Справа № 1-12/2010
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за поданням заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури про заміну покарання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Галещина Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

15.05.1997 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 46-1 КК України виконання вироку відстрочене строком на 2 роки;

26.03.1999 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.4 ст. 81, 17, ч.3 ст.81, 44,42 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, звільненого 04.01.2000 року по відбуттю строку покарання;

13.06.2001 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 81, 17,ч.2 ст. 140, 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 29.01.2004 року по відбуттю строку покарання;

25.06.2004 року Козельщинським районним судом Полтавської області, відповідно до ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 03.09.2004 року за ч.3 ст. 185 ч.2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 22.09.2007 року згідно постанови Крюківського районного суду Полтавської області від 14.09.2007 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 7 днів;

24.07.2008 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 289, 69 КК України до штрафу в розмірі 17000 гривень;

03.12.2009 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185,з застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі та штрафу 17000 грн.;

26.02.2010 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області, відповідно до ухвали Апеляційного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 162, ч.1 ст. 389, ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185, із застосуванням ст.ст. 69,70,71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі та штрафу в сумі 17000 грн., звільненого 31.10.2012 року по відбуттю строку покарання;

07.04.2014 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 129 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2019 року до суду надійшло подання заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 про заміну покарання штрафу у сумі 17000 грн. на 100 (сто) годин громадських робіт засудженому ОСОБА_6 .

В обґрунтування подання прокурор посилається, що вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 лютого 2010 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 162, ч.1 ст. 389, ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185, ст.ст. 69,70,71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі та штрафу в сумі 17000 грн. та належним чином повідомлений про необхідність сплатити штраф у добровільному порядку в місячний строк, однак штраф ним не сплачено.

Просив замінити засудженому ОСОБА_6 несплачену суму штрафу в сумі 17000 грн. покаранням у виді 100 годин громадських робіт.

Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що відповідно до ч.4 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор вважає, що строки давності виконання вироку суду закінчилися, тому засудженого необхідно звільнити від відбування покарання.

Враховуючи думку прокурора, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Судом встановлено, що вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 лютого 2010 року ОСОБА_6 був засуджений за ч. 1 ст. 162, ч.1 ст. 389, ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185, ст.ст. 69,70,71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі та штрафу в сумі 17000 грн., який набрав чинності 14 травня 2010 року та йому було повідомлено про необхідність сплати штрафу у місячний термін, відомості про сплату штрафу засудженим в матеріалах справи відсутні.

Отже, обчислення строку давності виконання вироку, а саме 2 роки починається з дня набрання вироком законної сили, тобто з 14 травня 2010 року та закінчується 14 травня 2012 року.

Давність виконання обвинувального вироку це перебіг визначеного законом часу з моменту набрання обвинувальним вироком законної сили і приведенням його до виконання, протягом якого покарання не було застосовано до засудженого і вирок залишився не виконаним.

Підставою виконання покарання вважається набрання обвинувальним вироком суду законної сили. Початком виконання вважається день набрання обвинувальним вироком чинності, а кінцевим день закінчення його виконання. Тривалість часу давності обвинувального вироку залежить від виду призначеного судом покарання та від ступеня тяжкості вчиненого злочину.

Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється закінчення встановлених в законі строків з дня вступу обвинувального вироку в законну силу, в зв`язку з чим засуджений звільняється від виконання призначеного судом покарання.

Як вбачається з Постанови від 24.12.2015 року № 5-324кс15 Верховного Суду України стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Згідно вимоги відділу оперативної інформації станом на 24 жовтня 2019 року ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності в період часу з дня набрання вироком законної сили( 14.05.2010 року ) і до спливу строків давності виконання обвинувального вироку 14.05.2012 року) не притягувався, перебіг строку давності не переривався, тому термін виконання вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 лютого 2010 року сплив.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання про можливість та доцільність звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання в зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст.376, 537-539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заступнику прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури у задоволенні подання про заміну покарання ОСОБА_6 відмовити.

Звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 лютого 2010 року за ч. 1 ст. 162, ч.1 ст. 389, ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185, ст.ст. 69,70,71 КК України в виді штрафу в сумі 17000 грн. у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_7