ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3151/20
Провадження № 1-в/210/211/20
У Х В А Л А
іменем України
"03" липня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника КВК-80 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , суд

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшло подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник КВК №80 подання підтримав, просив задовольнити.

Засуджений, також, просив задовольнити подання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Прокурор вважав подання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали особової справи засудженого, щоденник індивідуальної роботи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання, призначене вироком Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 14.03.2016 року, за яким останнього визнано винним за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 14.03.2016 року до дати набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 року вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2016 року залишено без змін.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2016 року набрав законної сили 11.05.2016 року.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.20177 року вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 року залишено без змін.

Відтак початок строку відбування покарання 14.03.2016 року, кінець строку 17.07.2022 року.

Згідно оцінки ступеню виправлення засудженого станом на 25.04.2020 року, зазначеної в щоденнику індивідуальної роботи з засудженим, засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення.

Згідно довідки про заохочення і стягнення ОСОБА_5 за час відбування покарання стягнень не має, має 5 заохочень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Частиною 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Крім того, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засуджених обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Разом з тим, судом взято до уваги, що переважний строк відбування покарання поведінка засудженого була пасивною, засуджений не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення, та те, що ОСОБА_5 засуджений за тяжкий злочин, перерахований строк відбування покарання за ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року за №842-УІІІ, який становить з 14.03.2016 року по 11.05.2016 року, строк, який залишився до відбуття, який становить два роки, тому, така пасивна поведінка засудженого не є позитивним прикладом та не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Повний текст ухвали оголошено 06 липня 2020 року о 10 годині 05 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1