справа № 631/347/19
провадження № 1-кп/631/16/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,
з боку сторони обвинувачення:
прокурора ОСОБА_3 ,
з боку сторони захисту:
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2019 року під № 0000034, щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харкова, громадянки України, циганської національності, має неповну середню освіту, не заміжньої, працевлаштування не має, зареєстрованого місця проживання не має, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
?21 листопада 2006 року вироком Київського районного суду міста Харкова за частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 190, статті 70 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі;

?16 червня 2007 року вироком Дзержинського районного суду міста Харкова за частиною 2 статті 186, часиною 4 статті 70 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі;

?25 вересня 2009 року вироком Дергачівського районного суду Харківської області за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі;

?18 червня 2010 вироком Київського районного суду міста Харкова за частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 190, частинами 1 та 4 статті 70 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі;

?22 серпня 2013 року вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням статтей 75, 76 Кримінального кодексу України із звільненням від відбуття покарання та встановлення іспитового строку 2 роки 6 місяців;

?14 лютого 2019 року вироком Дзержинського районного суду міста Харкова за частиною 2 статті 190, статті 71 Кримінального кодексу України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, та яка, на цей час відбуває покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2019 року близько 11 години 49 хвилин ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимою за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, отже діючи повторно, знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «Венера», розташованого за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вулиця Привокзальна, будинок 24, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, підійшла до потерпілого ОСОБА_6 , який в той час, стояв по центру вказаного магазину обпершись нижньою частиною спини та руками об морозильну камеру з напівфабрикатами, та діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з лівої кишені дублянки ОСОБА_6 , витягнула грошові кошти в сумі 510 гривень, а саме одну купюру номіналом 500 гривень та дві купюри номіналом по 5 гривень.
У цей час дії ОСОБА_4 були помічені потерпілим ОСОБА_6 , який намагався затримати її, схопивши за праву руку, в якій були затиснуті вказані купюри грошових коштів, однак йому не вдалося це зробити. У відповідь на це, ОСОБА_4 почала бігти до виходу з магазину, а потерпілий ОСОБА_6 побіг за нею. На порозі вказаного магазину, а саме на сходах, ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_4 та вона кинула йому під ноги дві купюри номіналом по 5 гривень та з місця скоєння кримінального правопорушення зникла залишивши у себе купюру номіналом у 500 гривень, незважаючи на подальші намагання потерпілого ОСОБА_6 затримати її.
Тобто, ОСОБА_4 відкрито викрала чуже майно, а саме грошові кошти ОСОБА_6 , обернувши їх на свою користь, спричинивши останньому матеріальну шкоду у розмірі 500 гривень.
Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
Відповідно до положень статті 84 Кримінального процесуального кодексу України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
На початку судового розгляду справи, у тому числі на етапі визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого її кримінального правопорушення визнала, але користуючись приписами статті 63 Конституції України від надання будь яких пояснень відмовилось. Згодом під час судового слідства обвинувачена змінила свою позицію, заперечувала свою причетність до скоєного та повідомила, що ніякого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України не вчиняла.
Так, ОСОБА_4 у вільній формі у присутності захисника дала суду свої пояснення зазначивши, що 01 лютого 2019 року на початку дванадцятої години дня, більш точного часу не пам`ятає, вона перебувала у кафе, що знаходиться неподалік залізничного вокзалу в селищі міського типу Нова Водолага, Нововодолазького району Харківської області, де відпочивала та вживала алкогольні напоїв. В цей час до неї підійшов малознайомий чоловік, який згодом виявився потерпілим ОСОБА_6 , та запропонував випити. Вони випили, після чого разом пішли до сусіднього магазину, щоб придбати алкогольні напої. В магазині виявилось, що у потерпілого не вистачило грошей, оскільки у нього, як помітила обвинувачена було лише 10 гривень двома купюрами номіналом по 5 гривень. Потім вони разом вийшли з магазину та обвинувачена пішла у бік залізничної станції на електричку, яка повинна була бути у 12 годині, щоб їхати додому, а ОСОБА_6 залишився стояти біля магазину. При цьому, ОСОБА_4 чула, що потерпілий щось кричав її у слід, але вона не звернула на це уваги.
Як пояснила обвинувачена, після цього, хвилин через двадцять, до неї на залізничній станції підішли працівники поліції та звинуватили в крадіжці грошових коштів у ОСОБА_6 .
ОСОБА_4 у категоричній формі заперечувала той факт, що нібито вкрала грошові кошти у потерпілого, оскільки вона взагалі їх не бачила у нього.
Сторона захисту вважає, що показання потерпілого не можна брати до уваги через те, що він був у стані сильного алкогольного сп`яніння, а вина обвинуваченої не підтверджується жодним із доказів.
Зважаючи на повне заперечення своєї провини обвинуваченою та оспорювання нею обставин вчиненого, судом було визначено досліджувати докази в порядку, передбаченому частиною 1 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Будучи допитаним в судовому засіданні відповідно до положень статті 353 Кримінального процесуального кодексу України, у взаємозв`язку із частинами 2, 3, 5 14 статті 352 Кримінального процесуального кодексу України потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що у лютому 2019 року, більш точної дати він не пам`ятає, він зайшов до кафе «Забава», яке знаходилось поблизу залізничного вокзалу в селищі міського типу Нова Водолага, Нововодолазького району Харківської області, де побачив обвинувачену, яку раніше він не знав. Через деякий час вони разом пішли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що також розташований поблизу залізничного вокзалу селища міського типу Нова Водолага Харківської області, де він вирішив купити пиріжок та 50 грамів горілки. Хто запропонував зробити покупку потерпілий не пам`ятає.

