Справа № 296/2244/20
Вирок
Іменем України

01 червня 2020 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0003278 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м.Житомирі, громадянина України, з середньо освітою, не одружений, проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу дії ст.89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.310 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, у невстановлений день та час, за невстановлених слідством обставин ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що рослина коноплі є наркотичними засобами, на прибудинковій прилеглій території будинку АДРЕСА_2 , вирішив виростити рослини роду коноплі, після чого шляхом поміщення насіння конопель в грунт розпочав їх вирощування.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , спрямований на вирощування рослин роду коноплі, здійснював їх полив та культивування, з метою їх дозрівання, чим створив умови їх безперешкодному зростанню на прибудинковій прилеглій території будинку АДРЕСА_2 , з метою доведення їх до стадії достигання та подальшого використання для власних потреб, тим самим вчинив незаконний посів та вирощування конопель.
11.07.2019 року о 07 години 29 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , в ході обшуку на прилеглій території будинку, виявлено та вилучено рослини коноплі в кількості 25 штук, які є рослинами роду коноплі та містить основний психоактивний компонент коноплі тетрагідроканабінол та суміш канабіноїдів.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному посіві та вирощуванні конопель, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.310 КК України.
17 березня 2020 року між прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст.468,469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, а саме в умисних діях, які виразились у незаконному посіві та вирощуванні конопель, за обставин викладених в обвинувальному акті і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Вказаною угодою погоджено покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 за ч.1 ст.310 КК України у виді 2 років обмеження волі. Сторони погодились застосувати до ОСОБА_4 положення ст.75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання передбачені ст.476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст.310 КК України визнав. Зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Дав згоду на застосування узгодженого покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди та просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_5 підтримав правову позицію обвинуваченого і просив затвердити вказану угоду.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджене покарання та інші передбачені угодою заходи.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.310 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд приходить висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін. Укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених ст.65 КК України.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що ОСОБА_4 судимості не має відповідно ст.89 КК України, посередньо характеризується за місцем проживання, перебуває на наркологічному обліку, примусового лікування не потребує. Обставиною, яка відповідно ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття. Обставин, які відповідно ст.67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

З врахуванням встановлених обставин кримінального провадження та особи винуватого, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі з випробуванням.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Підлягають стягненню з обвинуваченого в прибуток держави процесуальні витрати за проведення експертиз.

Питання речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 17 березня 2020 року по кримінальному провадженню №0003278 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.310 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.310 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі .

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробування, встановивши іспитовий строк на 1(один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 в прибуток держави процесуальні витрати в сумі 1256, 08 грн.

Речові докази: 25 рослин роду «коноплі», 41 рослина роду «мак снотворний», які передано на зберігання в камеру речових доказів СУ ГУНП в Житомирській області - знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1