близьким родичам, а також погрозами щодо пошкодження її майна.

В подальшому, 02 квітня 2020 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_12 зустрілась з ОСОБА_11 біля будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , де, на вимогу ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 передала останній грошові кошти у сумі 500 доларів США (що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 02.04.2020 складає 13876,9 гривень).

У клопотання слідчий зазначає, що таким чином, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 вчинив вимагання - вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодження його майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України.

Слідчий вказує, що 02 квітня 2020 року о 21 год. 10 хв. ОСОБА_4 та всю групу осіб затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення.

03 квітня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

В клопотанні вказано, що обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема, рапортом Мукачівського РВ УСБУ в Закарпатській області №58/525-М від 21.03.2020 про виявлення злочину; заявою про злочин ОСОБА_7 від 20.03.2020; заявою про злочин ОСОБА_12 від 20.03.2020; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 ; протоколом огляду місця події від 02.04.2020року; протоколами обшуків житла підозрюваних; протоколами пред`явлення для впізнання по фотознімкам; висновками судово-медичної експертизи на предмет нанесення тілесних ушкоджень потерпілим; протоколом огляду речей, вилучених у помешканні ОСОБА_9 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

В клопотанні вказано, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Так, санкція ч. 2 ст. 189 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі, є обґрунтовані підстави вважати, що він, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Слідчий у клопотанні також вказує, що ОСОБА_4 неодноразово погрожував потерпілій вбивством або заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тому є обґрунтовані підстави вважати, що він може незаконно впливати на потерпілу та інших свідків у даному кримінальному провадженні погрожуючи їм .

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені в ході досудового розслідування, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування та не вилучені на даний час (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів, у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий у клопотанні обґрунтовує наступним:

-реальна загроза призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки та матеріальний стан, вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків та інших підозрюваних, вживати заходів на знищення речових доказів у справі, тощо;

-тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює здійснення тиску на інших учасників кримінального провадження та втечу підозрюваного, у тому числі за межі України та вчинення нового кримінального правопорушення;

-застосування до нього більш м`яких видів запобіжних заходів не усуне існування ризиків, зазначених в клопотанні.

У клопотанні також вказано, що метою запобігання вчинення підозрюваним ОСОБА_4 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Таким чином, як вказує слідчий, враховуючи, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_4 , вчинено із застосуванням насильства та погрозами його застосування щодо потерпілої, сторона обвинувачення вважає обґрунтованим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Приймаючи до уваги наведені обставини, які свідчать про можливість незаконно впливати на свідків, знищити або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідство вважає, що ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, а тому слідчий керуючись вимогами ст. ст. 36, 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великі Лучки Мукачівського району, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, без освіти, тимчасово не працюючого, одруженого, на утриманні якого неповнолітніх дітей не має, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без права внесення застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання. Просив врахувати особу підозрюваного ОСОБА_4 , який , раніше не судимий, останній має постійне місце проживання, а тому вважає , що відносно ОСОБА_4 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема, цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема, цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , перевіривши подане клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства слідчим відділом УСБ України в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000132 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

03.04.2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 189 КК України кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженні його прав і свобод (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Слідчий суддя враховує, що згідно наданого до матеріалів клопотання протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 та заяви про вчинення злочину, остання вказувала на те, що ОСОБА_4 . ОСОБА_8 із зазначеними особами ромської народності предявляли їй вимогу передачі майна з погрозами насильства над нею та близькими родичами , пошкодженням майна, а 30.03.2020 року приблизно о 21 год. 30 хв. жінка ОСОБА_4 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибула до неї додому та руками нанесла їй тілесні ушкодження в область обличчя, а саме нанесла декілька ударів кулаками під ліве око, при чому повідомляючи, що якщо потерпіла не передасть її чоловіку ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 2500 доларів США то вона нанесе їй ще більше тілесних ушкоджень. Поряд з цим ОСОБА_8 неодноразово за вказівкою ОСОБА_13 погрожувала потерпілій ОСОБА_7 та її близьким родичам по телефону. 02.04.2020 року потерпіла зустрілась з ОСОБА_8 біля свого будинку, де на виконання домовлених вимог від ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , повинна була передати 1000 доларів США. Під час розмови ОСОБА_8 повідомила її, що паспорт, потерпілої ОСОБА_7 , який вони раніше відібрали , вона поверне лише після того, як передасть гроші своєму чоловіку ОСОБА_4 , та повідомила, що у зв`язку з тим, що потерпіла дає їй лише 1000 доларів США, а не 1500 доларів США, які вони від неї вимагали, то мобільний телефон потерпілої ОСОБА_7 , який вони раніше відібрали , вона не поверне, а залишить собі. Однак, ОСОБА_8 , під час зустрічі, почала обшукувати потерпілу та її речі, де виявила технічний засіб для аудіо та відео запису фіксації незаконних дій ОСОБА_8 , у зв`язку з чим не взяла гроші та почала тікати. Під час її затримання працвниками СБУ прогрожувала потерпілій, повідомляла що їй не залишилось довго жити, та те, що вона та ОСОБА_4 розберуться з потерпілою раз і на завжди.