ОСОБА_6 вказав у нього в наявності було чи то 520 гривень чи то 510 гривень, при цьому 500 гривень однією купюрою, інші дрібними купюрами, але потерпілий точно пам`ятає, що було дві купюри номіналом по 5 гривень. Як зазначив потерпілий 500 гривень він не хотів розмінювати, а на дрібні гроші вирішив зробити покупку. В цей час обвинувачена побачила, що у нього є гроші, які на той момент, як пояснив ОСОБА_6 , він поклав до лівої кишені куртки. Зі слів потерпілого, обвинувачена прихилилась до нього ніби хотіла глянути за прилавок, який був розташований за його спиною, та в цей час витягла гроші з кишені його куртки та стала тікати з магазину.

Потерпілий указав, що намагався її зупинити, став звати, на що обвинувачена викинула дві купюри по 5 гривень, а купюру номіналом 500 гривень залишила собі. Після цього потерпілий одразу викликав працівників поліції, які через деякий час знайшли обвинувачену біля залізничного вокзалу, проте зі слів потерпілого, вона вже була у іншому одязі.

Вказані показання потерпілого суд визнає належними оскільки, вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. Також суд визнає вказані показання потерпілого допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним законодавством України.
Цими показаннями, які є процесуальним джерелом доказів у розумінні статті 84 Кримінального процесуального кодексу України, підтверджується як час, місце та спосіб вчинення даного кримінального правопорушення, так і факт здійснення відкритого заволодіння майном потерпілого (грошовими коштами).
У судовому засіданні, будучи допитаним в якості свідка у відповідності до вимог статті 352 Кримінального процесуального кодексу України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_7 повідомила, що 01 лютого 2019 року вона була на своєму робочому місці у кафе «Забава» в селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області. Близько 11 години 00 хвилин зайшла обвинувачена ОСОБА_8 та присіла за столик. Згодом зайшов ОСОБА_6 та присів за столик, де була ОСОБА_8 . Потім вони разом підійшли до неї та потерпілий замовив дві чарки горілки та котлету.
Як зазначила свідок, під час розрахунку за придбані продукти, ОСОБА_6 витягнув з кишені своєї куртки гроші у сумі 550 гривень. При цьому, свідок побачила, що у потерпілого була одна купюра номіналом 500 гривень та одна 50 гривень, якою він розрахувався. Отримавши від неї решту за покупку це, як пояснила ОСОБА_7 , було 10 гривень двома купюрами номіналом по 5 гривень, свідок побачила як потерпілий поклав їх до лівого карману своєї куртки та пішов до столику, де сиділа ОСОБА_4 . Через деякий час свідок попросила їх покинути приміщення, оскільки їй потрібно було піти, та обвинувачена з потерпілим вийшли разом. Також у судовому засіданні свідок зазначила, що попереджала потерпілого, щоб той не зв`язувався з обвинуваченою, бо «буде горе».
Будучи допитаною у судовому засіданні, у відповідності до вимог статті 352 Кримінального процесуального кодексу України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_9 дала пояснення відповідно до яких вказала, що у лютому 2019 року, біль точної дати свідок не пам`ятає, у першій половині дня до магазину «Венера», де свідок працює продавцем, зайшли раніше їй знайомий ОСОБА_6 з жінкою циганської національності, яку свідок у судовому засіданні впізнала як обвинувачену.
Зі слів свідка, потерпілий разом із обвинуваченою стояли посеред торговельного залу та про щось розмовляли, потім вона побачила як ОСОБА_4 нібито обняла ОСОБА_6 , після цього швидко побігла до виходу з магазину, а в цей час ОСОБА_6 почав кричати, що ОСОБА_4 викрала у нього гроші, просив повернути їх та намагався її наздогнати.
Як зазначила свідок, повернувшись до магазину, ОСОБА_6 повідомив, що жінка, яка викрала у нього з кишені куртки 500 гривень, кудись зникла.
Допитаний в якості свідка відповідно до статті 352 Кримінального процесуального кодексу України та попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні повідомив, що 01 лютого 2019 року в районі обіду, точного часу свідок не пам`ятає, він пив каву у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться на вулиці Привокзальній в селищі міського типу Нова Водолага та бачив як за сусіднім столиком сиділи обвинувачена та ОСОБА_6 та щось випивали. Через деякий час, вийшовши на вулицю, свідок побачив як з магазину «Венера» вибігає жінка, з якою ОСОБА_6 був у кафе, та останній намагається її догнати та кричав у слід, щоб вона зупинилась та повернула йому гроші.
