справа № 462/162/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002840 від 12 вересня 2019 року про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий, громадянина України, українця, працюючого менеджером з продажу в ТОВ «Гілея», неодруженого, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.05.2019 р. Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. 23.09.2019р. ухвалою Львівського апеляційного суду вирок суду в частині ОСОБА_5 залишено без змін,

- 03.01.2020 р. Сихівським районним судом м. Львова від 03.01.2020 р. за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, працюючого охоронцем в ПАТ «Ірокс», вдівця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

25.03.2004 р. Сихівським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

28.03.2013 р. Сихівським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 307 КК України до 4 років позбавлення волі,

-24.09.2019 р. Франківським районним судом м. Львова за ч.1 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу,

26.11.2019 р. Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
-16.12.2010 р. Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу.

-26.12.2019 року Сихівським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту,

-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 12.09.2019 р. близько 01.30 год., знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , повторно, таємно, шляхом зрізування тросового замка, викрали у потерпілої ОСОБА_7 велосипед марки « ARIDS» вартістю 7258 грн. Таким чином, обвинувачені вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Окрім того, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 12.09.2019 р. близько 01.55 год., знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_4 , повторно, таємно, шляхом зламу врізного замка, проникли в середину кладового приміщення, звідки викрали належний потерпілому ОСОБА_8 електросамокат «Xiaomi Mi Electric Scooter M365 Black» вартістю 9999 грн. Таким чином, обвинувачені вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникнення у приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Окрім того, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 12.09.2019 р. близько 02.20 год., знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_4 , повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрали належний потерпілому ОСОБА_9 велосипед марки «Romet rambler 26» вартістю 4688,75 грн. Таким чином, обвинувачені вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_10 винність у скоєному визнали повністю, пояснили, що дійсно, будучи кожен раніше судимим за корисні злочини, 12.09.2019 р. близько 01.30 год., діючи за попередньою змовою між собою, зайшли у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , та повторно, таємно, шляхом зрізування тросового замка, викрали у потерпілої ОСОБА_7 велосипед марки « ARIDS» вартістю 7258 грн. Також, 12.09.2019 р. близько 01.55 год., знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_4 , діючи за попередньою змовою між собою, повторно, таємно, шляхом зламу врізного замка, проникли в середину кладового приміщення, звідки викрали належний потерпілому ОСОБА_8 електросамокат «Xiaomi Mi Electric Scooter M365 Black» вартістю 9999 грн. Окрім того, 12.09.2019 р. близько 02.20 год., знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_4 , діючи за попередньою змовою між собою, повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрали належний потерпілому ОСОБА_9 велосипед марки «Romet rambler 26» вартістю 4688,75 грн. У вчиненому щиро розкаюється. Цивільні позови потерпілих визнають повністю.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та підтримання ними заявлених цивільних позовів. Так, ОСОБА_11 просив стягнути солідарно із обвинувачених майнову шкоду у сумі 8640 грн. та моральну шкоду у сумі 1000 грн. (а.с. 31-34, 87). Потерпілий ОСОБА_8 просив стягнути солідарно із обвинувачених майнову шкоду у сумі 9999 грн. (а.с. 12-13).

Учасниками судового розгляду не оспорювались фактичні обставини справи, та суми цивільних позовів, а тому докази, які їх стверджують, в судовому засіданні не досліджувались, а суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився показаннями обвинувачених.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні винність обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб доведена повністю, а їх дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 185 КК України. Окрім того, доведено повністю є винність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаною із проникнення у інше приміщення, тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне із яких відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а інше до тяжких, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, на обліку у психіатричному та наркологічному закладах не перебуває, працює менеджером з продажу в ТОВ «Гілея», не одружений.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. Обтяжуючих покарання обставин судом не виявлено.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому слід обрати покарання в межах санкції статтей обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Із врахуванням наведеного, того, що ОСОБА_5 вчинив кілька кримінальних правопорушень, то остаточне покарання за ними йому слід призначити згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 03.01.2020 р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2. ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 6 місяців арешту.

