Дата документу 23.01.2020 Справа № 310/9324/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/180/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/9324/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.127 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003049, за апеляційною скаргою захисника обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 травня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Бердянського району Запорізької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, який працював охоронцем в приватній фірмі «КСГ 77», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Буркандья Сусуманського району Магаданської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, має малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 травня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 1190 гривень;

- за ч. 2 ст. 127 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 2 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено обчислювати з моменту його затримання, з 12.09.2018 року. Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз на загальну суму 858,00 грн.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 127 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 2 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 постановлено обчислювати з моменту його затримання, з 12.09.2018 року. Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 09 вересня 2018 року приблизно о 18 годині, знаходячись в лісосмузі, розташованій біля села Дмитрівка Бердянського району Запорізької області, ОСОБА_7 виявив на землі скляну банку, в якій знаходилась суха подрібнена речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору у двох паперових згортках, полімерному пакеті та насипом. Зрозумівши, за кольором та запахом, що дана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою незаконного придбання наркотичного засобу для власного вживання, взяв вказану банку з канабісом, чим незаконно придбав його, після чого переніс наркотичний засіб до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим почав незаконно зберігати за місцем свого проживання особливо небезпечний наркотичний засіб з метою власного вживання без мети збуту.

12 вересня 2018 року, в ході санкціонованого огляду за вказаною адресою працівниками поліції, було виявлено та вилучено, згідно висновку експерта №14-171 від 25.09.2018 року - особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, маса якого склала 0,038 гр., 1,091 гр., 7,026 гр. та 2,365 гр. в перерахунку на висушену речовину. Загальна маса канабісу склала 10,520 гр., в перерахунку на висушену речовину, який ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав за місцем свого проживання без мети збуту.

Крім того, 10 вересня 2018 року приблизно о 21 годині, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обидва перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, при цьому, ОСОБА_7 також в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, вступили між собою в попередню змову на незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_8 із сокирою в руках став в дверному отворі, чим завадив ОСОБА_10 залишити будинок, а ОСОБА_7 скориставшись діями ОСОБА_8 наніс ОСОБА_10 приблизно 10 ударів руками та ногами по тулубу, тим самим обмежили свободу переміщення потерпілого та зламали його волю до опору. Відразу після цього, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , продовжуючи свої дії пов`язані із незаконним позбавленням волі потерпілого, зв`язали руки ОСОБА_10 мотузкою, після чого ОСОБА_7 повісив на шию ОСОБА_10 металевий ланцюг із замком, а вільний кінець ланцюга закріпив до підлоги за допомогою металевого лома. Утримуючи ОСОБА_10 в такому положенні, стоячи на підлозі на колінах впродовж приблизно 10-15 хвилин, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 нанесли ОСОБА_10 кожний приблизно по 5 ударів руками та ногами по тулубу та голові. Після цього, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на незаконне позбавленням волі ОСОБА_10 , утримуючи потерпілого на металевому ланцюгу прикутому на його шиї, вивели його із будинку, заштовхали в багажник автомобіля «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та під керуванням ОСОБА_7 перевезли до лісосмуги, яка розташована біля села Дмитрівка Бердянського району Запорізької області, де ОСОБА_7 разом ОСОБА_8 , діючи способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та спричиняючи йому фізичні страждання, як спільно так і по черзі, почали тягти ОСОБА_10 за металевий ланцюг в лісосмугу, від чого ОСОБА_10 впав та від дії волочіння його по землі за ланцюг, став задихатися, а також втрачати свідомість. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи утримувати ОСОБА_10 на ланцюгу, привели його до автомобіля «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де прив`язали вільний кінець ланцюга до фаркопу автомобіля, після чого, ОСОБА_7 керуючи автомобілем, разом із ОСОБА_8 почали рухатися по ґрунтовій дорозі, тим самим змусивши потерпілого бігти за автомобілем приблизно 1 кілометр. Зупинившись після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, направлені на незаконне позбавлення волі потерпілого, знову насильно заштовхали його у багажник автомобіля та перевезли до будинку АДРЕСА_1 . Після цього, у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник злочинний намір на незаконне збагачення шляхом вимагання грошей у ОСОБА_10 , з метою реалізації якого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи узгоджено між собою, продовжуючи утримувати ОСОБА_10 з корисливих мотивів, насильно, всупереч його волі в будинку АДРЕСА_1 , застосовуючи до нього погрози вбивством, змусили його написати розписку про наявність неіснуючого грошового боргу та зобов`язання в його поверненні, після чого приблизно о 02 годині 11 вересня 2018 оку відпустили ОСОБА_10 .

