Справа № 314/5484/15-к
Провадження № 1-кп/314/13/2019
УХВАЛА
про призначення кримінального провадження до судового розгляду

11.11.19 м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Вільнянськ кримінальні провадження №0000379 від 05.03.2014 та №0001347 від 04.09.2014 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ст.295 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою суду від 15.02.2019 по вказаному провадженню було призначене підготовче судове засідання.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що кримінальне провадження підсудне Вільнянському районному суду Запорізької області, під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстави для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.
Представник потерпілої ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_5 підтримали думку прокурора, клопотань не заявляли.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , думку якої підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заявив клопотання про повернення обвинувального акта, посилаючись на таке.

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 02.03.2014 р., маючи умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи- ОСОБА_5 ,а саме: до огородженої по периметру території земельної ділянки, площею 1,1000 га, кадастровий номер :02:003:0057, яка розташована по АДРЕСА_1 , що по праву власності належить ОСОБА_5 чим порушив недоторканість іншого володіння ОСОБА_5 .
Також ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 23.08.2014 р. публічно став закликати місцевих жителів до знищення паркану, яким огороджено теріторію земельної ділянки, кадастровий номер :02:003:0057, яка розташована по АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .
Однак, у 2016 році правовий статус цієї земельної ділянки площею 1,1000 га, кадастровий номер :02:003:0057, яка розташована по АДРЕСА_1 змінився, вона повернута у державну власність
Це підтверджується рішенням апеляційного суду Запорізької області, ЄУ№314/4026/13 пр. №22/778/1442/16 від 21.07.2016 р., якою витребувано у ОСОБА_5 у власність держави земельну ділянку за кадастровим номер :02:003:0057 площею 1,1000 га.
З урахуванням вищевказаного та тієї обставини, що провадження по цій справі згідно Єдиному унікальному номеру вказаної справи №314/4026/13 та викладених у рішенні обставинам справи почато в 2013 році (а 06.11.2013 р. було вже прийнято перше рішення по справі пр. № 2/314/954/2013, яке згодом було скасовано), вбачається, що ОСОБА_5 з моменту незаконного отримання земельної ділянки у 2013 році не була добросовісним власником спірної земельної ділянки.
З цього випливає, що в обох кримінальних провадженнях фактично відсутні об`єкти злочину: суспільні відносини (власне об`єкт злочину); предмет злочину; потерпілий від злочину, і об`єктивна сторона злочину: суспільно небезпечне діяння; злочинні наслідки; причинний зв`язок між діянням і наслідками, що настали.
Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості, які прокурор вважає встановленими, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формування обвинувачення.
Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням.
З урахуванням цих вимог закону і обставин справи, безпідставні посилання в обох обвинувальних актах щодо належного володіння на праві власності ОСОБА_5 земельною ділянкою кадастровий номер :02:003:0057, яка розташована по АДРЕСА_1 , що не відповідають дійсності, юридично є грубим порушенням КПК.
Вважає, що зазначені стороною обвинувачення в обвинувальному акті відомості не є достатніми для розуміння суті висунутого обвинувачення.
Прокурор, не погоджуючись із заявленим клопотанням, зазначив, що в обвинувальному акті не зазначено, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки, вказано, що земельна ділянка знаходиться у її користуванні. Також, вважає, що захисник не вказала, яким саме критеріям ст..291 КПК України не відповідає обвинувальний акт.
Розглянувши клопотання захисника, вислухавши думку прокурора, представника потерпілої та потерпілої, захисника та обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що клопотання захисника про повернення обвинувального акту не підлягає задоволенню, а кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Загальними засадами кримінального провадження, закріпленими ч.1 ст. 9 та ч.3 ст. 26КПК України передбачено, що під час кримінального провадження, зокрема суд зобовязані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також встановлено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, за змістом п.3 ч.3 ст.314 КПК України, за результатами підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку його невідповідності вимогам КПК України, які визначені в ч.ч.1-3 ст.291 КПК України.

У зв`язку з цим суд вважає, що клопотання захисника про повернення обвинувального акта стосовно ОСОБА_3 прокурору через невідповідність вимогам кримінального процесуального законодавства не можна вважати обґрунтованим.

Як вказують приписи ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити певні відомості.

Так, згідно клопотання захисника, підставами для повернення обвинувального акта є те, що зазначені стороною обвинувачення в обвинувальному акті відомості не є достатніми для розуміння суті висунутого обвинувачення, невірно зазначена потерпіла особа.

Звертаючись до змісту обвинувального акту, суд зауважує, що останній містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, його правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення відносно обвинуваченого.

Зміст обвинувального акта свідчить, що прокурор виклав фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими.

Висування обвинувачення є виключною компетенцією прокурора і не може покладатися на суд, у зв`язку з чим суд при вирішенні питання щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду не може припускатися оцінки правильності викладу обвинувачення, оскільки це прерогатива державного обвинувачення.

За принципом змагальності сторін, закріпленим ст. 22 КПК України суд, зберігаючи обєктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Такою, що не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, суд вважає посилання захисника на невірно встановлену потерпілу особу через відсутність у неї законного права на вказану в обвинувальному акті земельну ділянку, виходячи з такого.

Зазначення про законне чи незаконне володіння як житлом, так і «іншим володінням» особи вказує на будь-які підстави набуття особою фактичного права володіння цим майном (права мати річ), яке може бути як пов`язаним, так і не пов`язаним з юридичною фіксацією цього факту (отриманням права на річ).

Такої позиції дотримується і Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях, визначаючи, зокрема поняття «житло», тлумачить його як місце (помешкання), де особа постійно проживає, незалежно від форми чи підстави такого проживання, утримує і облаштовує його, навіть якщо це здійснено з порушенням національного законодавства (справа «Барклі проти Сполученого Королівства» 1996 року).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні беззаперечні підстави для повернення обвинувального акта прокурору як такого, що не відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Підстав для направлення обвинувального акта для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Вільнянському районному суду Запорізької області.

Підстави для закриття провадження відсутні.
Клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Призначити кримінальні провадження №0000379 від 05.03.2014 та №0001347 від 04.09.2014 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ст.295 КК України,до судового розгляду у судовому засіданні о 16-00 год. 21.11.2019 у приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області.

Розгляд кримінального провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілу, захисника та обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 15.11.2019.

Суддя ОСОБА_1

15.11.2019