ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/363/20 Справа № 691/715/18 Категорія: поновлення строку апеляційного оскарженняГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 27 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и л а :

Міністерство юстиції України звернулось із клопотанням до суду про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовуючи тим, що 25 травня 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 1636/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ст.606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 20 березня 2018 року за №06-36225/18. ОСОБА_7 засуджений вироком Автозаводського районного суду м. Нижнього Новгорода від 09 березня 2017 року за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.30, ч.5 ст.228-1 КК Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, та відбуває покарання у «Федеральном Казенном Учреждении Исправительная Колония №12 Главного Управления Федеральной Службы Исполнения Наказаний по Нижегородской области», кінець відбуття строку покарання - 26 листопада 2023 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_7 в Україні: АДРЕСА_1 . Відповідно до вимог ч.3 ст.609 КПК України, Міністерство юстиції України, у разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України, звертається до суду клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України. Згідно ч.1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерств юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України. В разі визначення строку покарання, який підлягатиме відбуванню передачі ОСОБА_7 в Україну, просили врахувати вимоги ч.1 ст.10 та ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року щодо максимального врахування покарання, визначеного вироком російського суду, з метою створення належних підстав для реалізації засудженим ОСОБА_7 права бути переданим в Україну, як державу свого громадянства для подальшою відбування покарання.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 27 вересня 2018 року клопотання задоволено та приведено вирок Автозаводського районного суду м. Нижнього Новгорода від 09.03.2017 стосовно громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ульянівка Скадовського району Херсонської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, жителя АДРЕСА_1 , засудженого за вчинення злочинів передбачених ч.3 ст.30 КК РФ, ч.5 ст.228-1 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі) до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму у відповідність із законодавством України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважати засудженим за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України до покарання у виді 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 відповідно до вироку Автозаводського районного суду м. Нижнього Новгорода від 09 березня 2017 року при приведенні його у відповідність із законодавством України, вирішено рахувати з 09 березня 2017 року, зарахувавши в строк відбування призначеного покарання термін тримання під вартою з 27 травня 2016 року по 09 березня 2017 року, включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій клопотав про поновлення строку на апеляційне оскарження, як пропущеного з поважних причин, оскільки про ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 27.09.2018 дізнався лише 10 квітня 2019 року. Просив змінити вирок в частині призначення покарання, застосувавши пом`якшуючі статті, призначивши покарання, що є половиною від мінімального покарання передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який заперечував щодо задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, перевіривши доводи апеляції в частині клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги щодо можливості поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 27.09.2018 стосовно ОСОБА_7 до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, а крім цього і сам ОСОБА_7 про це також вказує у своїй апеляційній скарзі (а.с.151) про існування ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 27.09.2018 він дізнався 10 квітня 2019 року.

Таким чином з матеріалів кримінального провадження вбачається, що навіть з 10.04.2019 і до дати подання апеляційної скарги пройшов майже рік.

За таких обставин колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що об`єктивних підстав, які б давали змогу дійти висновку про якісь поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження немає, а тому колегія суддів апеляційного суду відмовляє у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08.01.2008 щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду у визначений КПК України строк у разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, та не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Тому, виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що вимога, викладена в апеляційній скарзі ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 27.09.2018 не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, а тому не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 116, 395, 419 КПК України,

у х в а л и л а :

У задоволенні вимоги, викладеній в апеляційній скарзі ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 27.09.2018 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :