ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.06.2020 Справа №607/26215/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002639 від 09 вересня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, інваліда 2 групи, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , несудимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2019 року, близько 18.00 год. водій обвинувачений ОСОБА_3 керував технічно - справним автомобілем "Citroen Berlingo", р.н. НОМЕР_1 та рухався крайньою лівою смугою руху просп. Злуки м. Тернополя в бік вул. 15 квітня із швидкістю 67…70 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі ПДР), які дозволяли його рух на даній ділянці дороги населеного пункту із швидкістю не більше 50 км/год.

Рухаючись у вказаному напрямку і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який встановлений навпроти буд. № 45б по пр. Злуки водій - обвинувачений ОСОБА_3 не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б) ПДР України, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Так, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити вказаний нерегульований пішохідний перехід та те, що попереду, праворуч від нього у сусідній смузі руху, перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом, зупинився автомобіль «Volkswagen LT 35», водій ОСОБА_3 в порушення вимог п. 18.4. ПДР України, своєчасно не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля "Citroen Berlingo", р.н. НОМЕР_1 , не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб переконатися, що на ньому немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а продовжував рух у зазначеному напрямку.

Унаслідок порушення вищевказаних пунктів правил, обвинувачений ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та поставив себе в такі умови, що виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину дороги в спокійному темпі ходьби справа наліво відносно напрямку руху автомобіля "Citroen Berlingo", р.н. НОМЕР_1 .
У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми у вигляді перелому кісток основи та склепіння черепа із забиттям головного мозку легкого ступеня, закритої травми грудей з переломами 4-10 лівих ребер та забиттям лівої легені, яка супроводжувалась пневмотораксом і підшкірною емфіземою, закритої травми лівої нирки у вигляді розриву паренхіми з крововиливами під її капсулу, травми лівої верхньої кінцівки у вигляді закритого уламкового перелому тіла ліктьової кістки, які належать до тяжких тілесних ушкоджень (п.п. 2.1.2, 2.1.3 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю, розкаявся і вказав, що 09 вересня 2019 року, близько 18.00 год. керував автомобілем "Citroen Berlingo", р.н. НОМЕР_1 та рухався крайньою лівою смугою руху по просп. Злуки м. Тернополя, який має по дві смуги для руху в кожному напрямку, в бік вул. 15 квітня із швидкістю близько 70 км/год., і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, навпроти буд. № 45б не був достатньо уважний, не зменшив швидкість руху перед пішохідним переходом, щоб переконатися, що на ньому немає пішоходів та виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження. Цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди визнав частково, а саме відмовити в задоволенні позову в частині майнової шкоди стосовно нього та стягнути її із АТ «Просто-страхування». Цивільний позов потерпілого в частині моральної шкоди визнав частково на суму 3000 5000 грн.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 підтримав заявлений цивільний позов повністю та вказав, що обвинувачений ОСОБА_3 не відшкодував завданих збитків після настання ДТП, і також на даний час не відшкодовує понесених витрат, таморальної шкоди, тому просив суд їх задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що 09 вересня 2019 року, близько 18.00 год. він переходив проспект Злуки в м. Тернополі у напрямку до вул. Б.Лепкого, де, підійшовши до пішохідного переходу, він зупинився, і йому надавав перевагу в русі автомобіль «Volkswagen LT 35». Після чого він розпочав рух по пішохідному переходу, однак, що відбулось в подальшому, не пригадує, так як опам`ятався в медичному закладі. Щодо міри покарання обвинуваченому покладається на думку суду.

Окрім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю доведена дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема, оголошеними в судовому засіданні:

- протоколом огляду місця дорожньо транспортної події від 09 вересня 2019 року із схемою ДТП та таблицею ілюстрацій до вказаного протоколу, яка мала місце 09 вересня 2019 року, близько 18.00 год. по вул. 15 квітня в напрямку вул. Збаразька по проспекту Злуки у м. Тернопіль. Пряма дорога із ухилом та підйомом до вул. 15 квітня із сухим, чистим, асфальтобетонним покриттям, без вибоїн, призначена для руху у двох напрямках та має по дві смуги для руху в кожному напрямку. У місці огляду одразу за перехрестям наявний нерегульований пішохідний перехід позначений дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР та дорожніми знаками 5.35. та 5.35.2 ПДР. Видимість вказаного пішохідного переходу нічим не обмежена та становить понад 200 м в кожному напрямку. В ході ОМП виявлено сліди гальмування лівих коліс та правих коліс автомобіля "Citroen Berlingo", р.н. НОМЕР_1 , який знаходиться в межах крайньої лівої смуги по просп. Злуки до вул. 15 квітня, осип пластикових уламків вказаного автомобіля, в межах лівої смуги руху. Також знаходились речі потерпілого, а саме рюкзак сірого кольору, куртка сірого кольору, окуляри, наручний годинник, які розташовані на відстані 6,7 м. та 2, 6 м. до правого краю дороги. Автомобіль "Citroen Berlingo", р.н. НОМЕР_1 знаходиться за пішохідним переходом в межах лівої смуги передньою частиною по просп. Злуки до вул. 15 квітня. Відстань від центру осі переднього правого колеса до правого краю дороги становить 5.0 м. , заднього колеса 5,1 м. На автомобілі виявлено пошкодження правого зовнішнього дзеркала та потертості шару покриття на передньому правому крилі. Вилучено сліди ДТП та автомобіль "Citroen Berlingo", р.н. НОМЕР_1 . На цьому огляд завершено. Проводилось фотографування

(а.м.к.п. 85-92);

- висновком експерта № 4.6-516/19 від 08 жовтня 2019 року судової автотехнічної експертизи, згідно якого на момент експертного дослідження система рульового керування наданого на дослідження транспортного засобу ("Citroen Berlingo", р.н. НОМЕР_1 ) перебуває в працездатному стані. Невідповідностей вимогам п. 31.4.2 (Рульове керування) Правил дорожнього руху України не виявлено. На момент експертного дослідження робоча гальмівна система наданого на дослідження транспортного засобу перебуває в працездатному стані. Невідповідностей вимогам п. 31.4.1 (Гальмові системи) Правил дорожнього руху України не виявлено. 3,4. На момент експертного дослідження несправностей (невідповідностей) вказаних систем (елементів систем), а саме системи рульового керування та робочої гальмівної системи наданого на дослідження транспортного засобу не виявлено, системи перебувають у працездатному стані та можуть виконувати задані їм функції, а тому питання про час виникнення несправностей, вплив на керування транспортним засобом, можливість їх виявлення водієм та перебування у причинному зв`язку з настанням ДТП не вирішувались

(а.м.к.п. 98-105);

- висновком експерта № 4.6-515/19 від 15 жовтня 2019 року судової транспортно трасологічної експертизи, згідно якого наїзд на пішохода відбувся правою боковою частиною автомобіля "Citroen Berlingo" на висоті наближено 78-123 см від опорної поверхні

(передньою правою стійкою даху, правою частиною гумового ущільнювача переднього вітрового скла, правим дзеркалом заднього виду та правою передньою дверкою). Наїзд автомобіля «Citroen Berlingo» на пішохода відбувся у поперечному напрямку по відношенню до елементів дороги - на лівій смузі руху транспортного потоку до вул. 15 квітня на пр. Злуки у м. Тернопіль, поблизу сліду гальмування правих коліс автомобіля, у повздовжньому напрямку в місці, що дещо передує розміщенню початку ділянки «...осипу пластикових уламків автомобіля...», зафіксованого у протоколі огляду та на схемі до нього під умовним позначенням № 3, ближня границя якого розміщується від місця наїзду на віддаль, близьку до переміщення уламків в повздовжньому напрямку за час вільного падіння, якщо переміщатись в

напрямку руху транспортного засобу. Встановити в абсолютних величинах місце наїзду автомобілем на пішохода не надається можливим, в зв`язку із відсутністю уточнюючої слідової інформації, зафіксованої під час ОМП

(а.м.к.п.107-117);

- висновком експерта № 4.6-551/19 від 24 жовтня 2019 року судової автотехнічної експертизи, згідно якого, виходячи із заданої довжини слідів гальмування, швидкість руху автомобіля "Citroen Berlingo" перед застосуванням водієм екстреного гальмування, могла складати величину 67…70 км/год.

(а.м.к.п.118-126);

- висновком експерта № 1030 від 30 жовтня 2019 року судово-медичної експертизи, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи за медичними документами на ім`я громадянина ОСОБА_6 , 1936 року народження, враховуючи повідомлені обставини справи та відповідно до запропонованих запитань, підсумовано: 1. 2. За даними вивчених медичних документів, у гр-на ОСОБА_6 за період лікування з 9 по 30 вересня 2019 року в умовах стаціонару КНП "Тернопільська університетська лікарня" ТОР, на підставі даних об`єктивного клінічного обстеження та спостереження і результатів апаратно-інструментальних досліджень, було діагностовано:

- відкриту черепно-мозкову травму у вигляді перелому кісток основи та склепіння черепа із забиттям головного мозку легкого ступеня (за клінічною класифікацією); із зовнішніх ушкоджень в ділянці голови були виявлені садно на чолі зліва, крововилив у скловидне тіло та синець повік лівого ока;

- закриту травму грудей з переломами 4-10 лівих ребер та забиттям лівої легені, яка супроводжувалась розвитком пневмотораксу (накопиченням повітря в плевральній порожнині) і підшкірною емфіземою (накопичення повітря у підшкірній клітковині);

- закриту травму лівої нирки у вигляді розриву паренхіми з крововиливом під її капсулу (зовнішню оболонку);

- травму лівої верхньої кінцівки у вигляді закритого уламкового перелому тіла ліктьової

кістки.

Із зовнішніх ушкоджень у ОСОБА_6 також були відмічені садна ділянки лівого плечового суглоба, лівого передпліччя та ділянки лівого колінного суглоба.

В умовах вказаного лікувального закладу ОСОБА_6 з приводу отриманих травм було проведено ряд оперативних втручань: 09.09.2019 дренування лівої плевральної порожнини з отриманням повітря; 09.09.2019 зашивання розриву паренхіми лівої нирки та дренування

заочеревинного простору; 25.09.2019 відкрита репозиція, металоостеосинтез перелому ліктьової кістки.

Вид зазначених вище ушкоджень, клінічний перебіг, відсутність ознак консолідації

(зрощення) переломів та відомості про проведення оперативних втручань свідчать про те, що

вони утворились від дії тупих предметів незадовго до госпіталізації ОСОБА_6 у лікувальний заклад, не виключено, у вказаний в ухвалі термін - 9 вересня 2019 року.

Зважаючи на характер та розташування описаних у ОСОБА_6 травматичних змін, утворення їх за наведених в ухвалі обставин дорожньо-транспортної пригоди (наїзд на пішохода), не виключається.

Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння - п. п. 2.1.2, 2.1.3 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995)

(а.м.к.п.128-134).

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 та кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, а також те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, визнав вину у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілого та його представника, негативне відношення обвинуваченого до вчиненого. До обставин які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого суд не вбачає.
На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Окрім цього, з врахуванням обставин вчинення правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, думки потерпілого, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного виду покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Також суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 у період дії іспитового строку на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання.