Як повідомив свідок, потерпілий так й не зміг наздогнати обвинувачену, яка втекла та не задовго після цього приїхали працівники поліції.
На запитання обвинуваченої, чому свідок не допоміг потерпілому, ОСОБА_10 , відповів, що спочатку не зрозумів, що взагалі сталося та зазначив, що це його не стосувалась.
Аналізуючи зміст показань вказаних свідків, суд враховує, що вони отриманні у порядку, передбаченому приписами статтей 65, 95 та 352 Кримінального процесуального кодексу України, а відтак, на думку суду, з точки зору допустимості є прийнятними та належними, оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Надаючи оцінку показанням свідків, як доказам, суд враховує той факт, що відповідно до статті 95 Кримінального процесуального кодексу України, показання це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту свідком, щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Свідок, експерт зобов`язані давати показання суду в установленому цим Кодексом порядку.
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.
Особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Свідки, які були допитані у судовому засіданні, надавали пояснення щодо фактів, які вони сприймали особисто. Крім того, ці показання свідків у повній мірі кореспондуються з показанням потерпілого щодо перебігу подій. З огляду на що, суд сприймає їх покази як належні та допустимі.
Обставин, регламентованих статтею 87 Кримінального процесуального кодексу України, у відношенні свідків в ході судового розгляду встановлено не було.
Даних, передбачених частиною 2 статті 96 Кримінального процесуального кодексу України, стороною захисту відносно допитаних судом свідків для доведення недостовірності їх показань, як то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, надано не було.
В свою чергу, з досліджених судом у судовому засіданні документів у порядку, передбаченому положеннями статті 358 Кримінального процесуального кодексу України, що були надані стороною обвинувачення, судовим слідством встановлено наступне.
Згідно рапорту старшого інспектора чергового сектору реагування патрульної поліції Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_11 встановлено, що 01 лютого 2019 року об 11 годині 56 хвилин до чергової частини Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_6 , який повідомив, що за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, залізничний вокзал, невідома дівчина до 170 см зросту, на вигляд близько 30 років, яка була вдягнена у чорний плащ та зелений шарф, витягла з кишені на очах заявника 500 гривень та почала тікати в бік вокзалу. Даний рапорт зареєстрований в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області 01 лютого 2019 року за № 359 (а. с. 68).
01 лютого 2019 року ОСОБА_6 , будучи повідомленим під особистий короткий підпис про кримінальну відповідальність за статтею 383 Кримінального кодексу України, звернувся до Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області з заявою, відповідно до якої просив вжити заходів до невідомої жінки, яка 01 лютого 2019 року близько 12 години 00 хвилин відкритим шляхом заволоділа його грошима, в сумі 500 гривень однією купюрою, в магазині «Венера» на залізничному вокзалі в селищі міського типу Нова Водолага по вулиці Привокзальній, будинок № 24, які знаходились в кишені його куртки, що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01 лютого 2019 року (а. с. 69).
Дані указаного протоколу вказують на сталість та послідовність показань потерпілого у ході усього провадження, як на стадії його досудового розслідування, так і у суді.
Протоколом огляду місця події від 01 лютого 2019 року, та фототаблиці до нього на 1 аркуші, складеного заступником начальника СВ Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області капітаном поліції ОСОБА_12 в період часу з 13 години 00 хвилин до 13 години 30 хвилин у присутності потерпілого ОСОБА_6 й понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , була зафіксована обстановка у приміщенні продуктового магазину «Венера», розташованого за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вулиця Привокзальна, будинок № 24, де було скоєно кримінальне правопорушення відкрите викрадення майна грошових коштів у ОСОБА_6 та встановлено, що в ньому здійснюється відеоспостереження (а. с. 71 73).

