Справа № 953/694/20
н/п 1-кс/953/601/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" січня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
власників майна - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
представника власників майна
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,
представника власника майна - Мереф`янської
міської ради Харківського району
Харківської області - ОСОБА_7 ,
Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.3 ст.368 КК України.
Прокурор, посилаючись на вимоги ст. 98, 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на вилучене майно.
Крім того, прокурор зазначає, що 11.01.2020 до Київського районного суду м.Харкова направлено клопотання про накладення арешту на майно, вилучене 10.01.2020 при вищезазначених обшуків.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 11.01.2020 клопотання про арешт майна повернуто прокурору та встановлено строк сімдесят дві години для усунення недоліків (ухвалу отримано 15.01.2020).
Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
Власники майна - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представник адвокат ОСОБА_6 , представник власника майна Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області - ОСОБА_7 , в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на його незаконність, безпідставність, необґрунтованість. Вважали, що прокурором не доведено необхідності арешту майна, а так саме і причетність вказаного вилученого майна до обставин, які розслідуються у вказаному кримінальному провадженні, а вилучення майна порушує права власників. Просили відмовити у задоволенні клопотання.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, виходячи з наступного.
11.01.2020 до Київського районного суду м.Харкова надійшло направлене клопотання прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене 10.01.2020 при вищезазначених обшуків.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 11.01.2020, клопотання про арешт майна повернуто прокурору та встановлено строк сімдесят дві години для усунення недоліків.
Копію ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 про повернення клопотання для усунення недоліків прокурором отримано 15.01.2020.
Клопотання про арешт майна подано до суду 16.01.2020 о 10 год. 51 хв.
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Тобто клопотання подане у відповідності до вимог глави 7 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України, а тому з метою збереження речових доказів, вважає за необхідне накласти арешт на майно.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
Щодо накладення арешту на посвідчення на ім`я ОСОБА_4 в кількості двох штук, то слідчий суддя у задоволенні клопотання в цій частині відмовляє, так як прокурором не доведено, що зазначене майно може містити дані про факти чи обставини, що встановлюються під час даного кримінального провадження.
Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано.
На підставі вищевикладеного слідчий суддя задовольняє частково клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Задовольнити частково клопотання прокурора про арешт майна.
Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Ухвала в частині повернення майна підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1