В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2020 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,потерпілої ОСОБА_6 ,представника потерпілого ТОВ «Руш» ОСОБА_7 ,розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України,з середньою освітою,неодруженого,офіційно не працевлаштований,зареєстрований та до затримання мешкав за адресою АДРЕСА_1 ,раніше судимого

вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.07.1987 року за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до трьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково з невідбутим строком у вісім місяців чотирнадцять днів;

вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.1991 року за ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) до одного року позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 30 травня 1992 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.06.1993 року за ч. ч. 2, 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився з місць позбавлення волі 10 жовтня 1997 року у зв`язку з застосуванням Закону України «Про амністію»;

вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.09.1998 року за ч. 2 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) до п`яти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився з місць позбавлення волі 28 квітня 2001 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2002 року за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 19 листопада 2002 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2003 року за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 24 жовтня 2006 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2008 року за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 6 червня 2014 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2012 року за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 26 січня 2015 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 6 серпня 2018 року у зв`язку з відбуттям строку покарання

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки

у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

08.10.2019 р.об 11.36 год. ОСОБА_4 ,маючи умисел на таємне викрадення чужого майна,діючи повторно,з корисливих мотивів,перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «Єва» по пр.Моторобудівників 11 в м.Запоріжжі,скориставшись тим,що за його діями ніхто не спостерігає,шляхом вільного доступу таємно викрав з торгової полиці майно,що перебуває на балансі ТОВ «РУШ»,а саме:стайлер для гоління № 486580 чоловічий QP2520/20 PHILLIPS вартістю 749 гр.16 коп.,який сховав під куртку та вийшов з магазину без оплати товару на касі,розпорядився ним в подальшому на власний розсуд,чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду.

02.01.2020 року о 13.03 год. ОСОБА_4 ,маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно,з корисливих мотивів,знаходячись в приміщенні торгового залу аптеки № 14 «Благодія» по вул.Чарівній 129б в м.Запоріжжі,скориставшись тим,що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав з торгової полиці майно,що належить ТОВ «Трансфарм-Дніпро»,а саме:

-неовадіол контур крем для контуру очей/губ марки VICHY вартістю 1205 гр.,

-дерма бленд флюїд марки VICHY об`ємом 30 мл. вартістю 503 гр.33 коп.,

на загальну суму 1708 гр.33 коп.,після чого викрадене майно сховав у кишеню куртки,яка була на ньому одягнена,без оплати товару залишив приміщення аптеки,надалі розпорядився викраденим майном на власний розсуд,чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду.

04.01.2020 р.об 18.32 год. ОСОБА_4 ,маючи умисел на таємне викрадення чужого майна,діючи повторно,з корисливих мотивів,перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «HOP HEY» по вул.Деповській 126 в м.Запоріжжі,скориставшись тим,що за його діями ніхто не спостерігає,шляхом вільного доступу таємно викрав з прилавку майно,що належить ОСОБА_8 ,а саме мобільний телефон марки XIAOMI моделі Mi 9SE Ocean Blue 6 Gb RAM 64 GbROM imei: НОМЕР_1 в корпусі блакитного кольору,вартістю 6000 гр.,з яким зник з місця злочину та в подальшому розпорядився на власний розсуд,чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень винуватим себе визнав повністю.

Пояснив,що 08.10.2019 р.у денний час він, перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «Єва» по пр.Моторобудівників 11 в м.Запоріжжі,звернув увагу на чоловічій станок для гоління вартістю майже 900 гр.та ,скориставшись тим,що за ним ніхто не спостерігає,шляхом вільного доступу взяв цей станок з полиці,сховав під куртку та пішов з магазину без оплати товару,в подальшому продав цей станок за готівку.

02.01.2020 р.у денний час він зайшов у приміщення аптеки по вул.Чарівній в м.Запоріжжі,де був і інший покупець,на якого відволіклася аптекарка.Переконавшись,що за його діями ніхто не спостерігає,він рукою відчинив скло торгової полиці та шляхом вільного доступу викрав 2 банки дорогого крему,які сховав у кишеню куртки та без оплати товару пішов з аптеки,крем продав на ринку за готівку.

04.01.2020 року у вечірній час він знаходився у приміщенні магазину-кафе в районі вул.Деповської в м.Запоріжжі,де звернув увагу на мобільний телефон,за яким продавчиня не слідкувала,переконавшись,що за його діями ніхто не спостерігає,шляхом вільного доступу він непомітно взяв телефон та пішов з ним з магазину,в подальшому продав телефон за готівку.

