Категорія: ст. 45 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0004190 ОСОБА_9 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.04.2020 щодо ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 02.11.2019 близько 15 години, перебуваючи поряд із пішохідним переходом по пр. Соборності від ТЦ «Гостинець» до будівлі Луцького міського відділу реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області, що знаходиться за адресою: м. Луцьк пр. Соборності, буд.18, та зупинкою громадського транспорту, що є громадським місцем, діючи з прямим умислом, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи встановлені у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, бажаючи возвеличитись за рахунок приниження іншої людини, використовуючи як малозначний привід для конфлікту той факт, що на його думку, потерпілий ОСОБА_10 як пішохід не надав йому перевагу в русі, як водію автомобіля марки «Opel Vivaro» та демонструючи власну зверхність, усвідомлюючи, що його дії відбуваються в умовах очевидності для інших людей, а також протиправний характер своїх дій, які супроводжувались особливою зухвалістю, умисно наніс 2 удари кулаками обох рук у голову потерпілого ОСОБА_10 , від чого останній втратив рівновагу та впав на землю. У подальшому, ОСОБА_10 намагався підвестися, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, вперто не припиняючи свої хуліганські дії, наніс близько 4 ударів обома руками в область голови та грудної клітки потерпілого ОСОБА_10 .

Таким чином, вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи в ділянці 7-го зуба справа та 8-го зуба зліва; струсу головного мозку; вдавленого фрагментарного перелому зовнішньої стінки лобної пазухи справа з посттравматичним фронтитом, етмоїдитом і гайморитом обох пазух; обширних зливних синців в ділянці правої та лівої щоки з переходом на підщелепові ділянки, на ліву та праву бокові поверхні шиї, підборіддя, передню поверхню шиї та передню поверхню грудної клітки, ліву надключичну ділянку; синців на передній поверхні лівого передпліччя та на передньо-зовнішній поверхні лівого плеча; крововиливу та поверхневої ранки під слизовою оболонкою верхньої губи зліва.

Згідно з висновком судово-медичного експерта №848 від 19.11.2019 подвійний перелом нижньої щелепи та вдавлений фрагментарний перелом зовнішньої стінки лобної пазухи справа з посттравматичним фронтитом, етмоідитом і гайморитом обох пазух відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби; струс головного мозку до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше шести діб; синці та крововилив із ранкою слизової оболонки верхньої губи до категорії легких тілесних ушкоджень.

Захисник ОСОБА_11 подав письмове клопотання про закриття даного кримінального провадження на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Ухвалою суду, що оскаржується, клопотання захисника задоволено.

Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст.296 ч.1 КК України, на підставі ст.45 КК України, в зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ст.296 ч.1 КК України постановлено закрити.

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції. Вважає, що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням місцевим судом вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло безпідставне звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Посилається на те, що суд першої інстанції, не врахував відсутність пом`якшуючих обставин, передбачених ст.66 КК України, в обвинувальному акті відносно обвинуваченого ОСОБА_12 та відсутність двох обов`язкових складових дійового каяття - щирого каяття обвинуваченого та активного сприяння розкриттю злочину. Так, ОСОБА_7 під час проведення досудового розслідування вини в інкримінованому злочині не визнавав, жалю з приводу вчиненого не висловлював, власну поведінку не осуджував, збитків потерпілому не відшкодував, не сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину, будь-якої допомоги в установленні невідомих обставин справи не надав.

У запереченні захисник ОСОБА_11 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, виклав основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, яка підтримувала подану апеляційну скаргу і просила скасувати рішення місцевого суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували подану апеляцію і просили ухвалу суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

На думку апеляційного суду, ухвала, постановлена судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 вказаним вимогам закону відповідає.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 45 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду, що також узгоджується з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності».

Встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

ОСОБА_7 у порядку ст.89 КК України не судимий, свою вину визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував завдані збитки потерпілому, у зв`язку з чим останній не заперечував щодо задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в порядку ст.45 КК України.

Апеляційний суд вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, місцевий суд безпідставно звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, з огляду на те, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування вини в інкримінованому злочині не визнавав, збитків потерпілому не відшкодував та не сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на один із загальних засад кримінального провадження, що передбачена статтею 23 КПК України - безпосередність дослідження показань, речей і документів, який дотримано місцевим судом при ухваленні судового рішення щодо ОСОБА_7 ..

Так, відповідно до положень ч.1 ст.23 КПК України місцевий суд в судовому засіданні отримав показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому, що проявилось у повному відшкодуванні збитків потерпілому.

Твердження апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування не встановлено пом`якшуючих покарання обставин, а місцевим судом такі обставини встановлено безпідставно, не заслуговують на увагу, так як не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, виходячи із системного аналізу положень ст.23 КПК України та ст.65 КК України, суд вирішує в нарадчій кімнаті чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, і які саме.

А тому доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне визначення судом обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , не заслуговують на увагу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд ,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.04.2020 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: