Справа №463/4429/20
Провадження №1-кс/463/2613/20
У Х В А Л А

27 травня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

слідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про відмову в визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 05 травня 2020 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000087 від 05 листопада 2019 року.

Скаргу мотивує тим, що постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Львові ОСОБА_5 від 05 травня 2020 року про відмову йому у задоволенні клопотання про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000087 від 05.11.2019 за ч.2 ст.376-1,ч.3 ст.190 КК України. Вказує,що він є потерпілим у даному кримінальному провадженні, оскільки внаслідок вчинення у 2018 році кримінального правопорушення, яке розслідується ТУ ДБР, розташованим в місті Львові по факту підробки судових рішень та виконавчих листів організованою злочинною групою, а саме невстановленими особами та невстановленими працівниками суду неправдивих відомостей до автоматизованої системи документообігу суду, чим йому завдано майнових збитків, а саме позбавлено права розпоряджатися та користуватися належними йому коштами, що знаходяться на його рахунках.

Зазначає, що слідчий в оскаржуваній постанові від 05.05.2020 року, ідентичній двом попереднім від 05.03.2020 року та від 10.04.2020 року, які були скасовані ухвалами слідчих суддів Личаківського районного суду м. Львова від 24.03.2020 року, 27 квітня 2020 року, за результатами розгляду його заяви від 27.02.2020 року про залучення його до участі у кримінальному провадженні в якості потерпілого, без надання оцінки його доводам про завдання йому майнових збитків внаслідок відсутності можливості користуватися та розпоряджатися власними коштами, що порушує його звичайний життєвий устрій та свідчить про завдання йому моральної шкоди.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, враховуючи те, що скаржник та його представник подали клопотання про розгляд скарги без їх участі, а тому слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.
Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений, заперечення на скаргу не подав. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено дані про кримінальне провадження за №0000087 від 05 листопада 2019 року.

Як вбачається із матеріалів скарги, кримінальне провадження розпочато за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення прокуратурою Волинської області зареєстровано кримінальне провадження за №0000087 від 05 листопада 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень,передбачених ч.2 ст.376-2 та ч.3 ст.190 КК України.

Поставною слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 від 05 травня 2020 року відмовлено ОСОБА_8 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000087 від 05 листопада 2019 року з мотивів того,що у заяві ОСОБА_3 від 27.02.2020 не вказано обставин і не наведено жодних доказів, якої і саме і в чому проявляється моральна,фізична або майнова шкода,заподіяна заявнику.

Відповідно до положень ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В обґрунтування даної скарги скаржник посилається на те, що внаслідок вчинення у 2018 році кримінального правопорушення, яке розслідується ТУ ДБР, розташованим в місті Львові по факту підробки судових рішень та виконавчих листів організованою злочинною групою, а саме невстановленими особами та невстановленими працівниками суду неправдивих відомостей до автоматизованої системи документообігу суду, чим йому завдано майнових збитків, а саме позбавлено права розпоряджатися та користуватися належними йому коштами, що знаходяться на його рахунках.

Разом з тим, у заяві жодних даних про розмір заподіяної шкоди скаржник не зазначає. Доводи про те,що йому завдано майнових збитків, а саме позбавлено права розпоряджатися та користуватися належними йому коштами, що знаходяться на його рахунках жодним чином не підтверджені.
Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання про безпідставність вимог скаржника, у зв`язку із чим в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами статтей 7, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 05 травня 2020 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000087 від 05 листопада 2019 року - відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 01 червня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1