ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2391/20
Провадження № 1-кс/362/633/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 від 27.03.2020 року про закриття кримінального провадження № 0001383 від 04.10.2019 року,
в с т а н о в и в:
Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 від 27.03.2020 року про закриття кримінального провадження №0001383 від 04.10.2019 року.

В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що оскаржувана постанова старшого слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 , датована 27.03.2020 року про закриття кримінального провадження №0001383 від 04.10.2019 року слідчим потерпілій особі взагалі не надсилалась.

Про існування вказаної постанови представнику потерпілої стало відомо 30.04.2020 року із листа слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області від 22.04.2020 року за №24/83вх/2699, який отримано на скаргу представника потерпілої від 31.03.2020 року про бездіяльність слідчого в кримінальному провадженні.

Таким чином слідчий ОСОБА_5 отримавши від Головного управління Національної поліції у Київській області повідомлення про надходження скарги щодо його бездіяльності, закрив заднім числом кримінальне провадження №0001383 від 04.10.2019 року і відзвітував про це до ГУ НП у Київській області щоб по цій справі не проводилась перевірка його керівництвом і не була викрита його бездіяльність.

За обставинами кримінального правопорушення № 0001383 від 04.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_7 , будучи рідною сестрою померлого в 2016 році ОСОБА_8 , шляхом обману і зловживання довірою, заволоділа майном рідного брата та його сім`ї, для чого розробила злочинний план, який було реалізовано на протязі певного проміжку в часі.

25.11.2019 року ОСОБА_4 дружина та спадкоємець майна покійного ОСОБА_8 визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 01383 від 04.10.2019 року.

В матеріалах кримінального провадження міститься ряд неспростовних письмових доказів, які підтверджують факт будівництва спірного житлового будинку по АДРЕСА_1 в період 1970 - 1971 роки, покійним ОСОБА_8 , на своїй земельній ділянці і одночасно розкривають злочинний умисел ОСОБА_9 спрямований на володіння нерухомим майном потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

27.03.2020 року постановою старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 було закрито кримінальне провадження № 0001383 від 04.10.2019 року у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 356 КК України.

Заявник в скарзі вказав, що постанова про закриття кримінального провадження винесена із неповним з`ясуванням слідством усіх обставин кримінального правопорушення, не дослідження істотних для справи обставин та доказів, що є істотним процесуальним порушенням яке тягне за собою скасування оскаржуваної постанови виходячи із наступного.

Слідчим не проводилися взагалі допит свідків - сусідів по будинку, щоб встановити обставини ким та коли було здійснено будівництво будинку, за чий рахунок, хто приймав у цьому участь, і яка роль у ньому будівництві була ОСОБА_9 . Ця обставина є істотною, бо розкриває суб`єктивну сторону (умисел) ОСОБА_9 ; 2) Слідчим не проводився одночасний допит між ОСОБА_4 і ОСОБА_9 , щоб усунути розбіжності і протиріччя, що містяться в їх показах між собою; 3) Слідчим не пред`явлено підозри особі ( ОСОБА_10 ), причетність якої до скоєння злочинів доводиться належними і допустимими доказами.

Таким чином слідчим було порушено приписи статей 2, 91, 92, 93 Кримінального процесуального кодексу України, що призвело до необґрунтованого і безпідставного закриття кримінального провадження.

Відтак, рішення слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, оформлене постановою від 27.03.2020 року є необґрунтованим, протиправним, незаконним та таким, що не відповідає завданню кримінального провадження, передбаченого КПК України.

Заявник в судове засідання не явився, надіслав до суду заяву з проханням слухати скаргу без його участі, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду скарги, однак згідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність такої особи не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0001383 від 04.10.2019 року, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення скарги виходячи з наступного.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф 1 ст.ст. 303-308 КПК України.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено в тому числі рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, слідчим відділом Васильківського ВП ГУ НП в Київській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001383 від 04.10.2019 року, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 356 КК України (а.с. 1).

Постановою старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП України в Київській області капітаном поліції ОСОБА_5 27.03.2020 року закрито кримінальне провадження №0001383 від 04.10.2019 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 356 КК України (матеріали кримінального провадження а.с. 250-251).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. п. 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

В силу ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В ст. 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Положенням ч. 2 ст. 91 КПК України встановлено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Глава 20 КПК України містить положення про слідчі (розшукові) дії, які слідчий зобов`язаний вчинити у конкретному кримінальному провадженні, з метою отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів, зокрема шляхом допиту потерпілого та свідків.

Тривалість та неефективність досудового розслідування по кримінальним провадженням вже багаторазово були предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України та у більшості випадків судом констатовано порушення статей 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Мащенко проти України" від 11.06.2015 року встановлено, що розслідування кримінальної справи протягом тривалого часу, яке є неефективним, поверхневим у зв`язку з недостатністю вжитих слідчим заходів, труднощами заявника в отриманні інформації про хід розслідування та участі у прийнятті процесуальних рішень, є порушенням ст. 2 Конвенції та на державу покладено обов`язок сплатити грошові компенсації.

В постанові слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області від 27.03.2020 року про закриття кримінального провадження №0001383 від 04.10.2019 року необґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зміст зазначеної оскаржуваної постанови полягає в тому, що в ній слідчий ОСОБА_5 обмежився посиланням на зміст показів ОСОБА_9 .

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0001383 від 04.10.2019 року, слідчий не забезпечив ефективного розслідування за кримінальним провадженням, у порушення вимог ст.ст. 9, 91-94 КПК України, слідчим не були проведені всі необхідні слідчі дії для повного і всебічного висвітлення обставин кримінального правопорушення.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Проте, обставини, викладені у заяві особи, що подала скаргу, не у повній мірі стали предметом контролю слідчого при проведенні досудового розслідування, оскільки постанова слідчого про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, в ній відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тобто суб`єктом оскарження не надано обґрунтовані відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Тобто, з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року / ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України.

Крім того, оскаржувана постанова за своєю формою містить порушення норм, встановлених ст. 110 КПК України, оскільки мотивувальна частина постанови не містить відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови , їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя проаналізувавши доводи скарги та дослідивши її матеріали, матеріали кримінального провадження №0001383 від 04.10.2019 року за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого скасуванню для відновлення досудового розслідування.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів для встановлення об`єктивної істини, в повному обсязі провести необхідні слідчі дії, за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 9, 22, 91, 93, 110, 284, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 від 27.03.2020 року про закриття кримінального провадження № 0001383 від 04.10.2019 року - задовольнити.
Постанову старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП України в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0001383 від 04.10.2019 року - скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0001383 від 04.10.2019 року повернути до СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_11