Провадження № 11-кп/824/1932/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження за № 0008081 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Прокурором під час судового розгляду заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_8 у виді тримання під вартою з огляду на те, що в даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки перебував у розшуку на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, може вчинити інші злочини та впливати на свідків, які ще не допитані судом. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 травня 2020року включно, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи правильність продовження йому строку тримання під вартою, просить зменшити розмір застави. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розмір застави є занадто великою сумою для нього та близьких, оскільки з раннього дитинства фактично ріс без батьків, самостійно заробляв на життя.

Захисник на розгляд апеляційної скарги не з`явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Обвинувачений, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про його участь у апеляційному розгляді не направив.

Заслухавши доповідь судді,прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши надані копії письмових матеріалів кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

В обґрунтування ухвали суд зазначив, що на даний час існують ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що є підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, оскільки ОСОБА_8 є раніше судимою особою за вчинення злочинів проти власності, не має тісних соціальних зв`язків за місцем його реєстрації у м. Фастів Київської області, а тому, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як існують обставин, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі.

Колегія суддів вважає, що, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, наявність обвинувачення у вчиненні середньої тяжкості злочину проти власності, визначення альтернативного виду запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є виправданим, оскільки на даній стадії судового розгляду такий розмір застави, у разі її сплати, здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Розмір застави встановлений з дотриманням вимог п.1 ч. 5 ст.182 КПК України.

До апеляційної скарги не надані докази того, що визначений судом розмір застави є завідомо непомірним для обвинуваченого, тому її доводи не спростовують правильності висновків суду.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: