Номер провадження: 11-кп/813/1481/20
Номер справи місцевого суду: 522/1988/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 01 квітня 2020 року, про арешт майна у кримінальному проваджені №0001017, внесеному до ЄРДР 21.04.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Зазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції було призначено судовий розгляд кримінального провадження №0001017, внесеного до ЄРДР 21.04.2018 року, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Крім того, в ході підготовчого судового засідання судом першої інстанції розглянуто клопотання представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, яке було задоволено та накладено арешт на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить обвинуваченому ОСОБА_6 із забороною відчуження та здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеного майна.
Рішення суду мотивоване тим, що накладення арешту на майно необхідне з метою відшкодування шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_10 .
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Представник цивільного відповідача ОСОБА_7 , яка діє в інтересах цивільного відповідача ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною, та такою що не відповідає нормам матеріального та процесуального характеру з підстав викладених нижче:
- клопотання представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 про накладення арешту на майно не відповідає вимогам закону, а саме: до клопотання не долучено жодного письмового доказу який обґрунтовує зазначеному суму шкоди;
- посилання в заяві на ризики можливого відчуження є необґрунтованими.
У зв`язку з викладеним представник цивільного відповідача ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 01 квітня 2020 року, у кримінальному провадженні №0001017, внесеному до ЄРДР 21.04.2018 року, в частині накладання арешту на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить обвинуваченому ОСОБА_6 .

Позиції учасників судового розгляду.
У судовому засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 уточнили свої вимоги та підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

В доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 зазначила, що в заявленому цивільному позові свідомо завищені матеріальні збитки, також у рамках кримінального провадження №0001017, внесеного до ЄРДР 21.04.2018 року, за ч.2 ст.186 КК України, обвинувачення пред`явлено двом особам, тому у разі ухвалення обвинувального вироку обвинувачені мають нести солідарну відповідальність.

Представник потерпілого ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржену ухвалу без змін.

У судове засідання апеляційного суду прокурор не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлені належним чином, з клопотанням про відкладення судового розгляду не звертався, а тому, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляцію по суті, без участі прокурора, який належним чином повідомленого про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог ч.4 ст.405 КПК України дані обставини не є перепоною для апеляційного розгляду.

Мотиви апеляційного суду.
Вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши сторін кримінального провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, від 01 квітня 2020 року, за клопотанням цивільної позивачки накладено арешт на нерухоме майно, яке належить обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Метою арешту є забезпечення позовних вимог потерпілого від злочину.

Право цивільного позивача на звернення з клопотанням про арешт майна гарантовано положеннями ст. 171 КПК України, якими визначено й зміст клопотання, в якому повинні зазначатись розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди та докази її завдання і розміру.

Водночас апеляційний суд звертає увагу, що апеляційний суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення та заявлених позовних вимог, а лише аналізує обґрунтованість забезпечення позову. Тому доводи сторони захисту щодо свідомого завищення матеріальних збитків є безпідставними.

Згідно вимог ч. 8 ст. 170 КПК, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що необхідність арешту майна в якості забезпечення позову потерпілого, яке може бути відчуженим у будь-який спосіб з метою унеможливлення стягнення заподіяною злочином матеріальної та моральної шкоди обґрунтовує наявністю у потерпілого довідки з компанії «Укрзолото» та витягом з Державного реєстру речових прав. Також, в прохальній частині цивільного позову зазначено, що потерпілим при закінченні судового розгляду вказаного кримінального провадження буде наданий повний розрахунок витрат на правочину допомогу.

При цьому з урахуванням розміру заявлених позовних вимог не можна стверджувати про неспіврозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При розгляді клопотання про арешт майна, судом дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України та зміст ухвали суду в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає істотних порушень кримінального процесуального закону , які тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції , а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає.

Згідно з п.1) ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 01 квітня 2020 року, про арешт майна у кримінальному проваджені №0001017, внесеному до ЄРДР 21.04.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а також ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 15 квітня 2020 року, про виправлення описки - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4