У ході розгляду кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченогоОСОБА_3 як винного у вчиненні ДТП та АТ «Просто-страхування» згідно договору страхування (полісу серії АМ № 6750949) про стягнення 43 580 грн. 97 коп. матеріальних збитків витрат на лікування та реабілітацію, 100 000 грн. моральних збитків спричинених у наслідок тяжких ушкоджень здоров`я, а також 30 000 грн. витрат пов`язаних із наданням правової допомоги потерпілому ОСОБА_6 адвокатом солідарно.
Від відповідача АТ «Просто-страхування» надійшов відзив, з якого вбачається, що 28 січня 2020 року АТ «Просто-страхування» та власник транспортного засобу «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 уклали договір Поліс № АМ/6750949, обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власника наземного транспортного засобу. АТ «Просто-страхування» повідомлені ОСОБА_3 11 вересня 2019 року про подію, що трапилася 09 вересня 2019 року із забезпеченим ними транспортним засобом, яким на законних підставах він керував. Потерпілий ОСОБА_6 до страховика і заявою не звертався. АТ «Просто-страхування» не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_10 на суму 43580, 97 грн. в межах виконання зобов`язання наявного із страховиком та проведення виплати страхового відшкодування на підставі звернення особи відповідальність якої застрахована, в разі підтвердження суми документально, і яка не перевищує страхову суму (ліміт відповідальності) визначену умовами полісу. Також, згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому підлягає виплата моральної шкоди страховиком у сумі 5 % страхової виплати за шкоду, завдану здоров`ю. АТ «Просто-страхування» не заперечує щодо виплати вказаної суми (за умови доведеності понесених витрат), яку розраховує наступним чином: 5% х 43580, 97 грн = 2 179, 05 грн. та відповідно задоволення позовних вимог потерпілого у цій частині. Пред`явлення позовних вимог про відшкодування витрат АТ «Просто-страхування» на надання правової допомоги відповідач вважає безпідставним, та вважає, що такі підлягають стягненню з винної особи, оскільки не стосуються умов договору страхування.

Суд, з огляду на зміст заявлених позивачем вимог та їх обґрунтування, поданий відзив відповідачем АТ «Просто-страхування», заперечення захисника ОСОБА_8 та її доводи, вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 підлягають до часткового задоволення.
При цьому суд виходить із наступних матеріалів кримінального провадження та вимог Закону.

Згідно ст. 127 КПК України, передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Крім цього, згідно із вимог ст. 22 ЦК України, яка передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України передбачено відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, зокрема дждерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди завданої здоров`ю потерпілого ОСОБА_6 , суд враховує, що згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6750949 від 28.01.2019 року, укладеного між АТ «Просто-страхування» та ОСОБА_9 власником транспортного засобу на момент укладення договору страхування (з 21 травня 2019 року власником є ОСОБА_3 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ) строк дії полісу - з 28.01.2019 року по 27.01.2020 року, розмір франшизи становить нуль грн.). Власник автомобіля «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахував цивільно-правову відповідальність та забезпечив відшкодування шкоди, заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, і в наслідок якої настає цивільно правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Договором також встановлено ліміт відповідальності страховика, зокрема 200 000 грн. на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю (п. 4 Полісу).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Ст. 5 цього Закону передбачено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, зокрема п. 23.1. визначає, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого .

Як вбачається з відзиву та встановлено у судовому засіданні, обвинувачений у справі - відповідач за позовом ОСОБА_3 11 версеня 2019 року повідомив до АТ «Просто-страхування» про настання страхового випадку та відповідальності страхувальника за полісом № АМ/6750949 від 28.01.2019 року, за яким забезпечено транспортний засіб «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на відповідній правовій підставі керував ОСОБА_3 .
Доводи страхової компанії в частині не звернення потерпілого із заявою про настання страхового випадку суд відхиляє, що узгоджується з правовою позицію, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 465/4621/16-к. Зокрема, обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Застосування положень Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи незвернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого статтею 128 КПК України.

У постанові колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 березня 2018 року у справі № 910/426/17 суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій і зазначив таке: «потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду.

Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту».

