Номер провадження: 11-сс/813/519/20
Номер справи місцевого суду: 947/6250/20 1-кс/947/2966/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2020 року в рамках кримінального провадження №0000466 від 19.03.2020 року, якою відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Біла Церква Київської області, громадянина Ізраїлю, не одруженого, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зі слів маючого на утриманні двох малолітні дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000466 від 19.03.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 год. 55 хв. 17.05.2020 року із визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 168 160 грн., а також покладенням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та в зазначеному кримінальному провадження органом досудового розслідування було доведено наявність ризиків того, що підозрюваний може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків в зазначеному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також знищення, схову або спотворення речей та документів, які мають суттєве значення для встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні, що унеможливлює застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Окрім того, з урахуванням особи підозрюваного, його віку, стану здоров`я, економічно-соціального становища та того факту, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі, передбаченому для осіб, що підозрюються у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодився із оскаржуваною ухвалою слідчого судді з огляду на наступні обставини:
- органом досудового розслідування не було доведено існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України;
- слідчим та прокурором не було доведено того, що відносно підозрюваного неможливо застосувати менш суворий запобіжний захід, натомість, ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, зокрема, перебуває у фактичних шлюбних стосунках із гр. ОСОБА_10 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2009 та 2017 р.н., постійне місце роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, матеріальна шкода злочином завдана не була, під час затримання останній добровільно видав наявні в нього психотропні речовини, а також на теперішній час співпрацює із органами досудового розслідування та надає допомогу у викритті аналогічних злочинів.
Посилаючись на вищевикладене, захисникпросить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти її задоволення; перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 20.03.2020 р. ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 50-52), а санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років із конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме в тому, що він у березні 2020 року, через мережу «Інтернет» у невстановленої особи незаконно придбав наркотичні речовини, а саме: анфітамін, марки, екстазі, канабіс, андимакристали для їх збуту на території м. Одеси, шляхом їх подальшого продажу через Інтернет замовлення невстановленим особам схильним до вживання психотропних речовин, після чого 19.03.2020 о 03 год., працівниками поліції біля ринку «Київський» який розташований за адресою: пр-кт Академіка Глушка, 14/4 в м. Одесі, було зупинено ОСОБА_8 , у якого виявлено та вилучено 2 прозорих поліетиленових пакети із речовиною зеленого кольору, а 19.03.2020 р. в період часу з 10:12 год. по 11:30 год. в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дор., 170 А, в належному йому автомобілі марки «БМВ-525», сірого кольору, д/н НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено: 12 поліетиленових пакетів з невідомою речовиною рослинного походження зеленого кольору, 12 поліетиленових пакетів з «марками», 1 поліетиленовий пакет з пігулками зеленого кольору в кількості 7 штук, 1 поліетиленовий пакет з пігулками сірого кольору в кількості 9 штук, 1 поліетиленовий пакет з пігулками оранжевого кольору в кількості 6 штук, 1 поліетиленовий пакет з пігулками біло-червоного кольору в кількості 7 штук, 1 поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною червоного кольору, 1 поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною червоного кольору, 29 поліетиленових пакетиків з невідомою речовиною білого кольору, 32 поліетиленових пакетів «zip-look» з невідомою речовиною сірого кольору (яка згідно тесту «IDentaIDT 5000 Amphetamine» являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін), предмет схожий на електроні ваги з обмеженою вагою 200 грам, які ОСОБА_8 незаконно зберігав в автомобілі для подальшого збуту.
Висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України не є предметом апеляційного оскарження в даному випадку та підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Водночас, колегія суддів не погоджується із доводами сторони захисту про недоведеність органом досудового розслідування наявності в зазначеному провадженні жодного ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на наступні обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали (а.с. 61, зворотна сторона), в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також знищити, сховати або спотворити речі та документи, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відповідальність за який передбачена лише у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна; не працевлаштований, не одружений, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки.

Що стосується висновків слідчого судді про наявність в зазначеному кримінальному провадженні ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_8 на свідків в зазначеному провадженні, апеляційний суд зазначає, що існування вказаного ризику органом досудового розслідування доведено не було та він є лише припущенням.

Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під варту.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Водночас, апеляційний суд приймає до уваги та вважає такими, що відповідають дійсності доводи захисника про те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та при затриманні добровільно видав наявні в нього психотропні речовини, проте наголошує на тому, що зазначені обставини не виключають та не зменшують існування зазначених вище доведених органом досудового розслідування ризиків.
Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце роботи, перебуває у фактичних шлюбних відносинах та має на утриманні двох малолітніх дітей апеляційний суд оцінює критично, вважаючи їх неспроможними, оскільки жодних підтверджень зазначеним обставинам захисником ні слідчому судді, ані апеляційному суду надано не було.
Апеляційний суд вважає голослівними твердження захисника про неможливість утримання підозрюваного ОСОБА_8 в умовах Одеського слідчого ізолятору у зв`язку із погрозами на його адресу та вимаганням у нього коштів іншими ув`язненими, оскільки вони не підтверджені будь-якими доказами.
Більш того, у разі звернення підозрюваного ОСОБА_8 із скаргами на дії інших ув`язнених, захисник повинен діяти в інтересах свого підзахисного в межах діючого законодавства та негайно звернутися із заявою в порядку ст. 214 КПК України.
Таким чином, враховуючи викладені вищи обставини, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу для запобігання названим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Водночас, з аналізу ухвали вбачається, що слідчий суддя в її резолютивній частині в абзаці 5 при визначенні розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу допустив помилку щодо зазначення прізвища, ім`я та по-батькові підозрюваного, зазначивши «підозрюваним ОСОБА_11 », що очевидно свідчить про технічну описку.

Положення ч. 1 ст. 379 КПК України передбачають, що суд має право за власною ініціативою виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд звертає увагу слідчого судді місцевого суду на допущену ним описку щодо зазначення прізвища, ім`я та по-батькові підозрюваного ОСОБА_8 , у зв`язку з чим рекомендує виправити зазначену помилку шляхом прийняття відповідної ухвали згідно вищенаведених приписів кримінального процесуального закону.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 379, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2020 р., якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.05.2020 року із визначенням застави в розмірі 168 160 грн. залишити без змін.

Рекомендувати слідчому судді Київського райсуду м. Одеси ОСОБА_1 виправити описку, допущену в 5 абзаці резолютивної частини ухвали від 20.03.2020 р. щодо прізвища підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4