Справа № 487/1804/20
Провадження № 1-кс/487/2167/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2020 року місто Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному 27.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суму міста Миколаєва з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному 27.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 діб без застосування застави.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 28.03.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років та раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Тобто, враховуючи покарання, яке йому загрожує у разі засудження, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а враховуючи відсутність сім`ї та утриманців, які б могли стримувати ОСОБА_5 за місцем проживання, даний ризик являється об`єктивним. Таким чином, є достатні підстави вважати, що наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України. Окрім того, ОСОБА_5 , офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що дає підстави вважати що він може продовжити свою злочинну діяльність так як у нього, враховуючи його особистість, у разі обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, зникнуть перешкоди для скоєння нових злочинів. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Всі вищевикладені обставини, вказують на те, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе гарантовано запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, про наявність яких наведено вище. Зокрема, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки, підозрюваний ОСОБА_5 незважаючи на вказане ним місце реєстрації, фактично не має постійного місця проживання, тому немає офіційних підстав вважати, що останній забезпечений житлом, у якому можливе застосування вказаного запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави не є доцільним так як останній ніде офіційно не працевлаштований та не має постійних джерел доходу. Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає йому вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, враховуючи, що вказане кримінальне правопорушення було скоєно із застосуванням насильства, наявна можливість відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлювати суму застави. Вік, сімейний стан та стан здоров`я на теперішній час ОСОБА_5 не перешкоджають її утриманню в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, наполягав на його задоволенні.
Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено, що СВ Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001032 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 березня 2020 приблизно о 18:00 годині, більш точного часу під час проведеного досудового розслідування встановити не представилось можливим, у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , між ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_7 з іншого, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, виникла сварка. В ході вказаної сварки у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_7 .

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_7 , ОСОБА_5 взяв до рук невстановлений під час досудового розслідування ніж, яким наніс один удар ОСОБА_7 в область шиї.

В результаті нанесеного удару, ОСОБА_7 помер на місці скоєння кримінального правопорушення та причиною його смерті стало проникаюче колото-різане поранення шиї з пошкодженням лівої гілки сонної артерії та верхівки лівої легені яка супроводжувалась зовнішньою та внутрішньо плевральною кровотечею та ускладнилось гострою крововтратою.

27.03.2020 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.03.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 , це, зокрема, дані: протоколу огляду місця події від 27.03.2020 року, а саме: квартири АДРЕСА_2 , де було виявлено та описано труп ОСОБА_7 ; протоколу огляду ділянки місцевості, а саме: ділянки на перехресті вулиць 3 Слобідська та Кузнецька у місті Миколаєві, де виявлено ніж зі слідами речовини схожої на кров; протоколу огляду трупа ОСОБА_7 від 28.03.2020 року у приміщенні МОБ СМЕ, де описані наявні на тілі ОСОБА_7 тілесні ушкодження; довідки судово-медичного експерта, де зазначена причина смерті ОСОБА_8 ; показань свідка ОСОБА_9 ; протоколу затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, де у ході проведення особистого обшуку було вилучено його одяг зі слідами схожими на кров.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Частиною 1 ст. 115 КК України передбачена відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, яке карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Отже, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочину, слідчий суддя вважає, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того встановлений ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 не має постійного джерела доходів, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що дає підстави вважати що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання до 15 років позбавлення волі; вік та стан здоров`я підозрюваного; відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, фактичну відсутність місця постійного проживання, відсутність у ОСОБА_5 утриманців та його сімейний стан; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного та наявність в нього судимостей.
П. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства з урахуванням дати фактичного затримання (27.03.2020 року) оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу. Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з п.2 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людей.
Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення яке спричинило смерть людини, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не вбачає правових підстав для призначення альтернативного запобіжного заходу та визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, до 25 травня 2020 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 31.03.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1