Справа № 559/192/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду м. Дубно матеріали кримінального провадження №0001106 по обвинуваченню

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше судимого

30.01.2015 року за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 10 червня 2020 року ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області звільненого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 307 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

та угоду про визнання винуватості від 30 січня 2020 року

за участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи засудженим за вчинення корисливого злочину, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, у той час, коли відповідно до вимог ст. ст. 88, 89, та ст. 90 КК України судимість не була погашена або знята у встановленому законом порядку, повторно вчинив новий умисний, корисливий злочин проти власності.

Судовим слідством встановлено, що ОСОБА_3 19 грудня 2019 року, в нічний час, перебуваючи по вул. Млинівській в м. Дубно, Рівненської області та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю нагляду за його діями зі сторони власника та інших сторонніх осіб, шляхом пошкодження вхідних дверей, проник в середину не жилого будинку, що по АДРЕСА_2 , звідки таємно, умисно, повторно викрав бензиновий тример «Foresta» моделі «FC-43», та фотоапарат «Київ» з об`єктивом «Юпітер 8-М».

Перевівши викрадені вказані вище речі у своє протиправне володіння, ОСОБА_3 , покинув приміщення будинку ОСОБА_6 та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2146 гривень 13 копійок.

30 січня 2020 року у даному кримінальному провадженні між керівником Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості.

Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останньому, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

У відповідності до ст. 75,76 КК України сторони погодилися на звільнення від призначеного покарання ОСОБА_3 з встановленням іспитового строку на 1 рік, з покладенням на обвинуваченого обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Розглядаючи в судовому засіданні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Крім цього, частиною першою статті 472 КПК України, передбачений зміст угоди про визнання винуватості, який полягає у визначенні наступних обставин, зокрема: сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки не виконання угоди.

Прокурор в судовому засіданні, зазначила, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в обсязі обвинувачення та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки завдана злочином шкода їй відшкодована у повному обсязі, про щоподала згоду від 30.01.2020.

Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнаючи винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні в обсязі обвинувачення, повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.3 ст. 185 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Відповідно до вимог ч.2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

З урахуванням доведеності вини у вчиненному кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.185 КК України та її беззастережного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 та встановлені в ході судового розгляду пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття, сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування потерпілій заподіяної шкоди та враховуючи надання письмової згоди потерпілою на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим, суд вбачає наявність фактичних підстав для затвердження укладеної угоди про визнання винуватості.
При цьому, суд зазначає, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає притягненню до кримінальної відповідальності у вигляді покарання, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченомуОСОБА_3 не обирався
На підставівикладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
Угоду про визнання винуватості від 30 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0001106, укладену між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на ( 3) три роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням. Іспитовий термін випробування встановити строком на 1 (один) рік.

На підставі п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України під час відбуття іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ:- бензиновий тример Foresta» моделі «FC-43», та фотоапарат «Київ» з об`єктивом «Юпітер 8-М», що знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 залишити у її розпорядженні.

- один слід взуття, поміщений в спец. пакет "Національна поліція України № ЕХР 0131350, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Дубенського ВП ГУНП України -знищити.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського Апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: