печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу: не з`явився,

слідчого: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 13.02.2019 про відмову у визнанні потерпілим та представником потерпілих у кримінальному провадженні № 0000027 від 18.12.2018 року,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 13.02.2019 року про відмову у визнанні потерпілим та представником потерпілих у кримінальному провадженні № 0000027 від 18.12.2018 року.

Скарга мотивована тим що, постанова слідчого суперечить вимогам кримінально процесуального законодавства, порушує права та інтереси ОСОБА_3 , який є представником ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Кримінальними правопорушеннями, які внесені до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , останньому завдано матеріальної та моральної шкоди.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримує повністю.

Слідчий до судового засідання не з`явився. Тому, слідчий суддя розглянув скаргу у його відсутність на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги з таких підстав.

Під час розгляду скарги встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 18.12.2018 року за заявою ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 КК України.

13.02.2019 року до Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві надійшла ухвала слідчого судді від 06.02.2019 року, якою зобов`язано уповноважено слідчого розглянути клопотання ОСОБА_3 від 28.01.2019 року.

Постановою слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 13.02.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_3 і представником потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою та у строки, передбачені КПК України.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення прокурора/слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, що прокурором було дотримано.

При дослідженні оскаржуваної постанови слідчим суддею встановлено, що вона винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч. 2. ст. 9 КПК України, що передбачає повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального та погоджується з висновками слідчого, враховуючи при цьому, обставини кримінального провадження та вважає, що викладені доводи ОСОБА_3 у скарзі та відповідно в його клопотанні не в повній мірі відповідають фактичним обставинам.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку про законність та обґрунтованість вимог скарги, а відтак слідчий суддя розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення вимог скарги, з залишенням оскаржуваної постанови в силі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 26, 303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 13.02.2019 про відмову у визнанні потерпілим та представником потерпілих у кримінальному провадженні № 0000027 від 18.12.2018 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1