Справа 688/190/20
№ 1-кс/688/68/20
Ухвала
24 січня 2020 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , скаржника ОСОБА_5 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_5 на бездіяльність органу досудового розслідування Шепетівського ВП ГУНП У Хмельницькій області щодо невнесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань,

встановив:

ОСОБА_5 , житель с.Михайлючка Шепетівського району Хмельницької області звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування Шепетівського ВП ГУНП у Хмельницькій області, в якій просить зобов`язати внести відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань по його заяві про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.211 КК України, службовими особами Шепетівської районної ради та Шепетівської районної державної адміністрації.

Свої вимоги мотивує тим, що 11 січня 2020 року на прийомі у прокурора Шепетівської місцевої прокуратури ним було повідомлено про можливе вчинення службовими особами Шепетівської районної ради та Шепетівської районної державної адміністрації кримінального правопорушення щодо видання ними нормативно-правових актів або розпорядчих актів, які змінюють доходи та видатки бюджету всупереч встановленому законом порядку.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечували щодо задоволення поданої скарги.
Заслухавши доводи скаржника, слідчого та думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, матеріали перевірки за скаргою, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами скарги, що 11 січня 2020 року ОСОБА_5 під час перебування на прийомі у Шепетівській місцевій прокуратурі повідомив про кримінальне правопорушення. На його думку, службові особи Шепетівської районної ради та Шепетівської районної державної адміністрації вчинили кримінальне правопорушення щодо видання ними нормативно-правових актів або розпорядчих актів, які змінюють доходи та видатки бюджету всупереч встановленому законом порядку, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1.ст.211 КК України.

14 січня 2020 року керівником місцевої прокуратури вищезазначене звернення ОСОБА_5 за належністю було направлене начальнику Шепетівського ВП ГУНП у Хмельницькій області для розгляду по суті.

16 січня 2020 року за вихідним 489/124/02/2020 ОСОБА_5 надана відповідь про те, що дане звернення не вносилося в ЄРДР у зв`язку з його безпідставністю.

Відповідно до ст.2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та підпункту 1 розділу 2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що слугувати підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Слід також зазначити, що відповідно до п.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Скаржник вказав на те, що на його думку зазначені в скарзі дії підлягають кваліфікації за ч.1ст.211КК України.

Однак, відповідно до п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи, як таке, не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже, скаржнику не належить право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини. Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст.22 КПК України.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Положеннями ст.214 КПК України передбачено загальну процедуру внесення відомостей про злочин до ЄРДР.

Проте при вирішенні такого питання необхідно також застосовувати положення ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу ч.4 ст.9 КПК у разі, якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Окрім наведеного, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що завдання і функція слідчого судді, прийняття ним рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що скарга, з підстав зазначених у ній, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність органу досудового розслідування Шепетівськогго ВП ГУНП у Хмельницькій області щодо невнесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань відмовити.

Ухвала в силу ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1