Також слідчий суддя враховує, що згідно наданого до матеріалів клопотання протоколу допиту потерпілої ОСОБА_12 , вона вказувала на те, що у грудні 2019 року її знайома ОСОБА_11 запропонувала їй поїхати працювати за кордон, на завод у Словаччину, на що ОСОБА_12 погодилася. В подальшому, приїхавши в м. Попрадь Словацької Республіки, вона зрозуміла, що її хочуть втягнути в зайняття проституцією, на що ОСОБА_12 відмовилася. 17.03.2020 року після повернення ОСОБА_12 додому, до неї приїхав ОСОБА_4 та почав вимагати у неї 1100 євро, погрожуючи їй та її рідним насильством. 18.03.2020 року в ході телефонної розмови з ОСОБА_11 , остання повідомила, що ОСОБА_12 зобов`язана надати їй ці кошти за працевлаштування у Словаччині, оскільки, з її слів, ОСОБА_12 покращила своє матеріальне становище. При цьому ОСОБА_11 зазначила, що згадану суму грошей вона боргує ОСОБА_4 і свій борг вона переключила на ОСОБА_12 .. Цього ж дня до потерпілої додому прибув ОСОБА_4 разом з двома іншими особами та почали їй погрожувати фізичною розправою з метою передання їм грошей. Також потерпіла зазначила, що 19.03.2020 року до неї додому прибув ОСОБА_13 з метою вимагання від неї грошей, які начебто вона винна ОСОБА_11 , почав погрожувати їй та її близьким рідним фізичною розправою. Окрім цього, 27.03.2020 року до неї додому прибула жінка ОСОБА_4 ОСОБА_8 , де за допомогою дерев`яної палиці нанесла їй тілесні ушкодження в область обличчя та ніг, при цьому повідомила, що якщо ОСОБА_12 не передасть її чоловіку ОСОБА_4 1100 євро то вона нанесе їй ще більше тілесних ушкоджень. 02.04.2020 року приблизно о 18 год. 30 хв. потерпіла зустрілась з ОСОБА_11 та на виконання домовлених вимог від ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , передала останній 500 доларів США, які ОСОБА_11 поставила в блокнот голубого кольору, записала туди число 02.04.2020 року, та зазначила потерпілу, як ОСОБА_14 (дівоче прізвище) та записала у нього, що потерпіла надала їй 500 доларів США, де потерпіла також розписалася навпроти запису.

Згідно протоколу огляду від 03.04.2020 року слідчим суддею встановлено, що в ході проведення огляду речей, предметів, рукописних записів, які 02.04.2020 року були вилучені під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання гр. України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_4 , проведеним оглядом встановлено один фірмовий поліетиленовий пакет з написом «Нова пошта», в якому містяться предмети, речі, документи, копії документів, зокрема, паспорти громадян України, серед яких був закордонний біометричний паспорт України на імя ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , також у паспорті містилась ID Картка на імя ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Крім того, слідчий суддя враховує, що згідно наданих до матеріалів клопотання протоколів впізнання особи, ОСОБА_12 впізнала серед інших саме ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які 18.03.2020 прибули разом з ОСОБА_4 до потерпілої додому вимагали гроші, погрожуючи фізичною розправою.

Згідно висновку експерта №151 від 02.04.2020 року на тілі ОСОБА_7 виявлені легкі тілесні ушкодження, та вказується, що виникли тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії, яким могла бути рука сторонньої особи. Дані тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, які викладені у постанові та про які повідомляє потерпіла. По давності виникнення тілесні ушкодження включаються в час події, що мала місце 30.03.2020 року.

