Дата документу 22.06.2020
Справа № 314/2569/20
Провадження № 1-кп/334/861/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Запоріжжя у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000275 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.2 ст.313, ч.2 ст.317 КК України

В С Т А Н О В И В :

19 червня 2020 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000275 від 20.03.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.2 ст.313, ч.2 ст.317 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м.Запоріжжя. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України і підстав для його повернення немає, а тому просить призначити справу до судового розгляду.

Крім того, прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки існують ризики передбачені ст.177 КПК України, які дають підставу для заявлення даного клопотання, а саме: останній скоїв злочин, який відноситься до тяжких злочинів, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити новий аналогічний злочин, а тому з метою забезпечення обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обовязків, та запобігання спробам перешкоджання здійснення кримінального провадження та з підстав того, що більш мякий запобіжний захід не зможе запобігти приведеним ризикам, існує необхідність в продовжені строку утримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 не заперечував проти призначення справи до судового розгляду, але просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки воно є необґрунтованим та не доведеним прокурором. Натомість захисник просив суд змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під варотою на домашній арешт, оскільки це може у повній мірі забезпечити запобіганню заявленим прокурором ризикам.

ОСОБА_8 підтримав думку та позицію свого захисника.

Також, в ході підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 та продовження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк дії обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заперечували проти призначення справи до судового розгляду та продовження стосовно них строків дії запобіжного заходу.

Їх захисники також були згодні з позицією своїх підзахисних.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, колегія суддів приходить до наступних висновків: кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м.Запоріжжя. Підстав для повернення кримінального провадження прокуророві для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України, немає. Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 ст.284 КПК України, немає. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, підстав для його повернення прокуророві немає, тому слід призначити кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.2 ст.313, ч.2 ст.317 КК України до судового розгляду.

З вказаних мотивів, з метою підготовки до судового розгляду, колегія суддів вважає за необхідне призначити судовий розгляд кримінального провадження на 30 червня 2020 року о 14 годині 00 хвилин. Здійснювати судовий розгляд кримінального провадження щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у відкритому судовому засіданні, виходячи з вимог ч.2 ст.27 КПК України, та колегіально, виходячи з вимог ч.3 ст.31 КПК України. Визначити склад осіб, які братимуть участь в судовому розгляді, наступним: процесуальний прокурор, обвинувачені, захисники обвинувачених. Здійснити виклик в судовий розгляд для допиту свідків з реєстру матеріалів досудового розслідування. Обов`язок по забезпеченню присутності під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом, в силу вимог ч.3 ст.23 КПК України, слід покласти на процесуального прокурора.

Стосовно клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів дійшла до переконання про задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , але зі зменшенням розміру застави, виходячи з наступного:

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 обрано запобіжний захід «тримання під вартою» до 22 червня 2020 року .

Відповідно до ст.. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно вимог ст..176 та ст. 177 КПК України, законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження. На момент обрання та продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились і мають місце до цього часу, а саме: усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинені кримінальні правопорушення може переховуватися від суду; може незаконно впливати на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, тому усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за їх вчинення, усвідомлюючи невідворотність покарання, є ризики того, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду, без поважних причин не з`являтись, затягувати розгляд провадження у суді, чим у тому числі перешкодить встановленню істини у справі, що є ризиками, передбаченими п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, перебуваючи у необмежених умовах, ОСОБА_8 матиме можливість негативно впливати на хід судового розгляду, він може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, в тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів щодо обставин кримінальних правопорушень, що вплине на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню, чим у тому числі перешкодить кримінальному провадженню. Може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом умисної неявки за викликами суду.

Зазначене є ризиками, передбаченими п.п. 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, не маючи місця роботи та постійного джерела доходу може продовжити злочинну діяльність.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Проте, у відповідності до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

На підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_8 , адвокатом ОСОБА_11 заявлено клопотання щодо зменшення розміру застави з 1 500 000000 гривень на більш менший розмір, оскільки розмір застави, який був обраний слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не був належим чином обґрунтований. Крім того, захисник зазначив, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З огляду на встановлені ризики, враховуючи при цьому особу підозрюваного, обсяг доказової бази, який вже зафіксований в матеріалах кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру застави, як запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_8 .

В той же час, враховуючи що злочин який інкримінується ОСОБА_8 колегія суддів вважає, що застава в розмірі, передбаченому ч.2 п.5 ст.182 КПК України, не може вийти за межі граничного розміру.

Частиною 5 ст.182 передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава в розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчинені тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути визначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, зважаючи на практику ЄСПЛ, відповідно до якої з плином часу ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу, значно зменшилися, суд вважає можливим зменшити розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді та визначити ОСОБА_8 розмір застави достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України у розмірі 500 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 183, 314, 315, 331, 371, 372 КПК України, колегія суддів , -

Ухвалила:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта від 30.03.2020 року у кримінальному провадженні № 0000275 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.2 ст.313, ч.2 ст.317 КК України на 30.06.2020 року.

Судовий розгляд здійснювати колегіально у складі трьох професійних суддів, з участю процесуального прокурора, обвинувачених, їх захисників.

Про час та місце розгляду справи повідомити прокурора для підтримання обвинувачення, захисників для забезпечення права на захист обвинувачених.

У судове засідання викликати свідків зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 21 серпня 2020 року включно, з утриманням останнього у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Клопотання захисника ОСОБА_8 задовольнити частково. Змінити в частині суми застави, а саме зменшити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України у розмірі, що становить 500 000 грн.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 домашній арешт строком на два місяці до 22 серпня 2020 року включно.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк дії обов`язків, передбачених ст.194 КПК України - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк дії обов`язків, передбачених ст..194 КПК України.

Роз`яснити учасникам судового провадження про можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання. Під час ознайомлення учасники судового провадження мають право робити з матеріалів необхідні виписки та копії.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти даної ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Згідно ч.5 ст.532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3