Дата документу 07.05.2020 Справа № 336/351/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/351/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/708/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Запорізького обласного суду від 22 червня 2000 року,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_6 в режимі відео конференції з приміщенням ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4».
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2020 року, якою у задоволенні його клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено та подану заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Запорізького обласного суду від 22 червня 2000 року повернуто заявнику.
Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 звернувся із вказаною заявою з порушенням встановленого законом тримісячного строку, підстав для поновлення якого не встановлено.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд за його заявою у суді першої інстанції.
В обґрунтування свої вимог зазначає, що судом порушено його право на захист. Так, оскаржувану ухвалу він отримав через тривалий час, що порушує його право на оскарження. Крім того, судом не залучено йому захисника за рахунок держави та не розглянуто його клопотання про залучення захисника.
Окрім того, судом безпідставно відмовлено в задоволенні його клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Судом не прийнято до уваги те, що судове засідання, яке відбулось 22 червня 2000 року, проводилось за відсутності захисника, явка якого є обов`язковою.
Крім того, на його думку, участь судді у повторному розгляді справи, зокрема судді ОСОБА_9 , є порушенням закону.
Також зазначає, що приймаючи рішення, суд не заслухав його та не оцінив його доводи.
Норма закону, згідно з якою він був визнаний суб`єктом звернення до суду із відповідною заявою, набрала чинності лише 15 грудня 2017 року.

Згідно з ухвалою суду, 21 січня 2020 року до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Запорізького обласного суду від 22 червня 2000 року.
Як зазначено у заяві, вироком Запорізького обласного суду від 23 травня 1997 року ОСОБА_6 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.141, ч.ч.2,3 ст.142, ч.2 ст.118 ч.2, п. «ж» ст.93 КК України до покарання у виді смертної кари - розстрілу.
Ухвалою Запорізького обласного суду від 22 червня 2000 року покарання, призначене ОСОБА_6 вказаним вище вироком у виді смертної кари - розстрілу, було замінено покаранням у виді довічного позбавлення волі.
В поданій до суду заяві ОСОБА_6 зазначив, що ухвала Запорізького обласного суду від 22 червня 2000 року підлягає скасуванню, оскільки це рішення прийняте неповноважним складом суду, а саме суддею, який не мав права приймати участь у його винесенні в силу положень ч.4 ст.55 КПК України в редакції 1960 року.
Постановлення судового рішення складом суду, який був визначений з порушенням ч.4 ст.55 КПК України, вказує на неправильне застосування кримінального закону обласним судом, та, на думку заявника, є підставою для перегляду ухвали Запорізького обласного суду від 22 червня 2000 року за нововиявленими обставинами.
Також засуджений вважає, що ухвала Запорізького обласного суду від 22 червня 2000 року підлягає скасуванню, оскільки при ухваленні Запорізьким обласним судом вироку від 23 травня 1997 року суду не була відома та не могла бути відомою виключна обставина встановлена Конституційним Судом України неконституційність положень статті 24 Загальної частини та положення санкцій статей Особливої частини КК України, які передбачають смертну кару як вид покарання, що, на думку заявника, є підставою для перегляду ухвали Запорізького апеляційного суду від 22 червня 2000 року за виключними обставинами.
Одночасно із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Запорізького обласного суду від 22 червня 2000 року засуджений ОСОБА_6 подав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування клопотання зазначив, що процесуальний строк пропущений ним з поважних причин, якими є порушення Запорізьким обласним судом норм КПК України, його конституційних прав, захист яких строків давності не має.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу засудженого та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.460 КПК України, учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Частиною 1 ст.461 КПК України визначено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
З наданих суду матеріалів провадження вбачається, що із заявою про перегляд ухвали Запорізького обласного суду від 22 червня 2000 року ОСОБА_6 звернувся 21 січня 2020 року, тобто після спливу понад 19 років після набрання вказаним судовим рішенням законної сили.
Разом із заявою про перегляд ухвали Запорізького обласного суду від 22 червня 2000 року ОСОБА_6 подав клопотання про поновлення пропущеного строку.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що жодних поважних причин пропуску процесуального строку заявник не зазначив.
Відповідно до положень ч.3 ст.464 КПК України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка подана після закінчення строку, встановленого ст.461 КПК України, застосовуються вимоги передбачені п.3 ч.3 ст.429 КПК України.
Аналізуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність повернення заяви засудженому ОСОБА_6 відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.429 КПК України, через пропуск останнім процесуального строку і відсутністю підстав для його поновлення.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що судом порушено його право на захист, оскільки ухвалу суду першої інстанції він отримав через тривалий час, є непереконливими.
Згідно з вимогами ч.3 ст.395 КПК України, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Оскільки ухвалу суду першої інстанції було ухвалено без виклику ОСОБА_6 , то строк апеляційного оскарження для останнього обчислюється з дня отримання ним копії судового рішення.
Матеріали провадження свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 не був позбавлений права на оскарження зазначеної ухвали та реалізував своє право.
Те, що суд вирішив питання щодо поновлення процесуального строку засудженому ОСОБА_6 без участі самого засудженого та без залучення йому захисника, не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки законом не заборонено вирішення вказаного питання без виклику сторін та без участі захисника.
Відсутність вказаних осіб при вирішенні питання щодо поновлення засудженому процесуального строку не завадило суду прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Окрім того, апеляційний розгляд провадження здійснювався за участю захисника - адвоката ОСОБА_8 , та засуджений мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, проте, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі, стороною захисту не спростовані.
Доводи засудженого про те, що перегляд вказаного ним у заяві судового рішення строками не обмежено, є помилковими, з огляду на таке.
Так, за змістом ч.4 ст.461 КПК України, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами строками не обмежено лише у випадку наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення.
Проте, у заяві засудженого ОСОБА_6 про такі обставини не йдеться та порушується питання про перегляд за нововиявленими обставинами не вироку щодо нього, а ухвали Запорізького обласного суду від 22 червня 2000 року, якою йому замінено покарання у виді смертної кари на довічне позбавлення волі.
Твердження засудженого про те, що він не був обізнаний про вказане судове рішення, є непереконливим, оскільки фактично з 2000 року останній відбуває покарання саме у виді довічного позбавлення волі.
Отже, на думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено та заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Запорізького обласного суду від 22 червня 2000 року повернуто заявнику, є законною, обґрунтовано та вмотивованою.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для задоволення вказаної скарги не вбачається.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2020 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено та заяву засудженого про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Запорізького обласного суду від 22 червня 2000 року повернуто заявнику, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4