Справа № 206/1319/20
Провадження № 1-кс/206/152/20
У Х В А Л А

08.05.2020року в залі суду в м. Дніпрі суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду подання Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року,
в с т а н о в и в:

07 травня 2020 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду подання Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року.
Заява про самовідвід обґрунтована тим, що 27 березня 2020 року на суддю ОСОБА_3 було розподілене подання Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року (справа №206/1319/20). В провадженні судді ОСОБА_3 перебувають об`єднані кримінальні провадження №0000327 та №0000588, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, в ході якого було допитано потерпілого та здійснено ряд процесуальних дій (справа №206/2939/19).

У зв`язку з тим, що в її провадженні перебувають об`єднані кримінальні провадження №0000327 та №0000588, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, вважає за необхідне заявити собі самовідвід у розгляді подання Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року, для сприянню ефективного розгляду справи, забезпечення правильного вирішення справи, та з метою попередження виникнення обставин, що викликатимуть сумнів в об`єктивності та неупередженості при розгляді справи у сторін провадження та у стороннього спостерігача.

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані у результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною четвертою статті 35 КПК України визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу визначений ст. 75 КПК України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції, законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Статтею 3 Європейського статуту судді визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Як вбачається з практики Європейського Суду про захист прав людини найважливішим питанням здійснення правосуддя незалежним, неупередженим та безстороннім судом є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість в демократичному суспільстві. В ряді рішень ЄСПЛ: «Падовані проти Італії» від 26.02.1993, «Фей проти Австрії» від 28.02.1993, «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10.06.1996 - на підставі тлумачення вищезазначеної статті Конвенції сформульовані загальні критерії безстороннього суду: суд повинен бути суб`єктивно та об`єктивно неупередженим - жоден з членів суду не може відкрито проявляти упередженість та особисту небезсторонність, при цьому особиста неупередженість є, доки не буде доведено інше, і суд повинен бути об`єктивно безстороннім, тобто необхідні достатні гарантії, які виключають будь-які сумніви з цього приводу. При цьому вирішується питання, чи дозволяють певні факти, які можливо перевірити, незалежно від поведінки судді, поставити під сумнів його неупередженість і чи можуть ці побоювання сторони вважатися об`єктивно обґрунтованими. Обов`язкового встановлення доказів, які б свідчили про реальний прояв суддею заінтересованості в остаточному рішенні по справі або про його намір не об`єктивно його вирішити не потрібно, достатньо вже того, що є підстави допускати можливим прояв його неупередженості, навіть коли суб`єктом це не усвідомлюється.

Під час вирішення Європейським судом з прав людини справи «Білуха проти України» було підкреслено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення «Фей проти Австрії» від 24.02.1993 р., «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Відповідно до п.1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Відповідно до п.2.5. Бангалорських принципів поведінки судді суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи той факт що в провадженні судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 перебувають об`єднані кримінальні провадження №0000327 та №0000588, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, в ході якого було допитано потерпілого та здійснено ряд процесуальних дій (справа №206/2939/19) а 27 березня 2020 року на неї було ще розподілене подання Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року (справа №206/1319/20), що стосується одної і тої самої особи по справі.
Однак з урахуванням того що для реалізації демократичних принципів, сприянню ефективного розгляду справи, перешкоджанню затягуванню процесу і для забезпечення правильного вирішення справи, та за наявності підстав з метою попередження виникнення обставин, що викликатимуть сумнів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_3 при розгляді справи в учасників кримінального провадження та у стороннього спостерігача, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 , як таку, що обґрунтована.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 75, 80, 81, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду подання Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року (справа №206/1319/20) - задовольнити.
Передати подання Самарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року (справа №206/1319/20) до канцелярії суду для визначення через автоматизовану систему документообігу судді, який розглядатиме дане подання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1