УХВАЛА
КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

23 січня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

При секретареві ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 , а також, шляхом проведення відеоконференцзв`язку з ДУ "Бучанська виправна колонія № 85", засудженого ОСОБА_6 та начальника дільниці соціальної реабілітації цієї установи ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні в розташуванні суду, розглянувши матеріали судової справи за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, з апеляційною скаргою прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 жовтня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 жовтня 2019 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 та звільнено його умовно-достроково на не відбутий строк 4 місяці 11 днів.

Суд першої інстанції прийшов до такого висновку, оскільки, вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 відбув 2/3 строку покарання і чесним ставленням до праці довів своє виправлення, що підтвердив представник ДУ «Бучанська виправна колонія № 85» та підтримав подане клопотання засудженого.
Не погодившись з цим рішенням суду першої інстанції, прокурор Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій вважає, що висновок суду про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення, не відповідає фактичним обставинам справи.
На обґрунтування прокурор вказує, що відповідно до наданих установою матеріалів, які характеризують особу засудженого ОСОБА_6 , останній залучався до оплачуваної суспільно-корисної праці епізодично, у поточному році та отримував заробітну плату. І хоча

Унікальний номер справи: 367/4255/19 Апеляційне провадження:11кп/824/3287/2019 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_9 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1

даний заробіток не покриває всього розміру нанесених потерпілій збитків унаслідок вчинення злочинів, однак свідчить про реальну можливість засудженого ОСОБА_6 хоча б у мінімально допустимих межах вживати заходи щодо відшкодування завданої потерпілим шкоди.

Таким чином, враховуючи стійку злочинну спрямованість засудженого, та епізодичний характер його залучення до праці, не відшкодування заподіяної злочином шкоди, факт умовно-дострокового звільнення з установи засудженого ОСОБА_6 не справлятиме виховного і запобіжного впливу як на самого засудженого, так і на інших осіб.

У зв`язку із викладеним прокурор просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду від 17 жовтня 2019 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення.
Заслухавши доповідь судді, виступи прокурора на підтримку апеляційних вимог, а засудженого та представника ДУ "Бучанська виправна колонія № 85" ОСОБА_7 - проти їх задоволення, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами судової справи, колегія суддів визнає наступне.

Як видно з справи, ОСОБА_6 з 1991 року і по 2009 рік був сім разів засуджений за таємні та відкриті викрадення чужого майна і востаннє звільнився з місць позбавлення волі 18 квітня 2014 року у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.

Не зважаючи на це вже протягом півроку після звільнення, він вчинив нові аналогічні кримінальні правопорушення. за які був засуджений вироком від 18 березня 2015 року до позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців.

В силу Закону України від 26 листопада 2015 року, із зарахуванням попереднього ув`язнення у зв`язку з цим кримінальним провадженням з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, початок строку відбування покарання визначено вироком з 13 січня 2015 року, кінець строку відбування покарання визначено на підставі ухвали Подільського районного суду міста Києва від 8 лютого 2016 року 28 лютого 2020 року.

Відповідно до характеристики ОСОБА_6 , наданої керівництвом ДУ «Бучанська виправна колонія № 85», в цій установі він відбуває покарання з 20 червня 2015 року по цей час та на початковому етапі, до березня 2017 року, допустив два порушення режиму відбування покарання, за що на нього були накладені дисциплінарні стягнення, одне з яких зняте, а друге - погашене встановленим порядком.
Крім того, у праві на переведення до дільниці соціальної реабілітації, яке у нього виникало з 29 червня 2016 року, йому було відмовлено, як такому, що не стає на шлях виправлення, не було реалізовано і його право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, яке виникло з 29 травня 2017 року, за його заявою. А як він сам в апеляційному засіданні повідомив, що від реалізації цього права відмовився через незадовільний стан здоров`я, який, на його думку, перешкоджав би йому у відбуванні покарання у виді обмеження волі з обов`язковим залученням до праці. Право на умовно-дострокове звільнення у нього виникло з 29 квітня 2018 року, але в реалізації цього права комісією установи відмовлено як такому, що не довів свого виправлення (а. с. 25).
Втім, в матеріалах справи відсутні будь-які медичні документи, які підтверджували б незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 .
З березня 2017 року ОСОБА_6 мав шість заохочень, зарекомендував себе в цілому позитивно, брав активну участь у проведенні заходів виховного та профілактичного характеру в дільниці соціальної реабілітації, робив належні висновки, підтримує соціально-корисні зв`язки, має шість заохочень (а. с. 26).
Однак, як вказано в характеристиці та довідці про заробітну плату, фактично ОСОБА_6 почав працювати на підсобних роботах тільки з лютого 2019 року, і, як правильно зауважив прокурор в апеляції, за наявності такої можливості, отримуючи заробітну плату, будь-яких заходів для часткового відшкодування заподіяної потерпілим шкоди не вживав (а. с. 27).
В апеляційному засіданні засуджений пояснив останнє тим, що до ДУ «Бучанська виправна колонія № 85» не надходили виконавчі листи, однак реально це не може бути визнано перешкодою для відшкодування шкоди в добровільному порядку.
Наведене дає достатні підстави для висновку про те, що хоча ОСОБА_6 і став на шлях виправлення, але повністю свого виправлення, як того вимагає ст. 81 КК України, не довів, а тому апеляційна скарга прокурора має бути задоволена, оскаржена ним ухвала суду першої інстанції - скасована, а в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання потрібно відмовити.
В силу вказаного вище, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_6 звільнено умовно-достроково на не відбутий строк чотири місяці 11 днів, - задовольнити.

Вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: