Справа № 478/569/20 Провадження № 1-в/478/115/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2020 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до нового закону та застосування положень ч.5 ст.72 КК України,
Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває кримінальне покарання в Державній установі «Казанківська виправна колонія (№93)» Миколаївської області звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання про приведення вироку, за яким його було засуджено, у відповідність до законодавства та застосування положень ч.5 ст.72 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що його крім іншого, засуджено за злочин, передбачений ст.185 КК України, з 01.01.2020 року до законодавства України були внесені зміни, які виключили кримінальну відповідальність за злочин вчинений засудженим, а саме збільшено вартість майна, за викрадення якого настає кримінальна відповідальність, та сам злочин віднесено до легкого (дрібного) правопорушення, за який передбачається адміністративна відповідальність. Також засуджений зазначив, що він перебував в СІЗО з 12.12.2017 року по 12.12.2018 року, а тому це строк підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В судове засідання засуджений та представник Казанківської ВК № 93 не прибули, просили розглядати клопотання без їх участі.
Прокурор клопотання засудженого просив задовольнити частково, в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з 25.07.2018 року по 13.11.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши думку прокурора, розглянувши клопотання та дослідивши особову справу засудженого, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини 1 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що вироком Братського районного суду Миколаївської області від 02.05.2018 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області, ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислюється з 12 грудня 2017 року.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 28.08.2018 року, вирок Братського районного суду Миколаївської області від 02.05.2018 року залишено без змін.
Вирок Братського районного суду Миколаївської області від 02.05.2018 року набрав законної сили 28.08.2018 року, відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.

Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 12.10.2018 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Братського районного суду Миколаївської області від 02.05.2018 року, ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислюється з 12 грудня 2017 року.

Вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 12.10.2018 року, набрав законної сили 13.11.2018 року, відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.

Згідно витягу з протоколу від 28.11.2018 року № 29/4, засудженому ОСОБА_4 для відбування покарання визначено Державну установу «Казанківська виправна колонія (№93)» Миколаївської області.

Дійсно, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» передбачено внесення змін до деяких законодавчих актів, зокрема, статтю 185 КК України, де слова «від п`ятдесяти до ста» викладені в абзаці другому частини першої вказаної статті замінено словами «від однієї тисячі до трьох тисяч», а слова «або позбавленням волі на строк до трьох років» - словами «або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Проте, Законом України «Про внесення зміни до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» встановлено, що цей закон набирає чинності з 1 липня 2020 року.

За таких обставин, зміни законодавства на яких наголошує засуджений ОСОБА_4 на момент розгляду судом поданого ним клопотання не відбулись.

Що стосується кваліфікації крадіжки за видами відповідальності (адміністративної чи кримінальної), - суд зауважує та звертає увагу засудженого, що відповідно до статті 51 КУпАП (в чинній редакції на момент розгляду судом клопотання засудженого), визначено, що крадіжка чужого майна вважається дрібною (що усуває ознаки саме кримінального правопорушення та кримінальну відповідальність), якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 210,20 грн.

Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» був збільшений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що обумовило збільшення вартості викраденого майна до 210,20 грн., що тягне кримінальну відповідальність.

Разом із тим, на час вчинення злочину засудженим ОСОБА_4 , а також ухвалення відносно нього обвинувальних вироків за якими він на теперішній час відбуває кримінальне покарання у ВК № 93, стаття 185 КК України, яка встановлювала злочинність і караність діяння за вчинення крадіжки, не змінювалася.

Сам Закон України «Про Державний бюджет на 2020 рік» не є законом про кримінальну відповідальність, а тому його прийняття не поліпшило становище засудженого ОСОБА_4 , що відповідає роз`ясненню, яке міститься в рішенні Конституційного Суду України від 19.04.2000 року у справі № 1-3/2000 (справа про зворотну дію кримінального закону в часі).

З наведеного суд приходить до висновку, що доводи засудженого ОСОБА_4 про зміну в законодавстві, що викликає необхідність приведення у відповідність до нової редакції закону вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 12.10.2018 року не знайшли свого підтвердження, а клопотання засудженого про звільнення з ВК №93 в цій частині, є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Розглядаючи клопотання засудженого в частині зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, суд приходить наступного висновку.

Частиною 5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, було передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення за дві дні позбавлення волі.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч.5 ст.72 КК України викладено у такій редакції "Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Зазначені права та свободи людини і громадянина мають своє відображення у положення ст.5 КК України. Так, ч.2 цієї статті передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі №663/537/17, положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших покарань передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розуміння ч.2 ст.4 КК України.

Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. У такому разі Закон № 838-VIII має переживаючи (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046- VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 вчинив злочини в 2015 році, за які його в подальшому було засуджено вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 12.10.2018 року.

За такого, під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 25.07.2018 року, було зобов`язано начальника Миколаївського СІЗО, тимчасово залишити ОСОБА_4 в умовах СІЗО, до закінчення розгляду кримінального провадження Новобузьким районним судом Миколаївської області.

З огляду на наведене, відповідно до положень ч.5 ст.72КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року) засудженому ОСОБА_4 слід зарахувати у строк покарання у виді позбавлення волі, строк його попереднього ув`язнення з 25.07.2018 року по день набрання вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 12.10.2018 року законної сили, тобто по 13.11.2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

П о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині приведення вироку у відповідність до нового закону, відмовити.

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині застосування положень ч.5 ст.72 КК України, задовольнити частково.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати у строк відбуття призначеного судом покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.07.2018 року по 13.11.2018 року (включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Копію ухвали направити до Казанківської виправної колонії (№93) УДПтС України в Миколаївській області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня оголошення ухвали, для засудженого протягом 7 днів, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1