ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/173/20 Справа № 216/7638/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргузахисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2020 року у задоволенні скарги захисника на незаконне затримання відмовлено. Клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_13 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_9 задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19 год. 14 хв. 15 березня 2020 року, з визначенням застави в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя, врахувавши особу підозрюваного ОСОБА_9 , тяжкість злочину у вчиненні якого він підозрюється, наявність обґрунтованої підозри, погодившись з існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійшов висновку, що слідчим доведено необхідність тримання підозрюваного під вартою. Разом із цим, слідчий суддя вважав за необхідне визначити розмір застави, у разі внесення якої можливо буде забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків.
В апеляційній скарзі захисники в інтересах підозрюваного просять ухвалу скасувати, відмовити слідчому у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати щодо підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а в разі застосування застави, визначити її у мінімальному розмірі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисники посилаються на незаконність та необґрунтованість судового рішення.
Так, захисники вказують на те, що 15.01.2020 приблизно о 10.00 - 10.30 годин перед проведенням обшуку кв. АДРЕСА_1 був фактично затриманий ОСОБА_9 , до якого були застосовані заходи фізичного впливу, шляхом його утримання перед місцем обшуку невідомими співробітниками правоохоронних органів. Обшук був розпочатий без присутності захисника лише об 11.43 годин з застосуванням відеофіксації івесь час ОСОБА_9 не мав змоги покинути місце обшуку, тобто був фактично затриманий. При цьому, слідчий ОСОБА_12 в протоколі затримання ОСОБА_9 вказав, що останній начебто був затриманий о 19.14 годин, що не відповідає дійсності, оскільки обшук було закінчено о 15.27 год. Підозра затриманому ОСОБА_9 була вручена о 18.27 год. 16.01.2020 відповідно, тобто після сплину 24-годинного строку, передбаченого ч. 2 ст. 278 КПК України для вручення підозри з моменту фактичного затримання.
Після фактичного затримання ОСОБА_9 взагалі ніякі права роз`яснені не були, не було взагалі повідомлено в зв`язку з чим він був затриманий, близько півгодини він пролежав обличчям у підлогу, в той час коли правоохоронці перебували у квартирі, не дозволяли йому піднятись та вже проводили обшук, ще до приїзду слідчого та показували йому наркотичні засоби у різних ємкостях, що йому не належать. Саме ці наркотичні засоби були знайдені вже під час офіційної частини обшуку, після приїзду слідчого та під відео фіксацію. Вперше права частково були роз`яснені, після приїзду слідчого перед складанням протоколу обшуку.
Враховуючи обставини затримання підозрюваного, відсутність відеофіксації безпосереднього моменту затримання, прибуття на місце затримання понятих та слідчого через певний проміжок часу, встановлені слідчим суддею докази не свідчать беззаперечно про вчинення ним інкримінованого злочину та не спростовують його показів про те, що всі вилучені заборонені предмети були підкинуті працівниками поліції, які після фактичного до приїзду слідчого вільно пересувалися по квартирі АДРЕСА_1 . За версією ОСОБА_9 обшук, затримання та велика кількість наркотичних засобів, що знайдені під час обшуку - це акт помсти правоохоронців, оскільки ОСОБА_9 не погоджувався «співпрацювати» зі слідством, тобто давати неправдиві свідчення на вимогу правоохоронців, відносно невідомих осіб за нібито скоєння останніми злочинів.
Таким чином, слідчим суддею помилково зроблено висновок про те, що підозрюваний ОСОБА_9 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, а перелічені в ухвалі докази не можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме ОСОБА_9 вчинив інкримінований йому злочин, оскільки показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 протоколи пред`явлення особи для впізнання, не доводять той факт, що наркотичні засоби вказаним особам збував саме ОСОБА_9 . В свою чергу покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які приймали участь в якості понятих при проведенні обшуку помешкання 15.01.2020, свідчать лише про факт вилучення з квартири наркотичних засобів і не спростовують покази ОСОБА_9 про те, що ці речовини йому не належать. При цьому, відеофіксація обшуку від 15.01.2020 навпаки підтверджує факт порушення законодавства під час проведення обшуку.
Крім того, захисники зазначають, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях. Так, слідчий суддя помилково прийшов до висновку, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора, суду. Апелянти вважають, що висновок суду про те, що підозрюваний не маючи постійного місця роботи, не маючи міцних соціальних зв`язків, утриманців, може безперешкодно змінити місце свого теперішнього мешкання, суперечить фактичним обставинам справи, оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_9 за офіційним договором оренди має місце мешкання, постійно неофіційно працює. Більш того, підозрюваний ОСОБА_9 страждає на ряд невиліковних хвороб (туберкульоз, цироз) перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, тобто під час перебування підозрюваного у ДУ «КУВП № 3» не буде забезпечено належного надання медичної допомоги, що може призвести до трагічних наслідків.
Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень з позиції захисту також не відповідає фактичним обставинам справи. Про наявність вказаного ризику не може свідчити той факт, що у підозрюваного відсутнє постійне джерело доходів, що начебто може спонукати його продовжити злочинну діяльність, в якій він підозрюється, у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Також, слідчим суддею висловлене припущення стосовно того, що ОСОБА_9 начебто має стабільний дохід від збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, що не підтверджено жодним доказом.
Враховуючи поведінку підозрюваного, який не чинив жодного опору працівникам поліції перед та під час проведення обшуку, не намагався втекти з місця обшуку, викинути, знищити або іншим чином приховати будь-які предмети, відсутність у нього судимостей, на думку захисту, вбачається відсутність підстав вважати, що в разі незастосуванні до ОСОБА_9 запобіжних заходів, можуть настати передбачені ст. 177 КПК України ризики у тому числі очевидно, що відсутні ризики перешкоджання розслідуванню у справі та втечі від органу досудового розслідування та суду. Ці обставини підтверджуються фактом постійної явки до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_9 на розгляд кримінального провадження, відносно нього, запобіжний захід на сьогоднішній день не діє.
Захисники звертають увагу суду на те, що підозрюваний має тісні зв`язки з суспільством, постійне місце проживання і родинні зв`язки у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, тому визначення йому застави максимальному розмірі або в розмірі запропонованому прокурором є завідомо непомірним для нього і поставить його, у скрутне становище та фактично не буде альтернативою утриманню під вартою. Слід також врахувати, що прокурор не надав суду доказів матеріального становища підозрюваної, припущення щодо значної вартості вилучених наркотичних засобів не свідчить про можливість внесення підозрюваною застави у запропонованому прокурором розмірі або у будь-якому іншому розмірі, оскільки за логікою прокурора підозрюваній щоб отримати грошові кошти для застави потрібно продати наркотичні засоби, котрі до того ж підозрюваній не належать.
Окрім цього, клопотання прокурора не містить належного обґрунтування необхідності визначення застави в розмірі, який перевищує передбачені п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України межі.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисників, які апеляційну скаргу підтримали, прокурорів, які просили ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Статтею 197 КПК передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. При цьому, відповідно до ч.3 статті 115 КПК України, при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_18 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 15 січня 2020 року, тобто кінцевим днем застосування запобіжного заходу є 14 березня 2020 року.
Між тим, всупереч вимогам ст. 197 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному обрано на строк більше 60 календарних днів та всупереч наведеним нормам обчислено в годинах - до 15 березня 2020 року до 19 години 14 хвилин.
З огляду на те, що слідчим суддею неправильно було визначеного строк тримання під вартою, ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК.
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про його обґрунтованість з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Згідно наданих матеріалів, 16 січня 2020 року ОСОБА_9 в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001832 від 11 жовтня 2019 року, було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 307 КК України.
Апеляційний суд вважає, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри останнього у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується долученими до клопотання доказами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 16.10.2019 року, за змістом якого останній повідомив про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та звернення з відповідним повідомленням до поліції; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_19 від 16.10.2019 року, в ході якого останній впізнав ОСОБА_9 як особу, яка займається збутом наркотичних засобів; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 16.10.2019 року, за змістом якого остання повідомила про обставини її знайомства з чоловіком, який назвався ОСОБА_20 , та придбання в нього наркотичних засобів;
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_14 від 16.10.2019 року, в ході якого остання впізнала ОСОБА_9 як особу, яка займається збутом наркотичних засобів; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_14 від 26.11.2019 року, в ході якого остання впізнала ОСОБА_21 як особу, яка займається збутом наркотичних засобів; протоколами допиту свідка ОСОБА_15 від 06.01.2020 року, за змістом яких остання повідомила про обставини придбання наркотичних засобів при здійснені оперативної закупки; протоколом обшуку житла ОСОБА_9 та ОСОБА_21 квартири АДРЕСА_1 від 15.01.2020 року, під час проведення якого було виявлено та вилучено, зокрема, у кухні на полиці дверей холодильника пластиковий контейнер, закручений кришкою зеленого кольору, в якому міститься рідина темно-коричневого кольору масою 90,7623г, яка згідно з висновком експерта № 19/104-17/1/3/47 від 16.01.2020 року містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат із макової соломи (опій екстракційний). Концентрат із макової соломи віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса концентрату із макової соломи в перерахунку на суху речовину складає 75,6823г, що є великим розміром (відповідно до Таблиці №1 невеликих, великих й особливо великих розмірів наркотичних засобів, що перебувають у незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, у редакції Наказу МОЗ України від 29.07.2010 №634); протоколами допитів свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від 16.01.2020 року, які брали участь в якості понятих при проведенні обшуку житла 15.01.2020 року; висновками експерта № 30/8.6/801 від 20.12.2019 року та № 30/8.6/826 від 14.01.2020 року, за змістом яких надані на експертизу речовини, які добровільно видані ОСОБА_15 після оперативної закупки, містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат із макової соломи (опій екстракційний). Концентрат із макової соломи віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено; висновком експерта № 19/104-17/1/112 від 17.01.2020 року, за змістом якого слід пальця руки, вилучений 19.12.2019 року під час огляду скляного флакону, який добровільно видала ОСОБА_15 після оперативної закупки, залишений мізинцем правої руки ОСОБА_21 .
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що вони є також обґрунтованими, а заявлені слідчим ризики такими, що об`єктивно існують.
Так, апеляційним судом встановлено, що у кримінальному провадженні існують ризики, вважати, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інший злочин.
Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених у клопотанні ризиків, колегія суддів у відповідності з вимогами ст. 178 КПК України виходить з того, що ОСОБА_18 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину, не працює, неодружений, перебуває в цивільному шлюбі з підозрюваною ОСОБА_21 , неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з серпня 2019 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів та алкоголю, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, хронічними та тяжкими захворюваннями не страждає, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
З урахуванням наведених обставин, а також вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, колегія суддів вважає ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, реальними та не знаходить підстав визнати обґрунтованими доводи сторони захисту про їх недоведеність.
При цьому, на переконання колегії суддів, наведені обставини у своїй сукупності не дають підстав для застосування стосовно ОСОБА_18 більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не зможуть забезпечити запобігання цих ризиків, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідатиме вимогам ст. 183 КПК України.
Щодо доводів захисника про порушення строків пред`явлення підозри з огляду на час фактичного знаходження ОСОБА_18 під конвоєм під час проведення обшуку, колегія суддів звертає увагу на наступне. З матеріалів провадження вбачається, що обшук дійсно проводився в період з 11 години 43 хвилини 15 січня 2020 року, під час якого був присутній ОСОБА_18 (а.с.32-35) та з цього час він відповідно до положень статті 209 КПК України вважався фактично затриманим, оскільки силою або через наказ підкорення змушений був залишатись поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою, якими були співробітники Національної поліції. З зазначеного вбачається, що повідомлення про підозру вручено ОСОБА_18 16 січня 2020 року о 18 годині 25 хвилин (а.с. 21-24) з порушенням 24-годинного терміну з моменту фактичного затримання останнього, що передбачено ч.2 ст.278 КПК України.
Між тим, такі порушення хоча і мають місце, однак висновків суду про необхідність застосування запобіжного заходу спростувати не можуть.
З наведених підстав колегія суддів не може визнати обґрунтованими також й доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_18 не чинив опору при затриманні та не намагався приховати будь які предмети.
Щодо доводів захисників про те, що ОСОБА_18 страждає на ряд невиліковних хвороб та під час його перебування в умовах тримання під вартою не буде забезпечено належного надання медичної допомоги, то вони не заслуговують на увагу як такі, що не доведені стороною захисту під час судового розгляду.
Інші доводи адвокатів, зокрема ті, що стосуються належності та допустимості доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_18 , на думку колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки перевірка цих обставин виходить за межі повноважень слідчого судді.
Разом із цим, надаючи оцінку доводам захисника щодо визначеного судом розміру застави, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Разом з тим, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, метою застосування яких є досягнення дієвості цього провадження.
Враховуючи всі обставини, які в силу вимог ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України можуть вплинути на висновки слідчого судді, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірною для останнього.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги захисників та про необхідність скасування ухвали слідчого судді з постановленням нової ухвали відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_13 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0001832 від 11.10.2019 року задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14.03.2020 року включно.
Визначити заставу в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом дії цієї ухвали.
У разі внесення застави й звільнення підозрюваного з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду та покласти на нього строком до 14.03.2020 року включно такі обов`язки:
- не відлучатися із м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
- утримуватися від спілкування зі свідками в цьому кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
З моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 цього Кодексу.
Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Дія ухвали закінчується 14.03.2020 року.
Копію ухвали для виконання направити начальнику Криворізької установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№3), слідчому та прокурору.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4