Справа № 344/3929/20
Провадження № 1-кс/344/1633/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області підполковника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000020 від 28.11.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим відділом проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000020 у якому громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України.

Так, громадяни України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи обізнаним із законодавством України та про існування у складі терористичної організації «ДНР» так званих «Міністерства фінансів «ДНР», «Міністерства доходів та зборів «ДНР», «Центрального Республіканського Банку «ДНР», утворених всупереч чинного законодавства України, діючи умисно, зареєстрували на тимчасово окупованій території України, у м. Макіївка, суб`єкт господарської діяльності в структурі терористичної організації «ДРН» під назвою ПП «Філтекс-Донбас-777» для здійснення незаконної господарської діяльності з наданням послуг підприємствам, установам, організаціям в т.ч. військовим, з пошиття та постачання форменого одягу та інших текстильних виробів на тимчасово окупованій території України.

09 грудня 2014 року ОСОБА_4 , як власник, організував реєстрацію

ПП «Філтекс-Донбас-777» в так званому Міністерстві доходів і зборів «ДНР» з присвоєнням ідентифікаційного коду 32698854, про що відповідним підрозділом терористичної організації оформлено документ «Свитедельство о государственной регистрации юридического лица серии АА01 № 28043 Департамента государственной регистрации Министерства доходов и зборов «ДНР». Також, для забезпечення функціонування ПП «Філтекс-Донбас-777» в фінансово-господарській системі терористичної організації «ДНР» та здійснення фінансових операцій було відкрито розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в так.зв. «Центральному Республіканському Банку «ДНР».

В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 налагодили на території Донецької області, підконтрольній представникам терористичної організації «ДНР», виробничий процес з виготовлення текстильної продукції під виглядом здійснення господарської діяльності від імені ПП «Філтекс-Донбас-777».

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи від імені ПП «Філтекс-Донбас-777», здійснювали господарську діяльність, надавали послуги підприємствам, установам, організаціям та іншим підрозділам «ДНР», в т.ч. військовим, з пошиття і постачання форменого одягу та інших текстильних виробів на тимчасово окупованій території України.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 домовилися з керівниками структурних підрозділів т.зв. «МЧС «ДНР», «МВД ДНР» про виготовлення та постачання останнім форменого одягу. За результатами даних договірних відносин, за період 2015-2019 років вони поставили військову форму та іншу амуніцію силовим структурам т.з. «ДНР», в т.ч. «УГСВО МВД ДНР», «ГВОУ «ДВОВКУ ВС ДНР», «ГПСО МЧС ДНР г. Макеевка», «МВД ДНР», «Командованию внутренних войск МВД ДНР», «ГОУВПО «Академии гражданской защиты МЧС ДНР».

Так, ОСОБА_4 , в період з 30.11.2015 по 25.09.2019, за попередньою змовою групою осіб, здійснив матеріальне забезпечення структурних підрозділів т.зв. «МЧС «ДНР», «МВД ДНР», «Внутрішніх військ «ДНР», «Військового навчального закладу «ДНР», на загальну суму 5 071 493 російських рублів, що по курсу НБУ становить 1950874 грн.

Причетність громадянина України ОСОБА_4 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

На підставі викладеного, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до десяти років та з конфіскацією майна.

Встановлено, що у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться нерухомість, а саме - 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий в клопотанні зазначив, щоб розгляд клопотання проводити без його участі, просив клопотання задовольнити.

На підставі положень ч.2 ст. 172 КПК України представник особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, в судове засідання не викликався.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних(розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № №0000020 від 28.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України.

В той же час, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ., однак, з матеріалів клопотання не вбачається достатньо підстав вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тому, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчим не доведено, що без арешту вказаного майна не можливо проведення слідчих дій, а також не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, якій належить майно, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме обмеження права власності, є розумними і співрозмірними із завданням кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, оскільки слідчим не доведено, що на даний час існують підстави для накладення арешту на дане майно.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1