ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 192/998/19 (пр. № 1-кп/201/819/2020) відомості про яке 23 травня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000299, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого: 01 лютого 2019 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 01 лютого 2019 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 126 КК України був засуджений до покарання у вид громадських робіт на строк 200 годин.

04 березня 2019 року вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська набрав законної сили та 04 березня 2019 року з розпорядженням був направлений для виконання до Солонянського районного відділу філії Державної установи «Центр Пробації» у Дніпропетровській області.

11 квітня 2019 року обвинувачений ОСОБА_4 був викликаний інспектором Солонянського районного відділу філії Державної установи «Центр Пробації» у Дніпропетровській області та ознайомлений з порядком відбування покарання та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також попереджений про обов`язкову явку 15 квітня 2019 року до Святовасилівської об`єднаної територіальної громади для складання графіку виконання громадських робіт та визначення їх виду.

15 квітня 2019 року обвинувачений ОСОБА_4 прибув до Святовасилівської об`єднаної територіальної громади та був ознайомлений під підпис, з графіком відбування громадських робіт на квітень 2019 року.

Однак, ознайомившись з графіком виконання громадських робіт, обвинувачений ОСОБА_4 у квітні 2019 року громадські роботи відбув не повністю, оскільки з запланованих, згідно графіку, 40 годин громадських робіт, останній відпрацював тільки 20 годин та 15 квітня 2019 року, 16 квітня 2019 року, 24 квітня 2019 року, 25 квітня 2019 року та 26 квітня 2019 року для відбування громадських робіт не прибув та представників Солонянського районного відділу філії Державної установи «Центр Пробації» у Дніпропетровській області та Святовасилівської об`єднаної територіальної громади про можливі поважні причини свого неприбуття не повідомив.

02 травня 2019 року обвинувачений ОСОБА_4 був викликаний до Святовасилівської об`єднаної територіальної громади та був ознайомлений під підпис з графіком відбування громадських робіт на травень 2019 року, відбування яких повинен був розпочати того ж дня.

Однак, ознайомившись з графіком виконання громадських робіт, обвинувачений ОСОБА_4 у травні 2019 року громадські роботи відбув не повністю, оскільки з запланованих, згідно графіку, 92 годин громадських робіт, останній відпрацював тільки 4 години, а саме 11 травня 2019 року, в інші дні для відбування громадських робіт не прибув та представників Солонянського районного відділу філії Державної установи «Центр Пробації» у Дніпропетровській області та Святовасилівської об`єднаної територіальної громади про можливі поважні причини свого неприбуття не повідомив.

Всього з 15 квітня 2019 року по теперішній час із запланованих до відпрацювання 200 годин громадських робіт, без поважної причини і виправдовуючого документу, обвинувачений ОСОБА_4 відпрацював лише 24 години, тобто здійснив невихід більше 2 разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, не виконав встановлених обов`язків та порушив порядок і умови відбування покарання, що відповідно до ч. 3 ст. 40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення і особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам і наслідкам, кількості невідпрацьованих годин громадських робіт і характеру причин, з яких обвинувачений умисно ухилявся від виконання призначеного йому вироком суду покарання, тим самим нехтуючи принципом обов`язкового виконання судових рішень на території України, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, в той же час, не працевлаштований і не має постійного доходу, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в період невідбутого покарання за попереднім вироком суду, що вказує на небажання останнього стати на шлях виправлення, а також обставинам, що пом`якшують його покарання і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, сукупність цих даних свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 іншого покарання, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, або не пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, призначення такого покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення останнім нових злочинів, а також відповідатиме вимогам ст. 65 КК України та принципам справедливості, розумності і достатності.

Крім того, судом також встановлено, що ОСОБА_4 01 лютого 2019 року був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин, при цьому, вчинив нове кримінальне правопорушення, не відбувши повністю покарання за цим вироком суду, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком, перерахувавши його у відповідності до вимог ст. 72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком суду покарання, невідбутої частини призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2019 року покарання у виді вісімдесяти годин громадських робіт, яке в перерахунку, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідає десяти дням обмеження волі, таким чином, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді одного року десяти днів обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати після набрання цим вироком суду законної сили з дня прибуття останнього і його постановки на облік у виправному центрі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1