Єдиний унікальний номер 341/2100/19
Номер провадження 1-кп/341/103/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2020 року м. Галич

Галицький районний суд Івано - Франківської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галичі кримінальне провадження № 0000339 від 26.10.2019 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, з середньою освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, громадянина України, не
судимого:
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, суд,- встановив:
ОСОБА_7 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, при наступних обставинах.

Приблизно о 21 год., 25.10.2019 р., обвинувачений спільно із своїми друзями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , на легковому автомобілі марки "Volkswagen Passat", реєстраційний НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_12 та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , приїхали до Будинку Культури "Прометей", що знаходиться по вул.Міцкеича,47, в м. Бурштин Івано-Франківської області, де відпочивали, розпиваючи алкогольні напої. Після закінчення розпивання спиртного, вищевказані особи вирішили продовжити свій відпочинок у кафе "Козирна карта", що у м. Бурштині, і всі разом направились до вказаного розважального закладу. Приблизно о 23 год. 30 хв., прибувши до кафе "Козирна карта", потерпілий залишив наявний у його користуванні транспортний засіб на площадці неподалік від входу на територію закладу і, разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 зайшли всередину в приміщення, де упродовж кількох наступних годин спочатку разом, а в подальшому кожний окремо проводили свій вільний час.
Близько 3 год., 26.10.2019 р., ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вирішив піти додому і, знаючи, що на площадці перед входом у розважальний заклад знаходиться наявний у користуванні ОСОБА_6 автомобіль марки "Volkswagen Passat", вирішив незаконно, без відома та згоди користувача, заволодіти даним транспортним засобом, щоб доїхати до місця свого постійного проживання.
Для приведення свого злочинного наміру до виконання ОСОБА_7 , скориставшись тим, що потерпілий знаходився всередині розважального закладу, приблизно о 3 год. вийшов із кафе на площадку для стоянки автомобілів, та пересвідчившись, що поблизу нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вищевказаного транспортного засобу. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажання їх настання, обвинувачений, реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, за допомогою пальців рук відчинив водійські дверцята, у яких був зламаний замок і, які легко можна було відчинити, та, отримавши вільний доступ до салону автомобіля, сів за його кермо. В подальшому ОСОБА_7 віднайшов в бардачку автомобіля дублікат ключів, за допомогою яких запустив двигун і, заволодівши таким чином вказаним транспортним засобом, середня ринкова ціна якого згідно висновку експерта №СЕ-19/109/26157 АВ/19 від 28.11.2019 р. становить 84084 грн., почав переміщатися з місця попереднього знаходження транспортного засобу у напрямку свого будинку.
ОСОБА_7 , виїзджаючи із площадки для стоянки транспортних засобів, побачив ОСОБА_10 , який саме в цей час вийшов на вулицю, та запропонував йому свої послуги у доставці останнього додому. ОСОБА_10 , який на той час також перебував у стані алкогольного сп`яніння та не усвідомлював злочинних намірів свого знайомого, погодився на його пропозицію та сів на заднє сидіння вищевказаного транспортного засобу. Обвинувачений, в подальшому відвіз додому, на АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 та доїхав до місця свого постійного проживання, по АДРЕСА_3 , залишив викрадений автомобіль та пішов до свого помешкання.

В ході судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_7 з другої сторони укладено угоду про примирення від 21 травня 2020 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Із змісту угоди про примирення вбачається, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України визнає, жодних претензій матеріального чи морального характеру потерпілий до обвинуваченого не має. Сторони дійшли згоди, що за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 8 500,0 грн.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, погодження відшкодування шкоди завданої злочином, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін. У судовому засіданні обвинувачений визнав вину повністю та підтвердив фактичні обставини справи. Обвинувачений та потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти затвердження угоди про примирення, укладену між підозрюваним та потерпілим, оскільки така відповідає вимогам закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
В силу ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_7 обгрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України, вчинене ним кримінальне правопорушення згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, потерпілий будь-яких претензій до обвинуваченого немає.
При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, працює не офіційно, не одружений.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, оскільки обвинувачений працює, хоча і неофіційно, має самостійний дохід, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.
Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення від 21 травня 2020 року між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_7 , яка укладена у присутності адвоката ОСОБА_8 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Судові витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи у розмірі 3611,23 грн. слід стягнути із ОСОБА_7 в дохід держави.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення від 21 травня 2020 року, що укладена між потерпілим ОСОБА_6 з одної сторони та обвинуваченим ОСОБА_7 - з другої сторони, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,0 ( вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 3611,23 грн. процесуальних витрат за проведення експертизи.
Речові докази: автомобіль марки "Volkswagen Passat", реєстраційний НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_12 , перебуває у користуванні потерпілого ОСОБА_6 та зберігається на території Галицького відділення поліції Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, повернути потерпілому- ОСОБА_6 .
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення :
-обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
-потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.6, 7 ст. 474 КПК України;
-прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.
Суддя:ОСОБА_1