н/п 1-кп/490/295/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2020 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва обвинувальні акти, складені за результатами досудових розслідувань кримінальних проваджень № 0003902 та №0001602, за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, не одруженого, раніше судимого:

- 17.02.2014 року Корабельним районним судом м.Миколаєва, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт; - 21.05.2014 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.263, ст.70, ст.71, ст.72 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі; - 16.06.2014 року Корабельним районним судом м.Миколаєва, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

- 13.02.2019 року Корабельним районним судом м.Миколаєва, за вчинення кримінального правопорушеня, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,
З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та знову, повторно, скоїв корисливі злочини за наступних обставин. Так, 04.09.2017 року близько 00:30 години ОСОБА_3 проходив біля гуртожитку МНУ ім. В.О. Сухомлинського, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Потьомкінська, 131а, де в нього виник злочинний умисел, направлений на власне незаконне збагачення за рахунок чужого майна. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 через відкритий балкон потрапив до приміщення гуртожитку МНУ ім. В.О. Сухомлинського, яке розташоване за адресою:м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, 131а, де в подальшому піднявся на шостий поверх гуртожитку, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до кімнати 616, двері якої були прикриті, звідки таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки Samsung Galaxy Асе 4, вартістю 1200грн. та грошові кошти у сумі 300 гривень, які належали ОСОБА_6 та планшет марки Impression ImPAD 0314, вартістю 1300грн, який належав ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_3 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, та викраденим розпорядився на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1500грн. та потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1300грн.

Крім того, 23.04.2018 року у нічний час ОСОБА_3 разом з потерпілим ОСОБА_8 перебував у барі "Ясон", що розташований по вул. Адміральська, м. Миколаєва. За час перебування та сумісного вживання алкогольних напоїв у ОСОБА_3 виник злочинний намір на викрадення мобільного телефону ОСОБА_8

24.04.2018 року приблизно о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_8 направився з бару "Ясон" до магазину "Гастроном", який розташований по вул. Адміральська, м. Миколаєва. В подальшому о 02 годині 50 хвилин, потерпілий ОСОБА_8 попрямував з магазину в напрямку свого будинку по вул. Набережній у м. Миколаєві. В цей час, ОСОБА_8 підійшовши до будинку №3 по вул. Набережній у м. Миколаєві, дістав з кишені мобільний телефон та почав розмовляти, не зупиняючись. В той же час, ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного наміру на повторне, відкрите викрадення майна потерпілого, йшов йому на зустріч та вихватив з руки ОСОБА_8 мобільний телефон марки "MEISY-M3ec" сірого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належав останньому.

Після чого ОСОБА_3 побіг у сторону вул. Пушкінська, м. Миколаєва. ОСОБА_8 почав переслідувати нападника та наздогнавши його біля магазину "Дитячий одяг" по вул. Пукінська, м. Миколаєва намагався повернути свій мобільний телефон, але ОСОБА_3 подавив супротив потерпілого, та з викраденим майном втік, розпорядившись на власний розсуд, спричинивши матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 2500 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно; та за ч. 2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, пояснив, що в той день 04.09.2017 року в нічний час він, знаходячись на залізничному вокзалі, сів на маршрутку та вийшов зупинці 3 Слобідська. Зайшов до супермаркету «АТБ», купив продукти, та зрозумів, що в нього немає сумки. Він пішов до гуртожитку, тому що подумав, що сумку могли викрасти у нього студенти. Він вирішив залізти до гуртожитку, і на 6 поверсі були відчинені двері, та в кімнаті нікого не було. ОСОБА_3 вирішив викрасти з неї що-небудь, та побачив мобільний телефон, планшет і 600 гривень, які в подальшому забрав, поклав у свій пакет, і потім поїхав на вулицю Адміральську до своєї дівчини. Потім, через декілька днів, ОСОБА_3 зустрів друга, і вони заклали в ломбард викрадене по паспорту друга. В даному епізоді провину визнав повністю.

