16.03.2020
справа № 642/1442/20
провадження № 1-кс/642/540/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.):
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харків клопотання слідчого Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000616, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
16.03.2020 року слідчий Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим з прокурором Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 із клопотанням про арешт майна, а саме на тимчасово вилучене майно у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час огляду місця події від 13.03.2020 року, проведеного за адресою м. Харків, вул. М.Маліновського,1, в актовому залі, а саме: мобільний телефон марки «Vernee», в корпусі чорного кольору, IMEI 1- НОМЕР_1 , IMEI 2- НОМЕР_2 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.03.2020 до чергової частини Холодногірського ВП надійшла заява ОСОБА_6 про те, що 12.03.2020 близько 16:00 невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , таємно, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку мобільного телефону «Vernee», що належить ОСОБА_6 .

Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України, 13.03.2020 року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000616, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

На підставі вищевикладеного у слідства виникла необхідність у накладанні арешту на тимчасово вилучене майно у ході проведення огляду місця події, проведеного за адресою м. Харків, вул. М.Маліновського,1, в актовому залі, з метою встановлення фактичних власників зазначених вище речей та осіб, котрі вчинили крадіжки даних предметів.

Таким чином, у органа досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказане майно у вигляді речей і документів відповідає критеріям, зазначеним у п.п.1,3,4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є підшуканими, виготовленими, пристосованими та використаними як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, які зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Суд, вислухавши слідчого ОСОБА_3 , який підтримав клопотання, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Власник майна у судове засідання не з`явився. Надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Не заперечує проти накладення арешту. Суд вважає можливим розглянути клопотання у відсутності власника майна на підставі ч.1 ст.172 КПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки «Vernee», в корпусі чорного кольору, IMEI 1- НОМЕР_1 , IMEI 2- НОМЕР_2 , тимчасово вилучений у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час огляду місця події від 13.03.2020 року, проведеного за адресою м. Харків, вул. М.Маліновського,1, в актовому залі.

Передати мобільний телефон марки «Vernee» на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали суду доручити СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1