Крім цього, у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 вищезазначеного Закону передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

Отже, матеріалами кримінального провадження встановлено, що пішохід ОСОБА_6 став учасником ДТП, яка мала місце 09 вересня 2019 року по просп. Злуки у м. Тернопіль та трапилася з вини водія ОСОБА_3 , винуватість якого встановлена судом. Спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень підтверджено висновком експерта судової медичної експертизи № 1030 від 30 жовтня 2019 року. До позовної заяви потерпілого ОСОБА_6 надано додатки на підтвердження ціни позову в рахунок відшкодування майнової шкоди, яка становить 43580, 97 грн. затрачених на придбання медичних препаратів, обладнання, проведення медичних обстежень а.м.к.п 32 -42.

Тобто у цьому випадку незвернення потерпілого безпосередньо до страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд, з врахуванням наведених норм Закону та умов договору страхування вважає, що позов в частині стягнення майнової шкоди із АТ «Просто-страхування» підлягає до задоволення виключно із страховика, оскільки заявлений в межах ліміту страхової суми за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, що підлягає виплаті за договором, а також виходячи з доведеності та обґрунтованості понесених витрат. Зокрема підлягають стягненню витрати на лікування внаслідок отриманих травм потерпілим ОСОБА_6 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди в загальній сумі сумі 43580, 97 грн., які підтверджені чеками про придбання медичних препаратів у пунктах аптек датованих 10 вересня 28 вересня 2019 року, безпосередньо після настання ДТП, а також квитанцією від 20 вересня 2019 року про проведення рентгену грудної клітки, ліктьового суглобу, квитанцією від 27 вересня 2019 року про проведення рентгену ліктьового суглобу, квитанцією № 0.0..1 від 25 вересня 2019 року та рахунком фактурою ФОП ОСОБА_11 на придбання пристосування для лікування переломів, а також медичних засобів для проведення оперативних втручань. Квитанцій до прибуткових касових ордерів від 30 вересня 2019 року про проведення обстеження органів черевної порожнини, шийного відділу хребта, обстеження головного мозку, обстеження органів грудної порожнини, що також мали місце безпосередньо після настання ДТП.

Крім цього, позивач просить суд стягнути солідарно із обвинуваченого ОСОБА_3 та АТ «Просто-страхування» 100 000 моральних збитків.
У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При цьому, за змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Пунктом 22.3. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Також відповідно до ст. 26-1 вказаного Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З огляду на встановлення винуватості ОСОБА_3 та встановлення і стягнення майнової шкоди в сумі 43580, 97 грн, враховуючи вимоги закону та обставини справи, суд вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню частково в межах доведеності та обґрунтованості, зокрема 5 % вищевказаної страхової виплати за шкоду, завдану здоров`ю, яка становить 2179, 05 грн. із АТ «Просто-страхування».
При цьому, суд, не вбачає підстав для солідарного відшкодування моральних збитків відповідачами ОСОБА_3 та АТ «Просто-страхування», оскільки така шкода відшкодовується солідарно, у випадку коли спільними діями або бездіяльністю осіб було її завдано (ст. 1190 ЦК України). У даному випадку правовідносини із АТ «Просто-страхування» випливають із договірних правовідносин, підлягають вирішенню в межах полісу та Закону.
Таким чином, щодо позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 про стягнення завданих моральних збитків з обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що такі підлягають задоволенню частково. При цьому враховує, що внаслідок отриманих ним травм, які відносяться до тяжких, перенесення двох оперативних втручань, неможливістю повноцінно користуватися пошкодженою рукою, неможливістю через перенесені травми самостійно пересуватися без сторонньої допомоги, забезпечувати природні потреби. Крім цього потерпілий постійно відчуває фізичний біль, протягом вересня жовтня 2019 року був прикутий до ліжка, через що була необхідність його близьким людям допомагати та перебувати поруч. Лікування та реабілітація, наслідки травм супроводжувались значними глибокими переживання, з огляд на вік ОСОБА_6 , та стан ушкоджень здоров`я (відкриту черепно мозкову травму), стреси від скоєного та негативні наслідки які це спричинило для погіршення морального стану позивача.