За ч.2 ст.186 КК України, заперечував свою вину. Суду пояснив, що 24.04.2018 р. приблизно о 22 годині, він знаходився в барі на вулиці Адміральській у м. Миколаєві. Він прийшов провідати свою дівчину, і вони почали розпивати алкогольні напої. Дійсно він там познайомився із потерпілим і розпивав із ним спиртні напої, але нетривалий час. Потім потерпілий пішов, а він залишився у барі. ОСОБА_3 пояснив, що також збирався йти додому, однак його зупинила продавець ОСОБА_9 . Пізніше вона приєдналася до них і вживала алкоголь. Потім, ОСОБА_3 збирався додому та купив пиво і рушив на зупинку. До нього підійшли патрульні та попросили показати документи, пояснили, що він за ознаками схожий на особу, яка підозрюється у вчиненні грабежу. Обвинувачений сказав, що потім його впізнав очевидець за кольором куртки і його привезли до райвідділку в порядку ст. 208 КПК України, і там він, оскільки був у стані сп`яніння заснув. Згодом, співробітник поліції поклав до кишені ОСОБА_3 телефон, належний потерпілому, який був виявлений під час його обшуку.

В подальшому в судовому засіданні обвинувачений вину за фактом вчинення грабежу визнав у повному обсязі, вказав, що не оспорює доказів, які підтверджують його провину в цій частині. Зазначив, що у вчиненому щиро кається.

Незважаючи на позицію обвинуваченого, його вина в інкримінованих кримінальних правопорушеннях підтверджеється наступними доказами.

Так, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, крім власного визнання своєї вини, вина ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами:

Показами потерпілої ОСОБА_6 , яка показала суду, що на момент скоєння злочину її не було вдома. Вона прийшла пізніше вночі, та до неї зайшла ОСОБА_10 і повідомила, що їх пограбували. Після цього вони викликали поліцію, були проведені відповідні слідчі дії. ОСОБА_6 повідомила що були викрадені гроші, приблизно 1000 грн., та мобільний телефон Самсунг, точної марки вказати не змогла, який їй запропонували викупити з ломбарду за власні кошти, чого вона не зробила. Також, потерпіла пояснила, що у її сусідки по кімнаті ОСОБА_10 були викрадені гроші та планшет. На слідчому експерименті обвинувачений показав все: як він пройшов до гуртожитка, піднявся на 6 поверх, показав, де лежали речі, які він викрав, а з приводу грошей нічого не говорив.

Згідно протоколу огляду місця події від 04.09.2017 року, оглянута кімната НОМЕР_3 , розташована за адресою м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 131-А, в ході огляду нічого не виявлено та не вилучено.

Як слідує із специфікації №1 до Договору про надання Фінансового кредиту під заставу майна від 09.09.2017 № 630-000003674, позикодавець (заставодержатель) повне товариство "Климчук і компанія "Ломбард капитал", відділення, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 28, надало позику ОСОБА_11 під заставу мобільного телефону, марки Samsung Galaxy Ace 4 G313H/G318/IMEI НОМЕР_4 .

Відповідно до договору про надання фінасового кредиту №ДОН024002755 від 05.09.2017, кредитодавець (Заставодержатель): Повне Товариство "Ломбард Донкредит товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Ріелті" і компанія" надав кредит ОСОБА_11 під заставу планшета Impression НОМЕР_5 .

Згідно довідки директора СПД ФО ТМ "Мобільний Вася" ОСОБА_12 , планшет Impression ImPAD 0314, б/у, станом на 04.09.2017 може бути - 1300 грн.; мобільний телефон Sumsung Galaxy Ace 4, б/у, станом на 04.09.2017 може бути 1200 грн.;

В подальшому зазначений планшет викупила із ломбарду потерпіла ОСОБА_7 та надала його працівникам поліції для огляду, що підтверджується заявою потерпілої ОСОБА_7 та протоколом огляду предмету від 26.09.2017 року, згідно якого вказаний планшет був оглянутий слідчим.

Постановою слідчого від 29.07.2017, планшет марки Impression ImPAD 0314 визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , що підтверджується зберігальною розпискою потерпілої.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення також підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 05.10.2017 року за участю ОСОБА_3 , під час якого встановлено наступне: ОСОБА_3 було запропоновано надати пояснення щодо обставин події, вчинення злочину 04.09.2017 року близько 00:30 год. ОСОБА_3 в присутності понятих та захисника пояснив, що близько 19:00 03.09.2017 він вийшов зі свого дому ( АДРЕСА_1 ) та поїхав до залізничного вокзалу з метою виїзду з м. Миколаєва до своєї дівчини. З причини відміни зустрічі, він направився з вокзалу до центру міста та вийшов з маршрутного таксі на вул. 3 Слобідська. Деякий час прогулювався по вулицям міста та вночі, близько 23:30-00:30 год. 04.09.2017 на вул. Потьомкінській побачив гуртожиток (будинок 131а), в якому раніше проживала його рідна сестра. Так як він раніше відвідував даний гуртожиток, то він пам`ятав планування кімнат і коридорів. У нього виник умисел щось викрасти. Він направився до гуртожитку та заліз до балкону, який веде до кухонної кімнати. З кухні він піднявся до шостого поверху. Там він побачив, що двері однієї з кімнат відкриті, переконавшись, що там нікого не було, та його дії непомітні, викрав з даної кімнати мобільний телефон Самсунг, планшет марки Impression ImPAD 0314 та 800 гривень. ОСОБА_3 запропоновано показати на місці події як саме він вчинив дану крадіжку, на що останній погодився. ОСОБА_3 вказав напрямок руху по вул. Декабристів до вул. Потьомкінська, на якій зауважив повернути наліво, рухаючись по вул. 2 Слобідська. Проїзджаючи буд. 131 а по вул. Потьомкінській, ОСОБА_3 попросив зупинити автомобіль. Він пояснив учасниками слідчого експерименту, що зараз знаходиться біля гуртожитку, в якому він 04.09.2017 вчинив крадіжку мобільного телефону та планшету і грошей у розмірі 800 гривень. Запросивши учасників слідчого експерименту до подвір`я біля основного входу до гуртожитку, ОСОБА_3 вказав на доріжку, яка веде за будинок праворуч, пояснивши, що за кутом наявний балкон на другому поверсі з решіткою, уточнивши що саме до нього він заліз 04.09.2017р. Потім ОСОБА_3 продемонстрував яким чином він заліз до балкону: збирався до нього, впираючись ногами і рукками об стіни. Далі ОСОБА_3 провів учасників експерименту до другого поверху гуртожитку, завів до приміщення, пояснивши що знаходиться в кухні, куди зайшов з балкону. Також, ОСОБА_3 відповів, що кімната, де він викрав речі знаходиться в іншому блоці, до якого можна дістатись через перший поверх, пройшовши хол та піднявшись потім на шостий поверх. Після чого ОСОБА_3 провів учасників експерименту до кімнати 616, пояснивши, що за дверима знаходиться невелике приміщення, схоже на кухню, зліва якого знаходиться вхід до спальні з двома ліжками по обидві стіни (ліворуч та праворуч відносно входу), а в кінці кімнати наявний письмовий стіл. Було запропоновано зайти до приміщення, та в ході цього виявлено повний збіг обстановки з описом ОСОБА_3 .

Далі, ОСОБА_13 пояснив, що на ліжку, яке знаходиться праворуч лежав планшет чорного кольору марки Impression. Після цього вказав на письмовий стіл в кінці кімнати, пояснивши, що на ньому лежав мобільний телефон білого кольору марки Самсунг та 800 гривень, які ОСОБА_3 викрав 04.09.2017р. близько 00.30 години. Після цього, ОСОБА_13 пояснив, що вийшов з кімнати тим же шляхом, спустившись з балкону.

При цьому протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, від 30.09.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 , впізнав ОСОБА_3 на фотознімку №3, як свого знайомого, з яким вони навчались у школі, та який 05.09.2017 року та 09.09.2017 року просив його закласти в ломбард на своє ім`я планшет і мобільний телефон, суд не бере до уваги, оскільки свідок ОСОБА_11 не був безпосередньо допитаним у судовому засіданні, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілої та обвинуваченого, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, а саме - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, підтверджується наступними доказами:

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що в ніч з 23 на 24 квітня 2018 р. відпочивав з друзями в барі, зустрів чоловіка, який представився ОСОБА_14 , та запропонував йому випити. Вони разом випивали деякий час, після цього він дав йому 6 цигарок та пішов додому. Йдучи по дорозі додому, він розмовляв по телефону і в цей час до нього підбіг чоловік та вихопив телефон з рук, ОСОБА_8 побіг за ним, і побачив як той забіг до магазину, схопив пляшку і розбив її, і обвинувачений хотів замахнутися на нього. Потерпілий одразу ж впізнав нападника, це був ОСОБА_3 , з яким вони розпивали спиртні напої. Потім потерпілий забіг до бару, де розпивали спиртне, та попросив ОСОБА_15 викликати поліцію.

Коли під`їхала патрульна поліція, він сів у машину, вони їздили по місту, коли повідомили, що затримана особа, схожа на нападника.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що в 23.04.2018 р. він разом з іншими патрульними в автомобілі патрулював у Заводському районі м. Миколаєва. Вночі поступив виклик по лінії 102, і він рушив на допомогу, зустрів чоловіка, який за загальним ознаками був схожим на ОСОБА_3 . Патрульні його зупинили та запропонували йому показати, що знаходиться у нього в кишенях. Тобто провели поверхневий огляд. При цьому його не обшукували. ОСОБА_3 добровільно показав що у нього знаходиться в кишенях, а також у нього була барсетка. Пізніше до них під`їхали колеги з потерпілим, який чітко вказав на особу обвинуваченого. У потерпілого та обвинуваченого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_15 повідомила суду, що в перший робочий день вона вийшла на стажировку в магазин (бар), та бачила потерпілого, який знаходився весь день там. У вечорі приблизно о 23:00 год. підійшов ОСОБА_3 , і вони сиділи та випивали в компанії разом з дівчатами, вони замовляли алкоголь, відпочивали. Приблизно о 00.00 год ОСОБА_3 приніс сумку та залишив її у неї на прилавку. Потерпілий сказав, що збирається їх залишити, а ОСОБА_3 сказав їй зупинити його, на що вона відмовилась. Приблизно через 20 хвилин вона вийшла покурити і побачила як біжить ОСОБА_3 , як він розбив пляшку та побіг в сторону вул. Потьомкінської. До неї підійшов потерпілий і сказав, що ОСОБА_3 його вдарив та викрав мобільний телефон, попросив викликати поліцію. Патрульна поліція приїхала приблизно через 5 хвилин, забрали потерпілого та вирушили шукати обвинуваченого.

Покази свідка її заявою від 24.04.2018 року, за якою вона добровільно видала свій мобільний телефон працівникам поліції для проведення огляду.

Протокол від 24.04.2018 свідчить про проведення огляду мобільного телефону, належного свідку ОСОБА_15 . При відкритті журналу дзвінків вихідними є: час 02.55 - абонент 102, час 03.09 год. - абонент 102. Відповідно до зберігальної розписки ОСОБА_17 отримала від слідчого свій мобільний телефон.