Вказаний протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, а також понятими без будь яких зауважень та в цілому відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України в частині питання його оформлення. Порушень вимог статтей 104, 106 та 237 Кримінального процесуального кодексу України судом не встановлено та сторонами не доведено. При цьому, огляд місця події був проведений за письмовою згодою власника магазину ОСОБА_15 (а. с. 70).

З заяви, написаної власноруч ОСОБА_15 01 лютого 2019 року на ім`я заступника начальника СВ Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області капітана поліції ОСОБА_12 вбачається, що останній добровільно в порядку статті 93 Кримінального процесуального кодексу України надає працівникам поліції відеозапис з камери відеоспостереження, розташованої в приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 76 77).

Відповідно до протоколу огляду відеозапису від 02 лютого 2019 року, складеного заступником начальника СВ Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області капітаном поліції ОСОБА_12 у присутності потерпілого ОСОБА_6 , а також понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_14 вбачається, що предметом огляду є електронний носій, а саме диск DVD-R 4,7 GB, на якому мається файл з назвою «HCVR_ch4_main_4500_5504» знятий з камери відеоспостереження, що знаходиться у приміщенні магазину «Венера», розташованого за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вулиця Привокзальна, будинок № 24. В ході перегляду відеозапису зроблено хронометраж події, яка мала місце 01 лютого 2019 року з 11 години 46 хвилин по 11 годину 55 хвилин за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а. с.78).

Вказаний протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, а також понятими без будь яких зауважень та в цілому відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України в частині питання його оформлення.

Постановою заступника начальника СВ Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області капітана поліції ОСОБА_12 від 02 лютого 2019 року електронний носій, а саме диск DVD-R 4,7 GB, на якому мається відеозапис події, яка відбувалась 01 лютого 2019 року у приміщенні магазину «Венера», розташованого за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вулиця Привокзальна, будинок № 24, визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000034 (а. с. 79).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 01 лютого 2019 року, та фототаблиці до нього на 2 аркушах, складеного заступником начальника СВ Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області капітаном поліції ОСОБА_12 в період часу з 17 години 35 хвилин до 17 години 50 хвилин у присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_13 вбачається, що у службовому кабінеті № 11 приміщення Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вулиця Воскресінська, будинок № 1, особа жіночої статті, яка на прохання назватися відповіла, що є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була одягнена у довгу чорну зимову куртку, зелений спортивний костюм, взяття «Унти» чорного кольору та показала, що в неї у кишенях знаходяться запальничка чорного кольору, грошові кошти у сумі 9 гривень (дві купюри номіналом по 2 гривні та одна купюра номіналом 5 гривень) та чоловічий дезодорант «Reхona» (а. с. 83 86).

З протоколу огляду предметів від 01 лютого 2019 року та фото таблиці до нього на 2 аркушах, складеного заступником начальника СВ Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області капітаном поліції ОСОБА_12 у присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_13 вбачається, що предметом огляду був одяг та особисті речі ОСОБА_4 , яка остання добровільно надала в порядку статті 93 Кримінального процесуального кодексу України (а. с. 87 91).

Відповідно до змісту вказаних протоколів доповнень та зауваження від учасників дій не надходило. Дані відображені у протоколах у повній мірі кореспондуються з відомостями ілюстрованих таблиць, які є додатком до протоколів, сформованих та засвідчених підписом слідчого.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01 лютого 2019 року, складеного заступником начальника СВ Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області капітаном поліції ОСОБА_12 в період часу з 17 години 10 хвилин до 17 години 20 хвилин у присутності понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , слідує, що потерпілому ОСОБА_6 для впізнання було надано 4 фотознімки, та попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за статтею 384 Кримінального кодексу України, внаслідок чого останній вказав, він за зовнішніми ознаками впізнає жінку, зображену на фотознімку під № 1, яка відкрито заволоділа його грошовими коштами (а. с. 80 81).
У даному випадку, відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками у кримінальному провадженні № 0000039 від 01 лютого 2019 року на фотознімку № 1 зображена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 82).
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 березня 2019 року, складеного оперуповноваженим СКП Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_20 відповідно до доручення слідчого № 87/39 від 15 березня 2019 року наданого у порядку статті 40 Кримінального процесуального кодексу України, вбачається, що у період часу з 14 години 00 хвилин до 14 години 30 хвилин у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , свідку ОСОБА_9 для впізнання було надано 4 фотознімки, та попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за статтею 384 Кримінального кодексу України, внаслідок чого остання вказала, що вона може впізнати жінку, яка перебувала в магазині «Венера» із ОСОБА_6 за зовнішніми ознаками та вказала, що впізнає жінку, зображену на фотознімку під № 3 (а. с. 95 97).
У даному випадку, відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками у кримінальному провадженні № 0000039 від 01 лютого 2019 року на фотознімку № 3 зображена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 98).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 березня 2019 року, складеного оперуповноваженим СКП Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_20 відповідно до доручення слідчого № 87/39 від 15 березня 2019 року наданого у порядку статті 40 Кримінального процесуального кодексу України, вбачається, що у період часу з 12 години 40 хвилин до 13 години 00 хвилин у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , свідку ОСОБА_7 для впізнання було надано 4 фотознімки, та попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за статтею 384 Кримінального кодексу України, внаслідок чого остання вказала, що вона може впізнати жінку, яка перебувала в магазині «Забава» із ОСОБА_6 за зовнішніми ознаками й рисами обличчя та вказала, що впізнає жінку, зображену на фотознімку під № 1 (а. с. 99 101).
У даному випадку, відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками у кримінальному провадженні № 0000039 від 01 лютого 2019 року на фотознімку № 1 зображена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 102).
При приведенні даних тотожніх слідчих дій пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вимоги статтей 104, 106, 223 та 228 Кримінального процесуального кодексу України дотримано, ніяких заперечень не надходило.
Відповідно до інформації № 014/2019 про ототожнення дактилокарт, наданої Харківським науково дослідним експертно криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України 12 лютого 2019 року за № 19/121/18 734, встановлено, що в результаті перевірки, проведеної 12 лютого 2019 року за допомогою АДІС «ДАКТО - 200» установлено збіг відбитків пальців рук та відтисків долонь рук на дактилокартах, заповнених на осіб: « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 » (а. с. 118 119).
Надаючи оцінку саме цим письмовим доказам суд відмічає таке.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 Кримінального процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 86 Кримінального процесуального кодексу України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
При цьому, згідно положень статті 87 Кримінального процесуального кодексу України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Вивчивши надані суду протоколи слідчих дій встановлено, що під час їх складання істотних порушень вимог статтей 87, 103 104, 223, 228, 237 Кримінального процесуального кодексу України не установлено, а тому сприймати, ці докази, як неналежні, чи не допустимі передумов немає.
Також у судовому засіданні був досліджений відеозапис, який містяться на оптичному диску DVD R 4,7 GB на якому знаходиться відеофайл з назвою «HCVR_ch4_main_4500_5504» знятий з камери відеоспостереження, що знаходиться у приміщенні магазину «Венера», розташованого за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вулиця Привокзальна, будинок № 24 (а. с. 77). Безпосередній перегляд відеозапису у судовому засіданні свідчить про наявність на місці події потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_4 , яка впізнала себе на відео та не заперечувала, що зображена поруч із потерпілим.
Так, з дослідженого відеозапису, на якому повністю відсутній звук, вбачається, як об 11 годині 46 хвилин 39 секунд до магазину зайшли обвинувачена ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 . При цьому обвинувачена спочатку підійшла до прилавку та почала розмову з продавцем, а потерпілий ходив по магазину. Об 11 годині 48 хвилин 50 секунд ОСОБА_6 підійшов до морозильних камер, що знаходились посеред торгового залу та став спиною до них, оперившись на обидві руки. В цей час до нього підійшла ОСОБА_4 , стала навпроти (обличчя до обличчя) та почала нібито притулятися до нього. В цей час, а саме об 11 годині 49 хвилин 58 секунд, видно як ОСОБА_4 правою рукою витягує з лівого боку куртки потерпілого щось, швидке кладе собі до кишені та різко направляється до виходу з магазину, а за нею слідом йде потерпілий, проте обвинувачена навіть не зупиняється.
Вказаний доказ суд визнає належним та допустимим, оскільки він отриманий слідчим відповідно до статті 93 Кримінального процесуального кодексу України, яка передбачає, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та одержання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, слідчий наділений правом в рамках кримінального провадження та здійснення досудового розслідування, витребовувати від будь якої особи необхідні речі, документи, відомості, тощо.
Як зазначив Касаційний Кримінальний Суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2019 року по справі з єдиним унікальним № 154/3212/16, докази це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Згідно приписів статті 22 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (статті 26 Кримінального процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, прокурором у судовому засіданні було заявлено клопотання про відмову від допиту свідків з боку сторони обвинувачення ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , яке ухвалою суду, постановленою 19 лютого 2020 року у порядку, передбаченому частиною 4 статті 371 та частиною 2 статті 372 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту, з урахуванням положень статтей 22 та 26 Кримінального процесуального кодексу України, задоволено.