При визначені розміру моральної шкоди завданої ОСОБА_6 , суд, враховує ступінь вини відповідача, виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості та беручи до уваги те, що потерпілим, унаслідок ДТП перенесені значні моральні страждання та негативні наслідки, що настали у зв`язку із цим у виді порушення звичного способу та ритму життя, необхідності оперативних втручань, тривалого лікування та реабілітації, яка триває і по даний час, вважає, що йому завдано моральної шкоди, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 45 000 гривень.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу потерпілому ОСОБА_6 суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 118 КПК України передбачено, що витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Так, у відповідності до укладеного між ОСОБА_12 з метою представлення інтересів ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_5 договору про надання правової допомоги від 15 вересня 2019 року № 21/19к та квитанції до прибуткового касового ордера від 15 вересня 2019 року (а.м.к.п. 29, 43), вартість наданих послуг адвокатом складає 12500 грн. (п. 2.1 договору). Також адвокатом ОСОБА_13 додано акти виконаних робіт, розмір яких перевищує фактично сплачену ОСОБА_6 суму коштів, що ставить під сумнів об`єктивність проведеного розрахунку при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включаючи в себе усі фактори, які підлягають врахуванню адвокатом згідно вимог стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.
Ч. 3 вказаної статті передбачає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Враховуючи наведені норми закону, вказані документально підтверджені процесуальні витрати на суму 12500 грн із зазначенням погодинних видів робіт проведених в інтересах потерпілого (а.м.к.п. 30), на думку суду, з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь потерпілого фактично понесені та документально підтверджені процесуальні витрати. За наведених обставин, позовні вимоги про відшкодування витрат пов`язаних з наданням правової дороги в розмірі 30000 грн. підлягають задоволенню частково на суму 12500 грн.

З метою вжиття заходів забезпечення у даному кримінальному провадженні накладено арешт згідно ухвали слідчого судді від 11 вересня 2019 року (справа № 607/21643/19) на автомобіль «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який суд вважає, слід скасувати.
Речовий доказ - автомобіль марки «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , суд вважає, слід повернути власнику ОСОБА_3 .
У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення: судової авто технічної експертизи № 4.6-516/19 в сумі 942,06 грн.; транспортнотрасологічної експертизи № 4.6-515/19 в сумі 1256, 08 грн.; судової автотехнічної експертизи № 4.6-551/19 в сумі 942,06 грн., а всього на загальну суму 3140,20 грн, які суд вважає слід стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертиз в межах даного кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 (адреса місця знаходження вул. Чехова, 8 м. Тернопіль) в інтересах ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 (13 серпня 1996 року адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ), приватного акціонерного товариства «Просто страхування» ( адреса місця знаходження м. Київ, вул. Герцена, 10, ) про відшкодування майнової, моральної шкоди та судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Просто страхування» на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в сумі 43580, 97 грн. (сорок три тисячі п`ятсот вісімдесят гривень дев`яносто сім копійок) та моральну шкоду в сумі 2179, 05 грн. ( дві тисячі сто сімдесят дев`ять гривень п`ять копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 45 000 грн. (сорок п`ять тисяч гривень) та понесені витрати на правову допомогу в сумі 12 500 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот гривень).
У решті заявлених позовних вимог представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 відмовити за недоведеністю.
Скасувати арешт, який накладено згідно ухвали слідчого судді від 11 вересня 2019 року (справа № 607/21643/19) на автомобіль «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Речовий доказ - автомобіль марки «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення: судової авто технічної експертизи № 4.6-516/19 в сумі 942,06 грн.; транспортнотрасологічної експертизи № 4.6-515/19 в сумі 1256, 08 грн.; судової автотехнічної експертизи № 4.6-551/19 в сумі 942,06 грн., а всього на загальну суму 3140,20 грн(три тисячі сто сорок гривень двадцять копійок) в користь держави (УК у м Тернополі/м.Тернопіль/24060300 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37977726 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0019751 Код класифікації доходів бюджету: 24060300).
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1