Покази потерпілого ОСОБА_8 про вчинений щодо нього грабіж підтверджуються протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.04.2018 р., згідно якого потерпілий зазначив, що 24.04.2018р. о 02:00 годині, невстановлена особа, знаходячись біля буд. 1 по вул. Набережній в м. Миколаєві відкрито заволоділа мобільним телефоном Meizu M35 вартістю 2500 грн., належний ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_18 повідомив, що зможе впізнати особу, так як він йому наглядно знайомий, і представився на ім`я ОСОБА_14 .

В подальшому потерпілий ОСОБА_8 впізнав за фотознімками ОСОБА_3 , як особу, яка 24.04.2018 р. приблизно о 02:00 у дворі будинку №1 вул. Набережної у м. Миколаєві, відкрито заволоділа мобільним телефоном Meizu M35 вартістю 2500 грн., що підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.04.2018 року.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.04.2018 р. слідує, що ОСОБА_3 було затримано на підставі ст. 208 КПК України, оскільки безпосередньо після вчинення злочину потерпілий вказав на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Під час огляду у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено мобільний телефон Meizu M35.

Згідно протоколу огляду від 24.04.2018р., мобільний телефон Meisy-M3ec сірого кольору, який було вилучено в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_3 , був оглянутий, При відкритті задньої панелі було вилучено акумулятор та на внутрішній панелі є вибиті ІМЕІ, перший: НОМЕР_6 , другий: НОМЕР_7 . Далі номера ІМЕІ співпадають з номерами ІМЕІ з документів, які надав потерпілий ОСОБА_8 .

З виписки №996 від 24.04.2018 із медичної карти хворого слідує, що ОСОБА_3 встановлено діагноз - гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю (Alcotesterf6810-1,41%).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.04.2018 року за участю свідка ОСОБА_15 , встановлено, що остання впізнала чоловіка на фото №2 за формою обличчя, щетині на обличчі та шраму на щоці, як особу, яка була 24.04.2018 р. в нічний час в приміщенні бару по вул. Адміральській у м. Миколаєві, та зі слів потерпілого, пограбував його у проміжок часу з 02.30 до 02.55, а в 03.00 повернувся до кафетерію за барсеткою. Згідно слідчої довідки, на вказаному фото забражений ОСОБА_3 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 03.05.2018 року, потерпілий пояснив, що саме поряд будинком №3 на вул. Набережній у м. Миколаєві ОСОБА_3 йшов йому на зустріч. В цей же час потерпілий розмовляв по телефону, який тримав біля вуха. ОСОБА_3 вихватив з руки потерпілого мобільний телефон та побіг по вул. Набережній, потім повернув на вул. Пушкінська м. Миколаєва. При цьому потерпілий зауважив, що це було 24.04.2018 року близько 02:50 год. Після пояснень потерпілий показав напрямок по вул. Набережній до будинку №1 та зазначив, що трохи не дійшов до свого місця мешкання. Потім усі учасники пройшли по вул. Набережній та завернули за ріг на вул. Пушкінська та підійшли до магазину дитячого одягу, де потерпілий пояснив, що на цьому місці він догнав ОСОБА_3 та схопив його за руку, але ОСОБА_3 вирвався та побіг в сторону зупинки. Потім усі учасники експерименту пішли у напрямку зупинки громадського транспорту, де ОСОБА_8 вказав на бар «Ясон», де пояснив, що 24.04.18 року він розпивав алкоголь разом з ОСОБА_3 , та саме з цього бару він вийшов та пішов додому. Після цього потерпілий пояснив, що повернувся до бару з метою викликати поліцію.

Протоколом огляду місця події від 03.05.2018 року оглянуто місцевість на вул. Набережній у м. Миколаєві. В ході огляду нічого не виявлено та нічого не вилучено.

В постанові від 03.05.2018 року уточнено час скоєння злочину - 02.50 годин, та місце - АДРЕСА_2 .

Постановою від 03.05.2018 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження мобільний телефон марки «MEISY-M3ec» сірого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 .