Внаслідок незаконних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які спільно утримували ОСОБА_10 в місцях, де він не бажав знаходитись та які не мав можливості вільно залишити, потерпілий був незаконно позбавлений волі на протязі приблизно 5 годин, тобто протягом тривалого часу.

Згідно висновку експерта № 345 від 06.10.2018 року протягом часу незаконного позбавлення волі, ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця в лівій параорбітальній ділянці, струсу головного мозку, забиття м`яких тканин голови, дисторсії шийного відділу хребта, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та саден в ділянці верхніх та нижніх кінцівок, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Крім того, 11 вересня 2018 року приблизно о 02 годині, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи обидва в стані алкогольного сп`яніння, при цьому, ОСОБА_7 також в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом вимагання, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, при цьому, ОСОБА_7 , демонструючи ОСОБА_10 наявний у нього в руці ніж та приставляючи його до шиї потерпілого, а ОСОБА_8 демонструючи наявну у нього в руках сокиру та погрожуючи потерпілому її застосуванням, висловлюючи, при цьому, обоє погрози вбивством потерпілому, які сприймались ним як реальні, стали незаконно вимагати від ОСОБА_10 передачі їм грошових коштів, в процесі чого, змусили потерпілого написати розписку про наявність неіснуючого в дійсності грошового боргу перед ОСОБА_7 в розмірі 117 000 гривень та зобов`язання в його поверненні в строк до 10.09.2019 року.

Крім того, в період часу з 21 години 10 вересня 2018 року до 02 години 11 вересня 2018 року, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , а також в лісосмузі поблизу села Дмитрівка, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою покарати ОСОБА_10 за нібито скоєну ним крадіжку належного ОСОБА_7 майна, катували ОСОБА_10 при наступних обставинах.

Так, 10 вересня 2018 року приблизно о 21 годині, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обидва перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, при цьому, ОСОБА_7 також в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, незаконно позбавили волі ОСОБА_10 , в процесі чого, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою покарати ОСОБА_10 за нібито скоєну ним крадіжку належного ОСОБА_7 майна, стали спричиняти потерпілому сильний фізичний біль та фізичні і моральні страждання, яке виразилось в тому, що ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 приблизно 10 ударів руками та ногами по тулубу. Відразу після цього, ОСОБА_7 , діючи разом з ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб, зв`язали руки ОСОБА_10 мотузкою, після чого ОСОБА_7 повісив на шию ОСОБА_10 металевий ланцюг із замком, а вільний кінець ланцюга закріпив до підлоги за допомогою металевого лома. Утримуючи ОСОБА_10 в такому положенні стоячи на підлозі на колінах впродовж приблизно 10-15 хвилин, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , продовжуючи завдавати ОСОБА_10 побої та заподіюючи йому сильний фізичний біль, умисно нанесли потерпілому кожний приблизно по 5 ударів руками та ногами по тулубу та голові. Після цього, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, перевезли ОСОБА_10 з прикутим на шиї металевим ланцюгом в багажнику автомобіля «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 до лісосмуги, яка розташована біля села Дмитрівка Бердянського району Запорізької області, де ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , застосовуючи жорстоке, нелюдське і таке, що принижує гідність людини поводження, як спільно так і по черзі, почали тягти ОСОБА_10 за металевий ланцюг в лісосмугу, від чого ОСОБА_10 впав та від дії волочіння його по землі за ланцюг, став задихатися, а також втрачати свідомість. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи утримувати ОСОБА_10 на ланцюгу, привели його до автомобіля «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де прив`язали вільний кінець ланцюга до фаркопу автомобіля, після чого, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем, разом із ОСОБА_8 почали рухатися по ґрунтовій дорозі, тим самим змусивши потерпілого бігти за автомобілем приблизно 1 кілометр, після чого знову насильно заштовхали його у багажник автомобіля та перевезли до будинку АДРЕСА_1 .

Згідно висновку експерта № 345 від 06.10.2018 року в результаті нанесення побоїв та мучення ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця в лівій параорбітальній ділянці, струсу головного мозку, забиття м`яких тканин голови, дисторсії шийного відділу хребта, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та саден в ділянці верхніх та нижніх кінцівок, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів зазначає, що висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано. Проте зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було. Суд на обґрунтування свого висновку щодо винуватості обвинувачених проаналізував зібрані у справі докази і фактично не дав їм ніякої оцінки. Зокрема, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 146 КК України, але у вироку розділив отримані потерпілим тілесні ушкодження. Тобто, вироком суду визначено, що потерпілому під час позбавлення волі та під час катування були спричинені одні і ті самі тілесні ушкодження, що при кваліфікації дій обвинувачених за різними статтями кримінального кодексу, кваліфікація яких залежить у тому числі від спричинених тілесних ушкоджень, є неприпустимим. Суд не дав жодної оцінки показам свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , показання яких повністю суперечать показанням свідка ОСОБА_10 . Вказані суперечності суд не усунув та не дав жодної оцінки поясненням обвинувачених, потерпілого та свідків.
Суд не допитав судово-медичного експерта на предмет можливості подальших дій потерпілого після всіх отриманих тілесних ушкоджень, викладених у обвинуваченні та не з`ясував, які мали б настати тілесні ушкодження у потерпілого, якщо б його волочили по землі за металевий ланцюг із замком. Жоден з допитаних судом свідків нічого не пояснив щодо будь-яких пошкоджень в одязі потерпілого ОСОБА_10 . Суд не довів наявності тривалого часу, що є оціночною ознакою, наявність чи відсутність якої відзначається судом з урахуванням конкретного астрономічного строку, протягом якого особа була позбавлена волі, місця, де вона трималась, інших конкретних обставин, що стосуються особи потерпілого. Таким чином, суд першої інстанції не з`ясував, чи не є кваліфікація дій обвинувачених за ч. 2 ст. 127 КК України додатковою та чи не охоплюються дії обвинувачених ч. 2 ст. 146 КК України. Кваліфікуючи дії обвинувачених за ч. 2 ст. 127 КК України, суд не надав уваги тому, що ознака об`єктивної сторони злочину «мучення» - це дії, пов`язані з тривалим позбавлення людини їжі, пиття чи тепла, утримання її в шкідливих для здоров`я умовах та не з`ясував чи є така ознака, як «мучення» в діях обох обвинувачених.
Також зазначає, що незважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини і дослідження всіх обставин по справі, речові докази судом не оглядались, не було з`ясовано на який ніж посилається обвинувачення та потерпілий, ніж органами досудового слідства не вилучався і про нього в суді не йшла мова.
Вказує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки особі потерпілого, який не працює, вживав наркотичні засоби та алкогольні напої, мав конфлікти з матір`ю, у зв`язку з чим вона зверталась зі скаргами на нього.
Крім того, за проведення експертизи суд стягнув грошові кошти з обвинуваченого ОСОБА_7 , але не зазначив за проведення якої експертизи та чому саме стягнув грошові кошти лише з ОСОБА_7 .
Отже, при наявності суперечливих фактичних даних щодо обставин вчинених злочинів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд їх не усунув і не дав їм однозначної оцінки в їх сукупності для підтвердження чи спростування обвинувачення, чим поставив під сумнів винуватість обвинувачених.
Виходячи з викладеного, просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , зокрема і в останньому слові, та їх захисника адвоката ОСОБА_9 на підтримання апеляційної скарги; прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вимог і положень зазначених законів дотримався.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, кваліфікація дій останнього, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку за цим злочином, сторонами провадження не оспорюються, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду в цій частині апеляційною інстанцією не перевіряється.

