Справа № 502/684/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2020 м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

кримінальне провадження,

внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000134 від 07.04.2020 р.

відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, громадянина України, одруженого, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не маючого,

який обвинувачується у вчиненні злочину,

передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у тому, що 06.04.2020 р. приблизно о 20:30, більш точного часу в ході слідства встановити не виявилось можливим, він, діючи умисно, всупереч встановленому порядку заготівлі деревини, без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів (лісорубного квитка або ордера), в порушення вимог ст. 69 Лісового кодексу України та порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо використання лісових ресурсів» від 23.05.2007 р. за № 761, самовільно для власних потреб, прибувши до лісозахисної смуги, яка знаходиться за межами села Шевченкове Кілійського району Одеської області на відстані 1400 метрів в західному напрямку від села Шевченкове в бік міста Кілія, за допомогою належної йому бензопили марки «Partner» моделі P-340S жовто-чорного кольору, не маючи спеціального дозволу, вчинив незаконну порубку двох дерев листяної породи, діаметром пеньків 45 см та 43 см. Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв шкоду державним інтересам на загальну суму 22139,94 гривень, що у двадцять і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та, як вбачається з примітки до ст. 246 КК України, є істотною шкодою.

Відповідні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками незаконної порубки дерев у лісозахисній смузі, що заподіяло істотну шкоду, тобто злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

28.04.2020 р. під час досудового розслідування між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 та було укладено угоду про визнання винуватості на підставі статей 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 246 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, зокрема, обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину; відшкодування заподіяних збитків. Вказаною угодою передбачено, що підозрюваний зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у судовому провадженні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке з урахуванням кількох обставин, що пом`якшують покарання, повинен понести ОСОБА_4 : у виді обмеження волі строком на 1 рік, від відбування якого він має бути звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені в ст. 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні та просив затвердити зазначену угоду.

Захисник в судовому засіданні вважав за можливе затвердити угоду, як таку, що відповідає інтересам обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути, серед іншого, укладена у провадженні щодо злочинів середньої тяжкості.
Судом встановлено, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення відповідно до ст. 12 КК України стосується вчинення ним злочину середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1-4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Таким чином, перевіривши дотримання сторонами вимог ст. 472 КПК України щодо змісту угоди про визнання винуватості, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого та правильному розумінні ним суті угоди та її наслідків, не встановивши передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України обставин, які б перешкоджали затвердженню угоди, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28.04.2020 р. між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 07.04.2020 р. за ч. 1 ст. 246 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 246 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді 1 року обмеження волі.

У відповідності до положень ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання, якщо він на протязі 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відраховувати з дня проголошення вироку.

Речові докази відповідно до положень ст. 100 КПК України:
-Автомобіль марки «Ford Transit Connect» сірого кольору, р.н. НОМЕР_1 та сокиру з дерев`яною ручкою, вважати повернутим законному володільцю ОСОБА_4 ;
-26 дерев`яних колод та бензопилу марки «Partner» моделі P-340S конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1