ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3013/18 Номер провадження 11-кп/814/260/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі
судового засідання ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000066, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2018, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Полтава області від 02 серпня 2019 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кротівщина, Великобагачанського району, Полтавської області, громадянина України, освіта вища, працюючого ФОП ОСОБА_11 , одруженого, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 роки, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов прокурора задоволено

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь 1-ї місько клінічної лікарні м. Полтави кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 у сумі 1390 грн. 45 коп.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати пов`язані з залученням експертів на суму 1287 грн.
За вироком суду, 05.01.2018 о 18.29 год. за адресою: м. Полтава вул. М.Бірюзова, 80 рухався автомобіль марки ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , який в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження: політравма: а) закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, садно лівої виличної ділянки; б) закрита травма тазу; переломи тазу зліва, сідничної кістки зі зміщенням; центральний перелом вертлюгової западини; в) закрита травма лівої нижньої кінцівки; уламковий перелом верхньої третини діалізу лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, перелом верхньої третини малогомілкової кістки з явищами після травматичної нейропатії лівого малогомілкового нерву з руховими та чутливими розладами; синець по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене покарання, шляхом призначення остаточного покарання за ч.2 ст.286 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами.
Необхідність ухвалення такого рішення обвинувачений мотивує тим, що він вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся, одразу після ДТП надав допомогу потерпілій, 23.08.2019 відшкодував моральну шкоду. Зазначає, що проживає у сільській місцевості, де використовується привозна вода та відсутнє транспортне сполучення.
Заступник прокурора Полтавської області просить вирок суду відносно ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок м`якості. За наслідками апеляційного розгляду прокурор просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 засудити за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Необхідність призначення реального покарання за вчинене заступник прокурора області мотивує тим, що суд при призначенні покарання ОСОБА_9 не врахував позицію потерпілої, яка просила призначити суворе покарання обвинуваченому, а також те, що обвинувачений допустив грубе порушення Правил дорожнього руху України, що призвело до тяжких наслідків.
Інші учасники провадження вирок суду не оскаржили.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 на підтримку своєї апеляційної скарги, захисника ОСОБА_8 , яка підтримував апеляційну скаргу свого підзахисного, прокурора ОСОБА_6 , на підтримку апеляційної скарги прокурора області, потерпілу ОСОБА_7 , яка повідомила, що обвинувачений відшкодував їй моральну шкоду в повному обсязі і в цій частині вона претензій не має, планує подати позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, в порядку цивільного судочинства, просила суворо не карати обвинуваченого, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України за обставин викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_9 за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Твердження в апеляційній скарзі прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 реального покарання є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Покарання винному призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_9 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно, працевлаштований, має сім`ю.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину, конкретні обставини провадження, його по віденку після вчинення злочину, а саме надання першої допомоги потерпілій. Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання, місцевий суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як на, вірно вказавши на відсутність обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання.

Згідно наявної у матеріалах провадження розписки (т.2., а.с.59) обвинувачений ОСОБА_11 23.08.2019 відшкодував потерпілій ОСОБА_12 моральну шкоду завдану злочином. Дану обставину потерпіла підтвердила під час апеляційного розгляду.

Судом не залишено поза увагою також і те, що ОСОБА_9 грубо порушив правила дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та зкоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_7 , яка переходила дорогу на нерегульованому пішохідному переході, завдавши їй при цьому тяжкі тілесні ушкодження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_9 , а саме незастосування до нього додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, є неможливим та суперечить загальним засадам призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

На переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 надмірно м`яким або суворим, а тому колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку в цій частині.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтава області від 02 серпня 2019 року відносно ОСОБА_9 без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4