Справа № 212/485/19
У Х В А Л А

06 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 309 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002037 від 17.07.2018 року та № 0000052 від 05.01.2019 року, -

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 . В обґрунтування клопотання покликається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які з часу продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились та продовжують існувати. Так, прокурор зазначає. що існують на даний час обставини, що дають підстави вважати, що опинившись на волі обвинувачений зможе переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, які ще не допитані в судовому засіданні, та вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 у вирішенні даного клопотання поклалися на розсуду суду.

Заслухавши думку учасників, судом встановлено наступне.

Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року в даному кримінальному провадженні, обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 20 лютого 2020 року включно.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою на даний час в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення ЄСПЛ Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, тобто запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків в даному кримінальному провадженні. В обґрунтування таких ризиків є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, зокрема на строк до 5 років, тобто у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, інкримінований йому злочини вчинив в період випробувального терміну, тому застосування інших, менш суворих запобіжних заходів, на думку суду, не забезпечить запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а також існує ризик впливу на свідків, які на даний час не допитані в судовому засіданні.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд вважає, що обставини, які стали підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися та продовжують існувати, як і не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оцінюючи в сукупності тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, суд, враховуючи, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою спливає 20 лютого 2020 року, а наступне судове засідання призначено на 04 березня 2020 року, вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченого під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05 квітня 2020 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 331, 369 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.
Обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 309 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів - до 05 квітня 2020 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1