ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - ОСОБА_5 ,
обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000051 від 06.04.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-01.03.2005 року, вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська, за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;
-09.12.2005 року, вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, остаточно призначене покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі;
-12.03.2014 року, вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, за ч. 1 ст. 203-2 КК України до покарання у вигляді штрафу 510 000 грн. з конфіскацією грального обладнання;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
05 квітня 2017 року близько 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходились за адресою: м. Дніпро, вул. Лісозаводська, буд. 62, де в ході бесіди під час розпивання спиртних напоїв у них виник злочинний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення, за рахунок викрадення чужого майна, а саме колійної коробки території залізничної станції «Самарівка» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ - Українська залізниця. Після чого, ОСОБА_8 , знаходячись у вищевказаному місця приблизно о 14 годині 02 хвилини вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , з якими домовилися про спільне його вчинення.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, 05 квітня 2017 року приблизно о 16 годині, ОСОБА_6 , який діяв повторно, спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прибули до місця встановлення колійної коробки, марки «22-БСП», що знаходиться на території залізничної станції «Самарівка», а саме: навпроти будинку № 22 по вул. Шахтинській у м. Дніпро, де впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, спільно в групі, керуючись єдиним умислом, за допомогою сокири, яку заздалегідь вони заготували і взяли із собою, ОСОБА_8 , шляхом нанесення ударів сокирою по бетонній основі та кабелю, демонтував колійну коробку марки «22-БСП», що належить СП «Дистанція сигналізації та зв`язку Нижньодніпровськ-Вузол» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Після чого, ОСОБА_6 , який діяв повторно, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , заволодівши вказаною колійною коробкою, з місця події зникли, розпорядившись нею на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_6 , який діяв повторно, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , заподіяли СП «Дистанція сигналізації та зв`язку Нижньодніпровськ-Вузол» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», матеріальну шкоду на загальну суму 2195,32 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що, дійсно скоїв злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті. Так, 5 квітня 2017 року за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 викрав колійну коробку від`єднавши її за допомогою сокири.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що, дійсно скоїв злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті. Так, 5 квітня 2017 року він домовившись з обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_6 викрали колійну коробку та з місця скоєння злочину зникли, в подальшому викрадену колійну коробку здали на металобрухт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що, дійсно скоїв злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті. Так, 5 квітня 2017 року з обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 викрав колійну коробку.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та дослідженням матеріалів, що характеризують особи обвинувачених. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд встановив, що дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд встановив, що дії ОСОБА_8 органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено ст. 66 КК України.
Також суд враховує обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме рецидив злочинів, що передбачено ст. 67 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того ОСОБА_6 був засуджений вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2014 року за ч. 1 ст. 203-2 КК України до покарання у вигляді штрафу 510 000 грн. з конфіскацією грального обладнання. На момент вчинення злочину, а саме станом на 05.04.2017 року ОСОБА_6 вказаний штраф не сплатив, тобто фактично не відбув покарання за попереднім вироком, в зв`язку з чим ОСОБА_6 необхідно призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Таким чином, призначене ОСОБА_6 покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2014 року за ч. 1 ст. 203-2 КК України підлягає самостійному виконанню.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, по місцю мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено ст. 66 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, а також обставини справи, суд доходить висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді обмеження волі. В зв`язку з цим суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_8 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, по місцю мешкає характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено ст. 66 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який раніше не судимий, а також обставини справи, суд доходить висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді обмеження волі. В зв`язку з цим суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

До призначеного покарання на підставі ст. 71 КК України, повністю приєднати покарання у вигляді штрафу 510 000 грн. з конфіскацією грального обладнання призначеноговироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2014 року та на підставі ч. 3 ст. 72 КК України, покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2014 року виконувати самостійно.
Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Речові докази:

-сокиру, шматок кабелю СБПБ 5х1 від викраденої колійної коробки зі слідами рублення, які зберігаються в камері схову Дніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити;

-з`єднувальну колійну коробку 22 БСП, релейний трансформатор РТЕ-1 та регулятор опору 2,2 Ом 10 Ампер, які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_10 повернути ПАТ «Українська залізниця».

Стягнути зі ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рівних частках, на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_11 ; (ідентифікаційний № НОМЕР_4 , п/р № НОМЕР_5 в ПАТ «Креді Агріколь Банк» МФО 300614) витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 137 від 13.04.2017 року у розмірі 170 грн. по 56,67 гривень з кожного, та на користь держави в особі УДКСУ у Шевченківському районі м. Дніпро Дніпропетровської області (номер рахунку: 0004; МФО: 805012; ; найменування установи банку: ГУДКСУ у Дніпропетровській області;) витрати за проведення судово-трасологічної експертизи у розмірі 790,96 грн. по 263,65 гривень з кожного.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1