Відповідно до зберігальної розписки від 03.05.2018, ОСОБА_8 отримав від слідчого вищевказаний телефон на відповідальне зберігання.

Згідно довідки директора ФОП " ОСОБА_19 " від 26.05.2018, мобільний телефон марки "Meizy-M3ec", б/у, станом на 24.04.2018 може становити - 2500 грн.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілого, свідків та обвинуваченого (які дані в ході останнього судового засідання щодо визнання своєю вини), оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.
Дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України суд кваліфікує як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Твердження обвинуваченого надані в судовому засіданні про те, що він вчиняв грабежу, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.
Так, потерпілий дав свідчення, згідно яких обвинувачений відкрито викрав у нього мобільний телефон. Аналогічні свідчення, зі слів потерпілого, надала свідок ОСОБА_15 . Вказані свідчення також узгоджуються з проведеним слідчим експериментом за участю потерпілого та тим фактом, що у обвинуваченого при затриманні був виявлений мобільний телефон потерпілого.
Потерпілий та свідок не перебувають в неприязних стосунках з обвинуваченим та не мають підстав його оговорювати, тому у суду не має підстав сумніватися в їх правдивості. Оскільки покази потерпілого доповнюються показами свідків та іншими доказами, у суду не має підстав для сумніву в правдивості свідчень потерпілого.
Початкові доводи обвинуваченого про те, що йому підкинули мобільний телефон працівники поліції, крім його показів у судовому засіданні 15.01.2020 року, де він повністю визнав факт вчинення грабежу, спростовуються і висновком службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни працівниками Центрального ВП ГУНП області від 27.06.2019 р., згідно якого дисциплінарна комісія вважала за необхідне подальше службове розслідування припинити. Відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування вважати такими, що не підтвердилися.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисні тяжкі злочини, його особу, а саме те, що він є раніше судимим за скоєння корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно, скоїв корисливі злочини, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Крім того, висновком судово-психіатричного експерта №191 встановлено, що ОСОБА_3 на момент скоєння кримінального правопорушення 24.04.2018 року і на теперішній час будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом не страждав і не страждає. Він міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Висновком судово-психіатричного експерта №387 від 29.11.2017 встановлено, що ОСОБА_3 не страждав психічним захворюванням в період часу, до якого не відноситься інкриміноване йому діяння. При вчиненні інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. ОСОБА_3 не перебував в момент злочину в тимчасовому хворобливому стані, він міг давати собі звіт у своїх діях та керувати ними. ОСОБА_3 не страждає психічним захворюванням в даний час. Він може давати собі звіт у своїх діях та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує.

Крім того, суд враховує обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно досудової доповіді, підготовленої інспектором Центрального районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_20 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється, як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, виправлення особи не можливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, та за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК Украни також, у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті. Таке покарання суд вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчинених ним злочинів.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточно слід призначити покарання шляхом часткового складання призначених покарань.

При цьому, зважаючи на те, що ОСОБА_3 засуджений вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.02.2019 року за ч.3 ст.185 КК України - до 3 років позбавлення волі, суд, відповідно до вимог ч. 4 ст.70 КК України, вважає необхідним призначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань.

При цьому підстав для застосування ст.ст. 69 та 75 КК України, суд не вбачає. Речові докази, а саме:

- планшет марки Impression ImPAD 0314, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 - вважати переданими за належністю власнику, та

- мобільний телефон марки "MEISY-M3ec" сірого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 - вважати переданими за належністю потерпілому ОСОБА_8 .

Цивільні позови по справі не заявлені. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання :

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом частково складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.02.2019 р. за ч.3 ст. 185 КК України, остаточно призначити покарання у виді 4 років 10 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обліковувати з 24.04.2018 р.
Речові докази, а саме: планшет марки Impression ImPAD 0314, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , мобільний телефон марки "MEISY-M3ec" сірого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 - вважати переданими за належністю потерпілому ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1