Щодо висновків суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України,за обставин, викладених у вироку суду, то, на думку колегії суддів, вони відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю досліджених при судовому розгляді доказів, які згодом суд поклав у основу вироку, та є належним чином вмотивованими.

Під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих їм злочинах за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України не визнали та стверджували, що корисливого мотиву у них не було, усі дії були спрямовані лише на те, щоб провчити потерпілого.

Не дивлячись на невизнання своєї провини обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх вина у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України,підтверджується в повному обсязі доказами, дослідженими і перевіреними в ході судового розгляду, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який під час судового розгляду в суді першої інстанції показав, що ОСОБА_7 з ОСОБА_8 зачинили двері у будинку, та, погрожуючи, били його. Потім обвинувачені зв`язали йому руки, ОСОБА_7 приніс з вулиці ланцюг та за допомогою замку закріпив його у нього на шиї, а вільний кінець ланцюга прибив до підлоги колом. Після цього, обвинувачені продовжували його періодично бити руками та ногами по голові, у груди, по ребрам, в обличчя. ОСОБА_8 знімав це на відео на телефон ОСОБА_7 . Все це продовжувалось десь годину. Далі обвинувачені вирішили його вивезти кудись, почали тягти за ланцюг, він чинив опір. Його побили, щоб він вів себе спокійно, взяли за руки та ноги і вкинули у багажник автомобілю ВАЗ 2106. Вивезли його в поле до лісосмуги, там тягнули його за ланцюг, він впав, потім встав, намагався чинити опір. Обвинувачені удвох тягнули ланцюг, який натягувався та придушував його, він почав задихатися. Все це продовжувалось приблизно 30 хвилин. Після цього, вільний кінець ланцюга прив`язали до фаркопу автомобіля, який почав рухатися, а він біг за авто десь 1 км по ґрунтовій дорозі. Після цього, авто зупинилося, обвинувачені удвох замотали його ланцюгом та загрузили в багажник. Привезли його назад у будинок, де мешкає ОСОБА_7 , де він якийсь час провів, лежачи в багажнику, потім його завели у будинок. Потім ОСОБА_7 вигадав розписку, дав йому аркуш паперу та ручку, ОСОБА_8 стояв у дверях з сокирою та диктував зміст розписки. Під час написання розписки ОСОБА_7 стояв поряд з ним з ножем та залякував його, підставивши ніж під горло. Після того, як він написав розписку, дали сигарету покурити та перевдягтися, віддали телефон. Відпустили десь через півгодини після написання розписки, приблизно о 3 годині ночі;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який під час судового розгляду в суді першої інстанції показав, що в ніч з 10 на 11.09.2018 року до нього прийшов ОСОБА_11 з ОСОБА_10 після 2 години ночі. Вони втрьох випили. Потім він ОСОБА_10 поклав відпочивати, а ОСОБА_11 сидів у нього до світанку. Коли він з ОСОБА_10 були на одинці, останній сказав, що його побили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . За що побили ОСОБА_10 не казав, казав що сам не знає. На шиї у ОСОБА_10 було садно та припухлість, останній пояснив, що від ланцюга. Також ОСОБА_10 від дотиків здригався, сказав, що болять ребра. Приблизно о 23 годині 11.09.2018 року ОСОБА_10 поїхав на велосипеді до себе додому в с. Трояни;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка під час судового розгляду в суді першої інстанції показала, що вона є матір`ю потерпілого та рідною тіткою обвинуваченого ОСОБА_7 09.09.2018 року надвечір вона почула телефонну розмову її сина ОСОБА_10 та здогадалась, що йому дзвонив ОСОБА_7 та вони домовилися про зустріч. Повернувся додому ОСОБА_10 через дві доби, 12.09.2018 року, о 1 годині ночі. На порозі будинку він втратив свідомість, був побитий, в крові. З сином ОСОБА_15 вона його занесла до хати. Одяг ОСОБА_10 був у крові, коліна зчесані, на спині та в ділянці нирок гематоми, голова розпухла, плече з подряпиною. ОСОБА_10 розповів їй, що його били ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , одягали на нього ланцюг з замком, що він стояв на колінах, тягали за ланцюг, прив`язаний до фаркопу, возили в багажнику. Розповів також, що потім обвинувачені вимагали 117000 грн., били його та він написав боргову розписку. Свідок впевнена, що одна з причин такої поведінки ОСОБА_7 її скарги на ОСОБА_10 . Останній ображав її та молодшого сина ОСОБА_15 , на що вона неодноразово скаржилася ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який під час судового розгляду в суді першої інстанції показав, що 10.09.2018 року його рідний брат ОСОБА_7 взяв у нього автомобіль ВАЗ 2106 червоного кольору, обладнаний фаркопом, який повернув йому наступного дня приблизно о 18 годині;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який під час судового розгляду в суді першої інстанції показав, що в ніч з 10 на 11.09.2018 року він домовився зустрітись з ОСОБА_13 . Приблизно о 2 годині ночі він вийшов з двору власного будинку та направився до ОСОБА_13 , його гукнув ОСОБА_10 та вони удвох прийшли до ОСОБА_13 , де пили пиво. Потім ОСОБА_10 ліг там спати, в його присутності ОСОБА_10 на фізичний стан не скаржився. Він бачив на обличчі ОСОБА_10 подряпину як від гілки. Будь-яких інших тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 в ту ніч не бачив;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 2, а.п. 1-3);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (т. 2, а.п. 5);

- протоколом огляду місця події від 12.09.2018 року, згідно якого оглянуто територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено: на холодильнику в прихожій кімнаті «Розписка», з даху сараю, який прибудований до будинку, металевий ланцюг довжиною 6 метрів, з дверей льоху навісний замок та ключі від нього, в прихожій кімнаті сокира, шорти темно-синього кольору з логотипом «NIKE» (т. 2, а.п. 6-12);

- протоколом огляду місця події від 12.09.2018 року, згідно якого оглянуто ділянку місцевості, на якій розташовано автомобіль ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 , регіон 08, в кузові червоного кольору, який було вилучено (т. 2, а.п. 14-15);

- постановою про визнання речовим доказом від 12.09.2018 року автомобіля ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_16 (т. 2, а.с. 16, 62);

- протоколом огляду від 12.09.2018 року, згідно якого оглянуто та вилучено: светр чоловічий з капюшоном блакитного кольору, спереду напис «Jack wills» в передній частині дві кишені, на задній частині на передній частині на рукавах на капюшоні якого є плями бурого кольору, светр блакитного кольору, з багатьма плямами бурого кольору, зі слідами зносу, воріт білого кольору, джинси синього кольору з потертостями, які мають пошкодження у вигляді отворів (прорізи в районі колін) зі слідами бурого кольору (т. 2, а.п. 17-18);

- протоколом огляду від 17.09.2018 року, згідно якого оглянуто паперовий аркуш з зошита в лінію, розміром 17х20,5 см, вилучений, запакований в поліетиленовий пакет та опечатаний 12.09.2018 року в АДРЕСА_1 . На папері є рукописний текст, виконаний чорнилами синього кольору. Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив, що саме цю розписку він написав 11.09.2018 року (т. 2, а.п. 19-20);

- протоколом огляду від 17.09.2018 року, згідно якого оглянуто та вилучено мобільний телефон Samsung Duos в корпусі чорного кольору з сім картами мобільних операторів «МТС» та «Київстар», та флеш картою, які вилучені у ОСОБА_7 при затриманні 12.09.2018 року. В ході огляду вказаного телефону, під час перегляду списку вхідних та вихідних дзвінків, встановлено, що 10.09.2018 року о 18:22 прийнято дзвінок абонента підписаного як «Валера аа» № НОМЕР_2 , сім «1», наступний дзвінок з телефону о 18:30 з сім карти «1» абоненту, який підписаний «Мишаня сасед» № НОМЕР_3 . Далі вхідний дзвінок від абонента « ОСОБА_17 », час 19:44 сім «1». Далі неприйнятий дзвінок від абонента «Валера аа», час 19:51 сім «1». Далі 11.09.2018 року неприйнятий виклик від абонента «Валера аа», час 21:25 сім «1», прийнятий виклик від абонента « ОСОБА_17 », сім «1», час 21:30. Далі об`єктом огляду є папка «Галерея», при вході в яку міститься папка «Камера», в цій папці міститься файл «004955» від 11.09.2018 року час запису 1 хв. 26 сек. В ході перегляду вказаного файлу встановлено, що він містить відеозображення ОСОБА_10 , на шиї якого знаходиться металевий ланцюг, закріплений замком, вільний кінець якого прибито до підлоги. За кадром чути розмову двох чоловіків, наприкінці запису чутно глухі звуки від ударів. До вказаного протоколу огляду додано фотозображення, під час огляду якого в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що це саме він стоїть на колінах з ланцюгом на шиї та зв`язаними руками (т. 2, а.п. 36-38);

- файлом «004955» від 11.09.2018 року, який скопійовано з вищевказаного телефону на DVD-R диск 4,7 Гб за протоколом огляду від 17.09.2018 року (т. 2, а.с. 39);

- висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_10 №345 від 12.09.2018 року (т. 2, а.п. 40-41);

- постановою про визнання речовим доказом від 13.09.2018 року мобільного телефону «Самсунг G-7102» з сім картами «МТС» та «Київстар» та флеш картою, светра з капюшоном, светра, джинсів (т. 2, а.п. 54, 55);

- постановою про визнання речовим доказом від 13.09.2018 року металевого ланцюга, сокири, розписки, навісного замка (т. 2. а.п. 58, 59);

- постановою про визнання речовим доказом від 27.10.2018 року шортів, які належать ОСОБА_7 (т. 2, а.п. 60, 61);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.09.2018 року за участі потерпілого ОСОБА_10 , в ході якого було відтворено дії, обстановку події з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та відеофіксацією ходу проведення слідчої дії (т. 2, а.п. 66-72);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.09.2018 року та відеофіксацією ходу проведення слідчої дії за участі підозрюваного ОСОБА_7 , в ході якого обвинувачений показав місця та розповів обставини вчинення злочинів (т. 2, а.п. 73-77);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.09.2018 року та відеофіксацією ходу проведення слідчої дії за участі підозрюваного ОСОБА_8 , в ході якого обвинувачений показав місця та розповів обставини вчинення злочинів (т. 2, а.п. 78-82);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1085 від 12.09.2018 року, яким встановлено факт вживання ОСОБА_7 канабісу (т. 2, а.п. 83).

Суд належним чином дослідив зазначені докази у провадженні у їх сукупності з точки зору належності та допустимості, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку.

Зазначені докази узгоджуються між собою, доповнюють один одного, не містять суттєвих суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, виключають сумніви у причетності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до умисного скоєння інкримінованих їм злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, а тому суд правильно обґрунтував ними їх обвинувачення.

