Справа № 405/2992/20
1-в/405/224/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Кропивницький клопотання засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого; раніше судимого:
?24.09.2013 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст. 15 - ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік. Постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 25.04.2014 іспитовий строк скасовано, направлений в місця позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 25.07.2014 на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію» невідбута частина покарання скорочена на . Звільнений 23.10.2015 по відбуттю строку покарання;
?18.12.2017 Долинським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту. Звільнений 17.03.2018 по відбуттю строку покарання;
?по теперішній справі - 21.01.2019 Устинівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
встановив:
засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність засудженим поведінкою та ставленням до праці свого виправлення на протязі всього часу відбування покарання.
Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» залишив вирішення клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 за № 419-К-19, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно положень ч.2 ст.81, п.1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
В судовому засідання встановлено, що вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 21.01.2019 ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 02 роки (а.о.с. 1-9, Т.1 ч.1).
Початок строку покарання 21.01.2019, кінець строку 21.01.2021. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 01 рік 04 місяці 04 дні строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 07 місяців 26 днів.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 26.01.2019, за час відбування покарання порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не мав (а.п. 10); в Миколаївському СІЗО перебував з 26.01.2019 - за час перебування в установі порушень встановленого режиму утримання не допускав; заохочень не мав; з 09.03.2019 - відбуває покарання в Кропивницькій ВК (№ 6) - за час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не має; стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість; міру покарання, призначену судом, вважає надто суворою; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; намагається виконувати передбачені законом вимоги персоналу установи; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться безвідповідально, перекладає їх виконання на інших засуджених; відповідно до п.5 ст.118 КВК України відпрацював 2 години (а.п. 11); відповідно до ст. 126 КВК України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне; приймає активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», але особистого прагнення для її реалізації не проявляє; відповідно до ст. 127 КВК України соціально корисну активність не проявляє. участь у виховних заходах, які проводяться в установі, не бере; характеризується негативно (а.п. 9, а.о.с. 16, Т.1 ч.2).
З особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що на засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 03 від 30.01.2020, а.о.с. 14-20, Т.1 ч.2).
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2012 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Однак, клопотання засудженого ОСОБА_5 та матеріали особової справи останнього за № 419-К-19 не містять відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.
Відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.
Згідно наданих суду довідок засуджений ОСОБА_5 згідно п. 5 ст. 118 КВК України залучався до двохгодинних відпрацювань без оплати праці по благоустрою місць позбавлення волі та за весь час відбування покарання відпрацював всього 2 години (а.п. 11).
При оцінці поведінки засудженого, суд виходить з того, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
Так, суд відмічає, що пасивна поведінка засудженого не засвідчує виправлення та перевиховання останнього. ОСОБА_5 хоча й не допускав порушення режиму, однак його пасивна поведінка не була позитивним прикладом для інших засуджених.
З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні злочини і до погашення або зняття судимості знову вчинив умисний злочин, за який його було засуджено до позбавлення волі, відбув половину строку покарання, призначеного йому судом, за вчинення умисного злочину середньої тяжкості, не має позитивного ставлення до праці та його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, не є взірцевою.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, а отже, в задоволенні клопотання останнього слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
постановив:
в задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Копію ухвали суду направити до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» для вручення засудженому ОСОБА_5 .
Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_7