ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/223/20 Справа № 710/925/19 Категорія: ст. 291 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 04 грудня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000135 від 10.10.2018 стосовно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України повернутий прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 04 грудня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000135 від 10.10.2018 стосовно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України за клопотанням захисника повернутий прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Не погодившись з ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 04 грудня 2019 року прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 04 грудня 2019 року щодо повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 та постановити нову ухвалу, якою направити кримінальне провадження для розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування своєї апеляції прокурор зазначає, що в обвинувальному акті чітко зазначені усі його складові відповідно до вимог ст. 291 КПК України, детально викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, сформульовано обвинувачення та зазначено правову кваліфікацію правопорушення, а твердження захисника ОСОБА_10 щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є необґрунтованими.

Так, вказує прокурор, чинним КПК України, а саме - ст. 293 КПК України передбачено, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду його копія та копія реєстру матеріалів досудового розслідування вручається підозрюваному, його захиснику. Таким чином, ОСОБА_10 та його захиснику вручені саме копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, підписані слідчим та прокурором, а оригінал обвинувального акту, скріплений печаткою і підписами слідчого та прокурора, скеровано у встановленому законом порядку до суду.

Щодо твердження захисника ОСОБА_10 про невідкриття прокурором частини матеріалів кримінального провадження, на які прокурор посилається у обвинувальному акті, як на докази причетності ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення, то вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки усі матеріали кримінального провадження були у встановленому законом порядку відкриті стороні захисту, протоколи допитів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які містяться в матеріалах кримінального провадження, складені у встановленому законом порядку, відповідають формі, визначеній законом, а зазначені свідки будуть безпосередньо допитані в ході судового розгляду кримінального провадження, що відповідає принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів, передбаченому ст. 23 КПК України.

У матеріалах кримінального провадження міститься копія рішення виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів від 26.06.1990 № 116, на «нечитабельність» якого посилається захисник у своєму клопотання про повернення обвинувального акту. Водночас, прокуратурою у зв`язку із низькою якістю рішення, що пов`язане із прийняттям останнього більше ніж 19 років тому, витребувано та долучено до матеріалів кримінального провадження належним чином завірений витяг із указаного рішення, що стосується земельних ділянок саме на території Лип`янської сільської ради Шполянського району, зі змістом якого ознайомлено сторону захисту.

Крім того, вказує прокурор, в реєстрі матеріалів досудового розслідування містяться відомості про залучення представника потерпілої сторони у кримінальному провадженні (на підставі постанови про визнання представника від 04.06.2019), що також свідчить про безпідставність тверджень захисника ОСОБА_10 , викладених у клопотанні.

Не відповідає дійсності також і посилання захисника ОСОБА_10 у клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору на те, що Департамент культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації, який є потерпілою стороною у кримінальному провадженні не є юридичною особою, а тому не може бути визнаним потерпілою стороною у провадженні. Так, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департамент культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації є юридичною особою, якій присвоєно код 40270297.

Щодо твердження захисника ОСОБА_10 про неможливість повторного притягнення особи до юридичної відповідальності за вчинення одного і того ж правопорушення, прокурор вказує, особа може бути притягнена за правопорушення до різних видів відповідальності зокрема нести цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність.

Також, вказує прокурор, в ухвалі про повернення обвинувального акту від 04.12.2019 з приводу формулювання в обвинувальному акті місця вчинення кримінального правопорушення суд вказує, що місце вчинення кримінального правопорушення вказано в обвинувальному акті, як «земельні ділянки, що розташовані в адміністративних межах Лип`янської сільської ради Шполянського району за межами населеного пункту», однак дане формулювання, на думку суду, не є визначенням місця вчинення злочину, так як не містить ані кадастрового номеру самих земельних ділянок, ані будь-яких ідентифікуючих ознак, які б вказували на місце розташування розораних курганів.

Водночас, прокурор зазначає, що в обвинувальному акті чітко вказано площі, територіальне розташування, перебування поза межами населеного пункту щодо земельних ділянок, самовільне зайняття яких інкримінується органом досудового розслідування ОСОБА_10 , а також зазначені земельні ділянки конкретизуються шляхом посилання на розміщення на них курганів із зазначенням їх номерів. Тобто, у обвинувальному акті максимально конкретно із урахуванням зібраних в ході досудового розслідування доказів, у тому числі - картографічних матеріалів із відображенням на них даних земельних ділянок та пам`яток культури, розташованих на них, зазначено, що ОСОБА_10 здійснив самовільне зайняття земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології, а саме - курганна група: у межах земельної ділянки загальною площею 6,8 га розташовані курганні насипи № 9, 10, 11; у межах земельної ділянки 5,1 га, розташовані курганні насипи № 13, 14; в межах земельної ділянки 13,4 га розташовані курганні насипи №16, 17, 18, які є пам`ятками археології та взяті на державний облік у складі курганної групи із 24 курганів, відповідно до рішення Черкаського обласного виконавчого комітету № 116 від 26.08.1990 «Про доповнення списку пам`яток археології області, що перебувають під охороною держави».

Таким чином, вказує прокурор, розгляд судом під час підготовчого судового засідання клопотання сторони захисту про повернення прокурору обвинувального акту з урахуванням усіх вищеперерахованих тверджень, які прокурору довелося спростовувати на стадії підготовчого судового засідання, та прийняття за результатами розгляду даного клопотання судового рішення про повернення прокурору обвинувального акту свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства та є підставою для скасування незаконного рішення суду.

З огляду на вищевикладене, судом незаконно повернуто обвинувальний акт прокурору, оскільки під час його складання та затвердження слідчим та прокурором дотримано усіх, передбачених ст. 291 КПК України вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу з мотивів, що в ній наведені, думку захисника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 , яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Згідно ч. 1-3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Інших вимог до обвинувального акта, ніж перелічені вище, чинний КПК України не передбачає.

Дослідивши зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано повернув прокурору обвинувальний акт, оскільки його зміст відповідає положенням ст. 291 КПК України.

В обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, обвинувачення сформульовано достатньо детально, щоб можна було зрозуміти, яке саме діяння ставиться обвинуваченому у вину. Цілком зрозумілою є інформація щодо кваліфікації діяння обвинуваченого; наведений перелік доказів, які сторона обвинувачення вбачає такими, що підтверджують винуватість ОСОБА_10 ; зазначено відомості про залучення потерпілої сторони у кримінальному провадженні, яка згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є юридичною особою, що заперечує доводи сторони захисту.

Посилання місцевого суду про не відкриття прокурором частини матеріалів кримінального провадження, на які прокурор посилається у обвинувальному акті, як на докази причетності ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення, то вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки в суді апеляційної інстанції встановлено, що усі матеріали кримінального провадження були у встановленому законом порядку відкриті стороні захисту, протоколи допитів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які містяться в матеріалах кримінального провадження, складені у встановленому законом порядку, відповідають формі, визначеній законом.

Твердження місцевого суду про те, що в обвинувальному акті не визначено місце вчинення злочину, колегія суддів не вбачає обгрунтованою підставою для повернення обвинувального акта, оскільки, в обвинувальному акті чітко вказано площі, територіальне розташування, перебування поза межами населеного пункту щодо земельних ділянок, самовільне зайняття яких інкримінується органом досудового розслідування ОСОБА_10 , а також зазначені земельні ділянки конкретизуються шляхом посилання на розміщення на них курганів із зазначенням їх номерів.

Враховуючи наведене, колегія суддів не може погодитися з позицією суду першої інстанції, що зазначені обставини можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Тому колегія суддів вбачає апеляційну скаргу прокурора такою, що має бути задоволена.

Виходячи з указаного вище, а також керуючись ст. ст. 407, 409, 411, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 04 грудня 2019 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 , скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :