Справа № 372/3933/19 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1595/2020 Суддя - доповідач в II-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 00001007 від 25.10.2019 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який був зареєстрований з 30.09.2015 по 30.03.2016 за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз 22.11.2017 року вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ст. 69, 70 КК України до покарання у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений 28.11.2017 про відбуттю покарання,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 28 вересня 2019 року, близько 04 години 30 хвилин, з метою незаконного заволодіння чужим майном, за допомогою металевого предмета розбив металопластикове вікно в продуктовому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_9 та проник у приміщення вказаного магазину через розбите вікно, звідки викрав продукти харчування та інші продукти на загальну суму 3 141 грн. 41 коп., чим завдав останній майнової шкоди у вказаному розмірі.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеності своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації дій, просив застосувати до нього покарання не пов`язане з позбавленням волі, або положення ст. 84 КК України, оскільки він має ряд захворювань, які потребують специфічного лікування, яке не можливо отримати в місцях позбавлення волі. Також просив врахувати, що він частково повернув викрадене майно потерпілій, та ту обставину, що в нього на утриманні перебуває мати похилого віку.
В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 просив звернути увагу на численні його захворювання, та врахувати дані обставини під час апеляційного перегляду вироку Обухівського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які подану обвинуваченим апеляційну скаргу з доповненнями підтримали та просили її задовольнити, при цьому обвинувачений уточнив вимоги апеляційної скарги та просив застосувати щодо нього положення ст. 75 КК України, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Дії ОСОБА_8 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення. Правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 учасниками судового провадження не оскаржується.
Щодо доводів апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого про незаконність вироку в частині призначеного покарання, то вони не грунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

За змістом ч.1 і ч.2 ст. 65 КК України покарання призначається судом у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказаних вимог закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 було дотримано у повному обсязі.

Так, при призначенні покарання суд врахував тяжкість злочину та конкретні обставини його вчинення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме, щире каяття, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення аналогічних умисних злочинів проти власності, відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі належних висновків для себе не робив та знову вчиняв аналогічні злочини, не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебував на обліку у лікаря нарколога з 1998 по 2012р. з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіоїдів, знятий з обліку у зв`язку з відсутністю відомостей про пацієнта. Крім того, як вбачається з досудової доповіді від 26.12.2019р. ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як високий, а тому виправлення особи без позбавлення волі може становити високу небезпеку для суспільства.

Вказані обставини дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави для призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України з реальним його відбуванням. При цьому колегія суддів звертає увагу, що покарання призначено обвинуваченому в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст. 185 КК України. Вказане покарання, на думку колегії суддів, за своїм видом та розміром відповідає як тяжкості злочину, так і особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого з доповненнями щодо неврахування судом наявності в нього значної кількості хронічних захворювань, які унеможливлюють подальше утримання його в місцях позбавлення волі та дають підстави суду застосувати щодо нього ст. 84 КК України та звільнити його від покарання за хворобою не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, оскільки матеріали провадження не містять даних про те, що обвинувачений захворів на вказані хвороби після вчинення злочину та що вказані захворювання є тяжкими і перешкоджають відбуванню покарання. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що на підставі ст. 84 КК України можуть бути звільнені особи, які відбувають покарання та лише в порядку спеціальної процедури, передбаченої Законом.

Доводи апеляційної скарги про можливість застосування до покарання, призначеного обвинуваченому, вимог ст. 75 КК України також не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах кримінального провадження.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 75 КК України підставами для застосування цієї норми закону є:

призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке ґрунтується на сукупності даних про тяжкість злочину, особу винного та інших обставинах справи.

Сукупність даних про особу обвинуваченого, його відношення до злочину та його наслідків не приводять колегію суддів до переконання про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування ним покарання, що указує на неможливість застосування щодо нього положень ст. 75 КК України.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого з доповненнями та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи викладене, вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4