Спростував суд і наведені стороною захисту під час судового розгляду доводи щодо непричетності обвинувачених до злочинів, належним чином мотивувавши свій висновок в судовому рішенні, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи захисника про те, що у вироку суду першої інстанції зазначено, що потерпілому під час позбавлення волі та під час катування були спричинені одні і ті самі тілесні ушкодження, що при кваліфікації дій обвинувачених за різними статтями кримінального кодексу, кваліфікація яких залежить, у тому числі, від спричинених тілесних ушкоджень, є неприпустимим, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки злочини, передбачені ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 127 КК України, складають ідеальну сукупність та випливають один із одного.

Твердження апелянта про те, що суд не дав жодної оцінки показам свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , показання яких повністю суперечать показанням свідка ОСОБА_14 , не усунувши суперечності та не давши жодної оцінки поясненням обвинувачених, потерпілого та свідків, є безпідставними. Так, допитаний в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 показав, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зачинили його у будинку, де били, а потім зв`язали йому руки та повісили на шию ланцюг із замком, який прибили колом до підлоги. Потім його у багажнику вивезли у лісосмугу, де за ланцюг волочили його по землі, а потім прив`язали ланцюг до автомобіля і він вимушений був бігти за автомобілем, який рухався. Після цього, привезли його назад у будинок та, погрожуючи йому, змусили написати боргову розписку.
Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 показав, що до нього прийшов ОСОБА_10 , який розказав йому, що його побили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . За що побили він не сказав, сказав, що сам не знає. На шиї у ОСОБА_10 було садно та припухлість, останній пояснив, що від ланцюга. Також ОСОБА_10 від дотиків здригався, сказав, що болять ребра. Свідок ОСОБА_11 показав, що бачив на обличчі ОСОБА_10 подряпину.

Свідок ОСОБА_14 показала в суді першої інстанції, що коли її син повернувся додому, на порозі будинку втратив свідомість, був побитий та в крові. Одяг ОСОБА_10 був у крові, коліна зчесані, на спині та в ділянці нирок гематоми, голова розпухла, плече з подряпиною. ОСОБА_10 розповів їй, що його били ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , одягали на нього ланцюг з замком, що він стояв на колінах, тягали за ланцюг, прив`язаний до фаркопу, возили в багажнику. Розповів також, що потім обвинувачені вимагали 117000 грн., били його та він написав боргову розписку.

Показання вказаних свідків та потерпілого узгоджуються між собою, є логічними, послідовними та не містять суттєвих суперечностей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які підривають один одного та підтверджуються іншими доказами, зокрема відеозаписом з телефона ОСОБА_7 , розпискою, протоколами проведення слідчих експериментів, висновком експерта та іншими письмовими доказами дослідженими судом першої інстанції.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції не допитав судово-медичного експерта є неспроможними, оскільки під час розгляду кримінального провадження будь-яких клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось.

Твердження захисника про те, що жоден з допитаних судом свідків нічого не пояснив щодо будь-яких пошкоджень в одязі потерпілого ОСОБА_10 не спростовують причетність обвинувачених до скоєння інкримінованих їм злочинів.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд не довів наявності тривалого часу, протягом якого особа була позбавлена волі, місця, де вона трималась, інших конкретних обставин, що стосуються особи потерпілого, є необґрунтованими. Як вбачається із встановлених судом фактичних обставин справи, 10.09.2018 року приблизно о 21 годині, перебуваючи у будинку ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 став у дверному отворі із сокирою, чим завадив ОСОБА_10 покинути будинок. В подальшому, його били, тримали на ланцюгу, поміщували до багажнику автомобіля, волочили на ланцюгу по землі, прив`язували на ланцюгу до фаркопа автомобіля та змушували бігти за ним. Після того, як обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змусили потерпілого написати боргову розписку, його відпустили близько 02 години 11.09.2018 року. Таким чином, судом було встановлено час, протягом якого ОСОБА_10 було позбавлено волі, а саме на протязі приблизно 5 годин, та місце, де його утримували.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 146 КК України, полягає у позбавленні волі шляхом тримання особи в місці, де вона взагалі не бажає або більше не бажає перебувати, або поміщення її в місце, яке вона не має змоги вільно залишити, хоча бажає цього. Відтак, обов`язковою ознакою складу злочину є місце незаконного тримання особи всупереч її волі. Ним можуть бути як приміщення (кімната, камера, погріб тощо) чи комплекси приміщень (підвал багатоповерхового будинку, лікарня), так і інші місця (дах багатоповерхового будинку, транспортний засіб) чи місцевості (скала, острів тощо).

