ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 192/691/18 (пр. № 1 кп/201/645/2020), відомості про яке 12 квітня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000247, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: 26 липня 2004 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном один рік; 09 лютого 2004 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном два роки; 05 червня 2006 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у вигляді двох років семи місяців позбавлення волі; 23 січня 2007 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднане покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2006 року та остаточно призначивши покарання у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі; 08 червня 2011 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від призначеного покарання з випробувальним терміном один рік; 20 червня 2012 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбутий строк за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2011 року у вигляді одного дня, остаточно призначивши покарання у вигляді семи років одного дня позбавлення волі, з конфіскацією майна , не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи засудженим 20 червня 2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України до 7 років 1 дня позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбутий строк за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2011 року у вигляді 1 дня, остаточно до відбуття 7 років 1 день позбавлення волі з конфіскацією майна, знаходячись в місцях позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, та в період відбуття покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» Південно Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, здійснив нове кримінальне правопорушення.

Так, 25 січня 2018 року ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області за допущене 17 січня 2018 року порушення режиму утримання ОСОБА_4 був підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), строком на один місяць. Після звільнення з ПКТ своєї поведінки не змінив та знову продовжував порушувати режим утримання, а саме: 11 квітня 2018 року близько 09 години 00 хвилин в приміщенні відділення СПС № 11 Солонянської ВК-21, за адресою с. Аполлонівка, вул. Військове містечко, 37, Солонянського району, Дніпропетровської області, виконуючого обов`язки начальника відділення СПС № 11 старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_5 , який являється представником адміністрації Солонянської ВК-21, засудженому ОСОБА_4 в присутності інших працівників Солонянської ВК-21, було оголошено, що згідно графіка двогодинного відпрацювання на благоустрій відділення СПС № 11, з яким ОСОБА_4 ознайомлено 31 березня 2018 року під підпис, у відповідності до ч. 5 ст. 118 КВК України, яка передбачає: «Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день», він зобов`язаний в порядку черги приступити до підмітання кімнати виховної роботи відділення СПС № 11.

Для цього ОСОБА_4 був наданий необхідний господарський інвентар, а саме: віник, совок та перчатки (нові), після чого був вказаний обсяг роботи, підмітання кімнати виховної роботи відділення СПС № 11, на що засуджений ОСОБА_4 маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, відповів категоричною відмовою.

Після чого виконуючий обов`язки начальника відділення СПС № 11 ОСОБА_5 вдруге звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_4 приступити до підмітання кімнати виховної роботи відділення СПС № 11, на що засуджений ОСОБА_4 публічно, в присутності працівників Солонянської ВК-21, повторно відповів категоричною відмовою.

Потім засудженому ОСОБА_4 виконуючим обов`язки начальника відділення СПС № 11 ОСОБА_5 були роз`яснені положення кримінального законодавства викладені в ст. 391 КК України та він попереджений про кримінальну відповідальність по вказаній статті за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань, після чого виконуючий обов`язки начальника відділення СПС № 11 ОСОБА_5 втретє звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_4 приступити до підмітання кімнати виховної роботи відділення СПС № 11, на що засуджений ОСОБА_4 знову відповів категоричною відмовою.

Далі, засуджений ОСОБА_4 був доставлений в медичну частину виправної колонії для проходження медичного огляду, де був обстежений лікарем терапевтом ОСОБА_6 , в результаті чого був виданий медичний висновок, який свідчив, що засуджений практично здоровий, без тілесних ушкоджень, прибирання житлових приміщень виконувати може.

Після прибуття до чергової частини Солонянської ВК 21 виконуючий обов`язки начальника відділення СПС № 11 ОСОБА_5 ще декілька разів звернувся з вимогою до ОСОБА_4 приступити до підмітання кімнати виховної роботи відділення СПС № 11, проте засуджений відповів категоричною відмовою, незважаючи на те, що він мав змогу і був зобов`язаний виконати законні вимоги представника адміністрації установи виконання покарань відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності притягався, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, при цьому, призначення такого покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати принципам справедливості, достатності і співрозмірності призначення покарання.

Крім того, так як на момент ухвалення вироку ОСОБА_4 відбув покарання призначене Ленінським районним судом м. Зпоріжжя від 20 червня 2012 року, то підстав застосовувати ст. 71 КК України у суду не має.

Враховуючи те, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості під час відбуття покарання, на сьогоднішній день покарання відбув, намагається соціалізуватись у суспільстві, суд вважає, призначення покарання зі звільненням з іспитовим строком дисциплінує останнього і дозволить стати на шлях виправлення під контролем органу пробації.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1