Справа № 700/1206/19
Провадження № 1-кп/700/30/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 р. смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області у складі гооловуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 1-кп/700/30/20 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петраківка, Катернопільського району, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185Кримінального кодексу України,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , 14.11.2019 року близько 07 години 00 хвилин, перебуваючи поряд із житловим будинком ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на викрадення чужого майна, таємно, умисно з метою власної наживи, шляхом вільного доступу через віконну раму проник у середину приміщення майстерні звідки із однієї із кімнат даної майстерні здійснив крадіжку бухти мідного проводу загальною масою 70,8 кг, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , вартість якого згідно звіту ТОВ «ВП Вторметал» від 14.11.2019 року становить 7080,00 грн, чим заподіяв ОСОБА_4 матеріальних збитків на вказану суму.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що поєднане з проникненням у житло.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину, окрім показань самого обвинуваченого, знайшли своє підтвердження у показах потерпілого та матеріалах справи.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю та не заперечував обставин вказаних в обвинувальному акті.
У судовому засідання прокурор підтримав обвинувальний акт та просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 покарання у виді 3 роки позбавлення волі, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Потерпілий ОСОБА_4 , у судовому засіданні зазначив, що обвинувачений відшкодував завдані збитки, у зв`язку з чим претензій ні матеріальних, ні моральних не має, просив застосувати найбільш м`яку міру покарання.
За згодою учасників судового провадження, згідно ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому з`ясовано, що учасники провадження, зокрема обвинувачений, правильно розуміє зміст визнаних ним обставин, сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого немає, наслідки визнання цих обставин обвинуваченому роз`яснено.
Враховуючи визнання вини обвинуваченим, суд вважає його показання достатнім доказом вини в інкримінованому йому злочині і за таких обставин, вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченою ч.3 ст.185 КК України є доведеною.
Органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано правильно, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, за ч.3 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65-68 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Згідно ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття, сприяння розкриттю злочинів, відсутності обставин, що обтяжують покарання, кількість викраденого, думку прокурора, даних про особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Скоєний ОСОБА_5 злочин відноситься до категорії тяжких злочині.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 р. №7 (з наступними змінами і доповненнями) «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд, враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, бере до уваги те, що ОСОБА_5 вину у скоєному визнав, щиро кається, за місцем проживання характеризуються негативно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не побуває, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

За таких обставин, суд відповідно до ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, тобто, якщо він не вчинять нового злочину і виконуватиме покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а саме: речовий доказ у справі, частину бухти мідного проводу вагою 16,4 кг, яка передана на зберігання ОСОБА_6 та частину бухти мідного проводу вагою 54,4 кг, яка передана до камери зберігання речових доказів Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області, слід повернути власнику - ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,

Ухвалив:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75, п.п. 1, 2 ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ у справі, а саме: частину бухти мідного проводу вагою 16,4 кг, яка передана на зберігання ОСОБА_6 та частину бухти мідного проводу вагою 54,4 кг, яка передана до камери зберігання речових доказів Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області, повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку через Лисянський районний суд Черкаської області.

Копію вироку Лисянського районного суду Черкаської області негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1