Як було встановлено судом першої інстанції, потерпілого ОСОБА_10 спочатку проти його волі утримували у будинку, а в подальшому у багажнику автомобіля, тобто було встановлено об`єктивну ознаку вказаного злочину.

В свою чергу, злочин, передбачений ст. 127 КК України, з об`єктивної сторони характеризується: діями - нанесенням побоїв, мученням або іншими насильницькими діями; наслідками у вигляді заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання; причинним зв`язком між вказаними діями і наслідками.

Якщо вказані дії були поєднані з позбавленням людини волі, то вчинене підлягає кваліфікації за сукупністю злочинів, передбачених ст. 127 і ст. 146 КК України.

Як вбачається зі змісту обвинувачення, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ставилось у провину спричинення потерпілому ОСОБА_10 сильного фізичного болю та фізичних і моральних страждань, які виразились у нанесенні йому ударів та побоїв по тулубу та голові, одяганні на шию металевого ланцюга із замком та приковуванні його ланцюгом до підлоги, а також у застосуванні до потерпілого жорстокого, нелюдського та такого, що принижує гідність людини поводження, шляхом його волочіння за металевий ланцюг по землі, від чого потерпілий почав задихатися та втратив свідомість, та прив`язуванні ланцюга до фаркопу автомобіля, примушуючи потерпілого бігти за автомобілем. Крім того, така ознака складу злочину, як мучення в провину обвинуваченим не ставилась, а тому посилання у скарзі на те, що суд не надав уваги тому, що відсутня ознака об`єктивної сторони злочину «мучення» є безпідставним.

У зв`язку із чим, колегія суддів вважає неспроможними посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не з`ясував, чи не є кваліфікація дій обвинувачених за ч. 2 ст. 127 КК України додатковою та чи не охоплюються дії обвинувачених ч. 2 ст. 146 КК України.

Доводи про те, що судом першої інстанції не оглядались речові докази та не було з`ясовано на який ніж посилається обвинувачення та потерпілий, оскільки ніж органами досудового слідства не вилучався, є слушними, але колегія суддів вважає, що ця обставина істотно не впливає на доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні ними злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

Посилання захисника, що суд не дав належної оцінки особі потерпілого, який не працює, вживав наркотичні засоби та алкогольні напої, мав конфлікти з матір`ю, у зв`язку з чим вона зверталась зі скаргами на нього, є безпідставними та не мають ніякого значення щодо доведеності вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінованих їм злочинів.

Доводи апелянта про те, що за проведення експертизи суд стягнув грошові кошти з обвинуваченого ОСОБА_7 , але не зазначив за проведення якої експертизи та чому саме стягнув грошові кошти лише з ОСОБА_7 не впливають на правильність встановлення фактичних обставин справи та не можуть слугувати підставою для визнання вироку незаконним та необґрунтованим та його скасування з цих підстав.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

Отже, колегія суддів вважає, що кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України є правильною.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд врахував вимоги ст.ст. 50, 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, і на думку колегії суддів, призначене обвинуваченим покарання відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження скоєння ними нових злочинів.

З урахуванням викладеного, і оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає. До того ж, колегія звертає увагу на те, що захисником в апеляційній скарзі взагалі не наведено підстав для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 травня 2019 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4