Справа № 731/353/19
Провадження 1-кс/731/13/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року смт. Варва

Слідчий суддя Варвинського

районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

володільця майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000142 від 20 липня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2020 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування накладеного ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 липня 2019 року арешту на майно автомобіль марки ВАЗ 2108, днз НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , в частині заборони користування та передачу транспортного засобу йому на відповідальне зберігання.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 посилається на те, що арешт на зазначений автомобіль накладався як на речовий доказ з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, зважаючи на необхідність проведення слідчих дій та відповідних судових експертиз. Відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 08 лютого 2020 року автомобіль перебуває у його володінні і розпорядженні. З моменту вилучення автомобіля минуло більше шести місяців. Повідомлення про підозру йому не здійснювалося. На даний час автомобіль оглянуто, сфотографовано, зафіксовано всю інформацію про сліди та пошкодження, а тому потреба в подальшому арешті транспортного засобу і перебуванні його на території Варвинського відділення поліції відсутня.

В судовому засіданні володілець автомобіля ОСОБА_4 клопотання підтримав та наполягав на скасуванні арешту з підстав, наведених у клопотанні, зазначивши, що потреба в подальшому застосуванні арешту відпала.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про день, час та місце розгляду справи телефонограмою.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Слідчий Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки автомобіль як і раніше є речовим доказом, який необхідно зберігати у незмінному стані, а ризики пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження транспортного засобу на даний час не зменшились. Пояснила, що у вказаному автомобілі зберігались предмети, за допомогою яких ОСОБА_4 вчиняв протиправні дії щодо потерпілого. Крім того, автомобіль міг зберегти на собі сліди злочину. На запитання головуючого пояснила, що автомобіль не був предметом жодного експертного дослідження.

Заслухавши володільця майна ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000142 від 20 липня 2019 року, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Встановлено, що 20 липня 2019 року до ЄРДР за №0000142 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за фактом умисного заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень поліцейському Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 , з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.345 КК України.

За фабулою справи, 20.07.2019 року близько 06 год. 30 хв. ОСОБА_4 умисно завдав тілесні ушкодження шляхом нанесення удару ногою по обличчю начальника СРПП №2 Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, лейтенанту поліції ОСОБА_6 під час виконання ним службових обов`язків.

Власником автомобіля є ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8).

Нотаріально посвідченою довіреністю від 08 лютого 2020 року ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , діючи незалежно один від одного, розпоряджатися вказаним автомобілем (а.с. 7).

20 липня 2019 року слідчим СВ Варвинського відділення поліції Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 винесена постанова про визнання автомобіля марки ВАЗ 2108, днз НОМЕР_1 , речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_8 від 29 липня 2019 року накладено арешт з метою збереження речового доказу на автомобіль марки ВАЗ 2108, днз НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 та був вилучений працівниками поліції 20 липня 2019 року, визначивши місце зберігання у Варвинському відділенні поліції Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, що за адресою: смт Варва, вул. Пилипенка, 1 (а.с. 3-6).

З матеріалів кримінального провадження №0000142 від 20 липня 2019 року вбачається, що арешт накладено з метою збереження речового доказу, проведення слідчих дій та судових експертиз; зараз триває досудове розслідування, підозра у кримінальному провадженні не пред`явлена.

З досліджених в судовому засіданні протоколів допитів потерпілого вбачається, що автомобіль ВАЗ 2109 дійсно перебував на місці події, з явними ознаками ДТП, однак, будь-які дані про те, що автомобіль зберіг на собі сліди злочину, у зазначених протоколах відсутні. Крім того, слідчим не призначено проведення в даному кримінальному провадженні експертиз, предметом дослідження яких є вказаний автомобіль. Вказівки щодо проведення слідчих дій від 29 листопада 2019 року також доручень про призначення експертиз або слідчих дій з автомобілем не містять.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя зважає, що згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07 червня 2007 року, при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

За нормою пункту 39 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (пункт 107 рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), №3202/96, ECHR 2000-I).

Визначення поняття доказів у кримінальному провадженні наведене в ч. 1 ст. 85 КПК України це фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За змістом ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зважаючи на інформацію, яку містять матеріали кримінального провадження та обставини, встановлені під час досудового розслідування, зокрема на те, що автомобіль було пошкоджено ОСОБА_4 внаслідок ДТП, коли він з`їхав у кювет, після чого ОСОБА_4 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, почав зухвало себе поводити, висловлюватися на адресу поліцейських нецензурною лайкою, наніс поліцейському ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а потім, вихопивши з автомобіля дерев`яну биту, почав погрожувати працівникові поліції нанесенням інших тілесних ушкоджень, слідчий суддя дійшов до переконання, що автомобіль може бути доказом певних обставин в даному кримінальному провадженні, однак, заборона користування вказаним автомобілем його власнику та фактичному володільцеві, зважаючи на з`ясовані обставини кримінального провадження, є на даний час обтяжливою для власника та користувача майна та неспівмірною, суспільному інтересу, та тим обставинам, які планується довести за допомогою вказаного доказу. Більш того, слідчий суддя вважає, що скасування арешту часково, та відповідно залишення обмежень щодо заборони відчуження майна, буде відповідати завданням кримінального провадження.

Зважаючи на те, що при винесенні ухвали про арешт автомобіля слідчий суддя не вказав, які саме заборони були застосовані до майна у зв`язку з його арештом, слідчий суддя виходить із застосування кожної із передбачених. При цьому, вважає за можливе скасувати арешт майна частково, задовольнивши клопотання користувача майна.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000142 від 20 липня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 липня 2019 року на автомобіль марки ВАЗ 2108, днз НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), та переданий на зберігання у Варвинське відділення поліції Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області (смт Варва, вул. Пилипенка, 1), в частині заборони користування та передати транспортний засіб на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1