Із врахуванням наведеного, на підставі ч. 4 ст.70 КК України ОСОБА_5 слід визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 03.01.2020 року більш суворим покарання за цим вироком у виді позбавлення волі, зарахувавши у призначений строк покарання, що частково відбуте за попереднім вироком.

Також, судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 20.05.2019 р. ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Однак, вказаний вирок 23.09.2019 р. ухвалою Львівського апеляційного суду м. Львова в частині ОСОБА_5 залишено без змін, а отже лише 23.09.2019 р. такий набрав законної сили. Отже, кримінальні правопорушення у вказаній справі вчинено після постановлення вироку, але до набрання цим вироком законної сили, тому засудженому необхідно призначити покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст.70 КК (постанова ВС від 18 червня 2019 року у справі №461/604/1).

Однак, відповідно до роз?яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Із врахуванням роз`ясень, що викладені у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»», призначене реальне покарання та покарання з випробуванням не складаються і не поглинаються, а кожне із них слід виконувати самостійно.

За таких обставин, вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 20.05.2019 р., яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, слід виконувати самостійно.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне із яких відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а інше до тяжких, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, на обліку у психіатричному та наркологічному закладах не перебуває, працюючого охоронцем в ПАТ «Ірокс», вдівця, має на утриманні двох не повнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання обставин судом не виявлено.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_10 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому слід обрати покарання в межах санкції статтей обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Із врахуванням наведеного, того, що ОСОБА_10 вчинив кілька кримінальних правопорушень, то остаточне покарання за ними йому слід призначити згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Окрім того, вказані кримінальні правопорушення ОСОБА_6 вчинив до постановлення вироку Франківським районним судом м. Львова від 24.09.2019 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу, вироку Залізничного районного суду м. Львова від 26.11.2019 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 16.12.2010 р. яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу та вироку Сихівського районного суду м. Львова від 26.12.2019 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 26.12.2019 ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту.

Із врахуванням наведеного, на підставі ч. 4 ст.70 КК України ОСОБА_6 слід визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 26.12.2019 року більш суворим покарання за цим вироком у виді позбавлення волі, зарахувавши у призначений строк покарання, що частково відбуте за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Із врахуванням наведеного, відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Франківського районного суду м. Львова від 24.09.2019 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу та вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 16.12.2010 р. яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу слід виконувати самостійно.

Окрім того, відповідно до роз?яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Із врахуванням роз`ясень, що викладені у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»», призначене реальне покарання та покарання з випробуванням не складаються і не поглинаються, а кожне із них слід виконувати самостійно.

За таких обставин, вирок Залізничного районного суду м. Львова від 26.11.2019 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, слід також виконувати самостійно.

Оскільки обвинувачені повністю визнали цивільні позови ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , то обставини щодо вказаних позовів у судовому засіданні не досліджувались і такі позови у кримінальному провадженні слід задоволити повністю.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, зокрема, компакт-диск із відеозаписами зберігати у справі.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України,-

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 , шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 03.01.2020 року більш суворим покарання за цим вироком, слід призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу приведення вироку до виконання та згідно вимог ст.72 ч.1 п.1а КК України зарахувати до цього строку відбуте ним покарання за попереднім вироком, з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 20.05.2019 р., яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки виконувати самостійно.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 , шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 03.01.2020 року більш суворим покарання за цим вироком, слід призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу приведення вироку до виконання та згідно вимог ст.72 ч.1 п.1а КК України зарахувати до цього строку відбуте ним покарання за попереднім вироком, з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
Відповідно до ст.72 КК України, вирок Франківського районного суду м. Львова від 24.09.2019 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу та вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 16.12.2010 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу - виконувати самостійно.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 26.11.2019 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік виконувати самостійно.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволити повністю.

Стягнути солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_11 8640 грн. майнової шкоди та 1000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволити повністю

Стягнути солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 9999 грн. майнової шкоди.

Речові докази: компакт-диск із відеозаписами зберігати у справі.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав на вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом 30 днів з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: