ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/129/20 Справа № 204/4472/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001047 за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дніпропетровську, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до ст.89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

В с т а н о в и л а:
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання: за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 25 червня 2019 року.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_10 визнано винним у тому, що він 04 травня 2019 року, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , побачив належну потерпілій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пральну машинку Ariston AVSL100, яку визначив, як об`єкт свого злочинного посягання.
Того ж дня, 04 травня 2019 року приблизно о 10:00 годині, ОСОБА_8 , знаходячись у вище вказаній квартирі, за місцем свого проживання, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, із корисливих мотивів та особистої зацікавленості, впевнившись, що його дії залишаються таємними для оточуючих витягнув на простирадлі з квартири пральну машинку Ariston AVSL100, яка належить ОСОБА_11 . Після чого, ОСОБА_8 попрохав свого малознайомого ОСОБА_12 , якого він зустрів на вулиці, допомогти віднести до ломбарду пральну машинку Ariston AVSL100, який не усвідомлюючи те, що вищезазначена пральна машинка є викраденою, за проханням ОСОБА_8 здав до ломбарду «Онікс», який фактично знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, 27, пральну машинку Ariston AVSL100. Таким чином, своїми діями ОСОБА_8 спричинив матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_11 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2826-19 від 24.06.2019 на суму 2 999 гривень.
Крім того, 12 травня 2019 року, ОСОБА_8 перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , побачив належний потерпілій ОСОБА_11 холодильник Ariston RMBA2200.L S/N710114646*0, який визначив, як об`єкт свого злочинного посягання.
Далі, 12 травня 2019 року приблизно о 14:00 годині, він, знаходячись у вище вказаній квартирі, за місцем свого проживання, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно із корисливих мотивів та особистої зацікавленості, впевнившись, що його дії залишаються таємними для оточуючих, повторно виніс з квартири, разом з невстановленими під час досудового розслідування особами, холодильник Ariston RMBA2200.L S/N710114646*0, який належить ОСОБА_11 . Після чого, ОСОБА_8 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, продавши викрадений холодильник Ariston RMBA2200.L S/N710114646*0.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_8 спричинив своїми діями матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_11 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2826-19 від 24.06.2019 року, на суму 2500 гривень.

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вирок районного суду є упередженим, а покарання необґрунтованим та занадто жорстким.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30.08.2019 року та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч.І ст.185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі;
-за ч.2 ст.185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що не оспорюючи правильність кваліфікації та доведеність вини обвинуваченого, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню через неправильне застосування кримінального закону.
Зазначає, що ОСОБА_8 , 14.08.1989 року свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини зазначені в обвинувальному акті, його вина підтверджена дослідженими доказами, які не суперечать один одному, та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Однак, при призначені ОСОБА_8 покарання суд в повній мірі не врахував особистісну характеристику засудженого, та суд визначив йому надмірно м`яку міру покарання.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений виступив проти задоволення апеляційної скарги прокурора і підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурор виступив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як убачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Доведеність вини ОСОБА_8 у скоєних злочинах, фактичні обставини справи поданих апеляційних скаргах не оскаржується.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Як убачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно вимог ст. ст.50,65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Як убачається з оскаржуваного вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий у тому числі за корисливі злочини та злочини пов`язані з наркотичними засобами, під наглядом лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, у відповідності до ст. 89 КК України не судимий, матеріальні збитки, заподіяні потерпілій, обвинувачений не відшкодував, щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, та вчинення злочину щодо особи похилого віку, який визнав обтяжуючої покарання обставиною.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому статті, саме з реальним його відбуттям.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, та вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів, дані про особу ОСОБА_8 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про наявність підстав для призначення більш м`якого покарання, а також доводи прокурора про призначення більш суворого покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом оцінено всі докази по справі у їх сукупності та у вироку обґрунтовано зазначено всі мотиви прийнятого ним рішення.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_13 ОСОБА_14