Будь яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених нормами Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Згідно з пунктами 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які знайшли своє відображення у позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 11 вересня 2019 року у справі з єдиним унікальним № 725/2266/18, слідує, що грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Аналіз вищенаведених показів свідків та досліджених доказів у їх сукупності дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченої у вчиненні 01 лютого 2019 року відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти висновку щодо доведеності стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй в вину кримінального правопорушення.

При цьому суд критично оцінює показання самої обвинуваченої ОСОБА_4 та розцінює їх як спробу уникнути відповідальності.

При кваліфікацій дій обвинуваченої суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05 квітня 2018 року у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину кримінально правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України доведена повністю, а дії обвинуваченого кваліфікуються судом як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації злочинів, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченою скоєно тяжкий злочин.

Вивчаючи особу обвинуваченої шляхом з`ясування стану її здоров`я, поведінки до вчинення кримінального правопорушення та після його вчинення, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 працевлаштування не має, зі слів ніде ніколи не навчалася, не заміжня, неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має. Стан здоров`я ОСОБА_4 задовільний, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, місця реєстрації не має, періодично мешкає на території АДРЕСА_1 з мачухою, раніше неодноразово (шість разів) притягувалась до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість. Після звільнення з місць позбавлення волі належних висновків для себе не робить та продовжує свою злочинну діяльність, вчинила умисний корисливий злочин за який наразі відбуває покарання. Наведене характеризує ОСОБА_4 як суспільно небезпечну особу, яка наполегливо не бажає становитися на шлях виправлення та перевиховання.

В силу положень статті 66 Кримінального кодексу України судом не встановлено обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_4 .
Обставин, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання ОСОБА_4 , також не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій, суд виходить з положень частини 2 статті 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, керується вимогами статті 50 та статті 65 Кримінального кодексу України, а саме: враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суму викрадених грошей, а також те, що ОСОБА_4 завдану потерпілому шкоду не відшкодувала, враховує особу винної, яка шість разів притягувалася до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочини проти власності, та після відбуття покарання у кримінально виконавчих установах закритого типу бажання стати на шлях виправлення та перевиховання не має, та знов продовжує вчиняти аналогічні злочини, що свідчить про злочинну цілеспрямованість дій обвинуваченої, стійку злочинну, та антисоціальну спрямованість.
Також, призначаючи покарання, суд враховує, що вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 лютого 2019 року, який набрав законної сили 04 лютого 2020 року, ОСОБА_4 засуджено за вчинення 31 серпня 2013 року злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України, та із застосування приписів статті 71 Кримінального кодексу України призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу, а за цим вироком остання вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, що мало місце 01 лютого 2019 року. Тому ОСОБА_4 слід визначити остаточне покарання у порядку, передбаченому приписами частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, та остаточно призначити покарання в межах, встановлених санкцією частини 2 статті 186 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі на певний строк.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог статті 75 Кримінального кодексу України, або ж застосування положень статті 69 чи норм статті 69-1 даного Кодексу до обвинуваченої, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог частини 2 статті 65 Кримінального кодексу України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів (кримінальних правопорушень).
На думку суду обране покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Тим паче, вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, під час досудового розслідування обвинуваченій не обирався, ніяких клопотань з цього приводу під час судового розгляду справи не надходило та підстав для його визначення, на даному етапі, не має, оскільки ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 лютого 2019 року, який набрав законної сили 04 лютого 2020 року відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року.
Таким чином, початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 01 лютого 2019 року (з моменту затримання за попереднім вироком) та до строку відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення відповідно до статті 72 Кримінального кодексу України з 01 лютого 2019 року по 04 лютого 2020 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, як це визначено в ухвалі Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року по справі з єдиним унікальним № 638/17644/13 к.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів по справі слід вирішити в порядку, визначеному частиною 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експертів по справі відсутні.
На підставі викладеного, враховуючи положення частини 2 статті 61 Конституції України,керуючись статтями 12, 50, 63, 65 - 67, 70, 72, 88 90 та частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, а також статтями 91, 100, 118, 122, 124, 126, частиною 1 статті 349, статтями 352, 353, 368 371, 373 376, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, та призначити їй по даній нормі закону покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі положень частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та покарання призначеного за вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 лютого 2019 року, остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді 4 (чотирьох) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу.

Зарахувати в строк покарання частково відбуте покарання, призначене за вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 лютого 2019 року.
Відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту її затримання, тобто з 01 лютого 2019 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з 01 лютого 2019 року по 04 лютого 2020 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року по справі з єдиним унікальним № 638/17644/13 к.

Речовий доказ по справі: диск DVD-R, 4,7 GВ, на якому знаходиться відеофайл з назвою «HCVR_ch4_main_4500_5504» з відеозаписом подій, які відбувалися 01 лютого 2019 року у приміщенні магазину «Венера», розташованого за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вулиця Привокзальна, будинок № 24 залишити в матеріалах справи протягом усього часу їх зберігання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, її захиснику, потерпілому та прокурору.
Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1