Згідно висновку експерта №147 від 03.04.2020 року на тілі ОСОБА_12 виявлені легкі тілесні ушкодження, та вказується, що виникли тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, яким міг бути предмет на який вказує потерпіла (дерев`яна палиця). По давності виникнення тілесні ушкодження вкладаються в час пригоди, яка відбулася 27.03.2020 року.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення ЄСПЛ від 13.11.2007 р.«Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Таким чином, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні, оскільки, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 189 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, яке згідно з санкцією вказаної статті карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Згідно протоколу затримання та особистого обшуку підозрюваного, копія якого міститься у матеріалах клопотання, 02 квітня 2020 року о 21 годині 10 хвилин ОСОБА_4 було затримано.

Окрім того, до матеріалів клопотання додано копію повідомлення про підозру, згідно якої 03 квітня 2020 року, ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 189 КК України кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженні його прав і свобод (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, та вказаний злочин відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Слідчий суддя вважає, що на цей час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_4 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.

Також, необхідно врахувати обставини зазначеного правопорушення, у якому досудове розслідування передбачає проведення великого обсягу слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з встановленням місцезнаходження та вилучення відповідних речей та документів, які мають доказове значення для даного провадження, що у сукупності вказує на наявність реальних ризиків, передбачених п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може особисто впливати на потерпілих та свідків. Крім того, підозрюваний знайомий з потерпілими, знає про їхнє місце проживання, а тому існує ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілих з метою зміни їх показів на свою користь, уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на обставини вчинення правопорушення, доводи сторони обвинувачення, існує імовірність того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може вчиняти тиск на потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_12 і може незаконно перешкоджати встановленню можливих свідків та інших співучасників даного злочину, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання вказаних в ухвалі ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Окрім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_4 , хоча і має постійне місце проживання, раніше не судимий, але згідно характеристики виданої 03.04.2020 року виконкомом Великолучківської сільської ради на громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , він ніде не працює, за характером не врівноважений. Останнім часом, від жителів села, на нього неодноразово до виконкому сільської ради надходили в усній формі скарги. Навіть серед ромського поселення він характеризується негативно, постійно провокує та має конфлікти з односельцями , постійно конфліктує з правоохоронцями.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженні його прав і свобод (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчий суддя бере до уваги мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Зокрема, слідчим суддею враховується і та обставина , що ці тяжкі правопорушення у яких підозрюється ОСОБА_4 разом із іншими особами, вчинені щодо потерпілих із погрозами вбивства та спричинення тяжких тілесних ушкоджень у період , коли Постановою КМ України від 11.03.2020року №211 (із змінами від 02.04.2020року ) по всій території України із 12.03.2020року введено карантин та ряд інших обмежувальних заходів з метою запобіганню поширенню на теиторії України гострої распіраторної хвороби COVID 19, що визнана ВОЗ України пандемією короновірусної інфекції.

Враховується слідчим суддею і те, що сам злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , стосується вимаганню з погрозами насильства над потерпілим, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що в свою чергу є зухвалим і відкритим не тільки щодо потерпілих у данному кримінальному провадженні, але й суспільства вцілому. Громадська безпека є елементом, складовою національної безпеки України, яка визначається в Законі України «Про основи національної безпеки України" як захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам. Зазначений вид злочину щодо вимагання вчиненого групою осіб та відповідно співучасть у такому злочині має суспільний інтерес.

Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя, вважає обґрунтованим висновок про необхідність застосування до підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_4 , заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

При цьому, обставини, які зазначені підозрюваним та його захисниками не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З матеріалів кримінального провадження та судового розгляду вбачається, що підозрюваному ОСОБА_4 , інкримінується вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , обмеженні його прав і свобод (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб. Крім того, згідно досліджених висновків експертів вбачається застосування до потерпілих безпосередньо насильства, про що свідчать також їх покази, та висновки експерта.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , було вчинено із застосуванням насильства відносно потерпілих, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 23.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, погоджене прокурором, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великі Лучки Мукачівського району, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, без освіти, тимчасово не працюючого, одруженого, на утриманні якого неповнолітніх дітей не має, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.189 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання з 21 год. 10 хв. 02 квітня 2020 року.

Строк дії ухвали закінчується о 21 год. 10 хв. 30 травня 2020 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 07 квітня 2020 року о 16 год. 10 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1