Зазначив,що вчинення крадіжок є звичкою,якої він не може позбутися,живе за принципом брати все,що погано лежить,але до цього його в певній мірі спонукала безкарність,оскільки після вчинення першого злочину він був упевнений,що його ув`язнять,а коли цього не сталося,вчиняв їх ще протягом кількох місяців до того,як його взяли під варту.У скоєному розкаявся,фактичних обставин справи та доказів,що їх підтверджують,не оспорював.

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинуваченого,які ніким не оспорюються.При цьому суд роз`яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України»,та кваліфікує його дії по ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка),вчинене повторно.

Відповідно до статей 50,65 КК України особі,яка вчинила злочин, має бути призначено покарання,необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації,проте з його слів мешкав за випадковими адресами,офіційно ніколи не працював,так як не знайшов за все життя роботи ,яка була б йому до вподоби, був раніше неодноразово судимий за корисливі злочини,проте належних висновків для себе не зробив,знову вчинив аналогічні злочині в період іспитового строку за попереднім вироком.

Обставиною,яка пом`якшує покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття у скоєному.

Такі висновки суду ґрунтуються на тому,що обвинувачений послідовно визнає винуватість у скоєнні злочину,своїми активними діями сприяв органам слідства з`ясувати обставини вчинення злочину,тяжких наслідків від його дій не настало.

Обставин,що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України ,судом не встановлено.

Всі ці відомості у сукупності є суттєвими та дають підстави для призначення покарання у межах санкції ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі,оскільки забезпечити виправлення обвинуваченого та убезпечити суспільство від його системної протиправної поведінки можливо лише в умовах ізоляції від суспільства,що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

Призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ ,викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 р.,в яких ЄСПЛ зазначив,що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним,якщо встановлено,що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.008 р.ЄСПЛ вказав,що для того,щоб втручання вважалося пропорційним,воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду,призначення обвинуваченому такого покарання є справедливим,співмірним і достатнім для його виправлення,кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим,так і іншими особами,а також буде відповідати таким принципам Конвенції,як пропорційність обмеження прав людини,легітимна мета і невідворотність покарання.

Так,у розумінні ЄСПЛ ,покарання повинне встановлювати новий додатковий обов`язок для особи,який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає,що покарання переслідує подвійну мету:покарання і стримування від вчинення нових злочинів,а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтир для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Також при призначенні остаточного покарання необхідно застосувати положення ч.1 ст.71 КК України,оскільки 16.04.2019 р. ОСОБА_4 був засуджений вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК Україн по 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин,тому до покарання,яке призначається ОСОБА_4 за цим вироком,суд частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 16.04.2019 р.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати ,зокрема, невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання,у даній справі-строк покарання у виді 4-х років позбавлення волі ,а остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Відповідні роз`яснення викладені у п.25,26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із заступними змінами).

Товариством з обмеженою відповідальністю «РУШ» до ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 749 гривень.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Траснфарм-Дніпро» до ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 1708 гривень 33 копійки.

ОСОБА_4 як цивільний відповідач цивільні позови визнав у повному обсязі та пояснив,що за вказаних в обвинувальному акті обставин він викрав майно,що належить цивільним позивачу,вартість його на час розгляду справи не відшкодував та розміру заявлених вимог не оспорював.

Враховуючи,що заподіяння майнової шкоди позивачам з вини відповідача доведено дослідженими в судовому засіданні доказами,суд задовольняє цивільний позов у повному обсязі.

Відповідно до обвинувального акту,процесуальні витрати,речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківсбкого районного суду м.Запоріжжя від 27.02.2020 р.до ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 26.04.2020 р.включно,який до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Керуючись ст.368,374,392 КПК України,суд-

З А С У Д И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст.71 КК України,по сукупністю вироків,застосувати принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.04.2019 р. та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) .

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання з 27.02.2020 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ» до ОСОБА_4 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,мешкає за адресою АДРЕСА_2 ,зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ,паспорт серія НОМЕР_2 ,на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ» ,місце знаходження м.Дніпро,пр.А.Поля 104а, ІПН 34,відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 749 (сімсот сорок дев`ять) гривень.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФАРМ-ДНІПРО» до ОСОБА_4 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,мешкає за адресою АДРЕСА_2 ,зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_2 ,на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФАРМ-ДНІПРО» ,місце знаходження м.Зароріжжя,бульвар Центральний буд.26 офіс 67-Б, ПАТ «ПУМБ» МФО 334851,р/р IBAN НОМЕР_3 ,відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 1708( одна тисяча сімсот вісім) гривень 33 копійки.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення,обвинуваченим,який тримається під вартою,у той же строк після отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1