Справа № 676/4329/18
Номер провадження 1-кп/676/88/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

у складі головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

сторони кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката

- ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

у судовому засіданні в залі Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області розглянув обвинувальний акт по кримінальному провадженню за №0000576 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000576 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 89 КПК України, заявив клопотання про визнання недопустимим речового доказу, а саме: протоколу відбору зразків крові у потерпілого ОСОБА_7 від 09.04.2018 року та самі зразки крові отримані відповідно до вказаного протоколу, протоколу відбору зразків крові у підозрюваного ОСОБА_5 від 09.04.2018 року та самі зразки крові отримані відповідно до вказаного протоколу та протокол видачі речових доказів від 09.04.2018 року одягу потерпілого ОСОБА_7 та виданий одяг - трикотажну футболку, спортивну куртку і штани, які нібито видала мати потерпілого. Остання допитана в судовому засіданні в якості свідка категорично заперечила факт видачі одягу сина, а лише підписала протокол на прохання працівника поліції, не читаючи його. Також, обґрунтовує вказане клопотання тим, що дані речові докази, органом досудового розслідування отримані в непроцесуальний спосіб, з порушенням вимог КПК України і не були відкритті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України у даному кримінальному провадженні №0000576. Виходячи з цього, сторона захисту вважає дані речові докази недопустимим доказом. З урахуванням викладеного, захисник просить суд визнати недопустимим доказами у кримінальному провадженні №0000576 та не досліджувати їх.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника, просить його задоволити.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання захисника, оскільки останній належним чином не мотивував своє клопотання.
Представник потерпілого в судовому засіданні заперечує проти задоволення вказаного клопотання.
Суд заслухавши думку сторін кримінального провадження, вважає, що клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання недопустимим речового доказу отриманого органом досудового розслідування в результаті порушення вимог КПК України, слід задоволити частково, прийшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження даного доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Таким чином, протокол видачі речових доказів від 09.04.2018 року одягу потерпілого ОСОБА_7 та виданий одяг - трикотажна футболка, спортивна куртка і штани, отримані не у порядку, встановленому КПК України, вони не можуть бути визнані судом допустимим і використовуватися при ухваленні судового рішення.
Зокерма, в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_8 будучи попереджена про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показів, заперечила той факт, що 09.04.2018 року добровільно видала одяг сина працівникам поліції.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що на момент вилучення його одягу знаходився в реанімаційному відділенні без свідомості.
Згідно ч.1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
За приписом ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч. 2 ст. 89 КПК України).
Судовою практикою встановлені критерії допустимості та недопустимості доказів.
1. Доказ має бути отриманий належним суб`єктом, який наділений повноваженнями проводити процесуальну дію, під час якої отриманий доказ.
2. Важливі для справи фактичні дані мають бути одержані зі встановлених законом джерел, які перераховано у ч.2 ст. 84 КПК України, що можна перевірити.
3. Доказ має бути отриманий із дотриманням порядку проведення процесуальної дії.
4. Під час отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону щодо фіксації перебігу та результатів процесуальної дії.
5. Зібрані докази й інші матеріали кримінальної справи є достатніми для здійснення аналізу й перевірки достовірності та законності отримання фактичних даних.
Із дослідженого в судовому засіданні протоколу добровільної видачі речового доказу від 09.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 добровільно видала слідчому ОСОБА_9 спортивну куртку «Найк»,трикотажну футболку, нижню білизну, штани та кросівки, які просить приєднати до матеріалів кримінального провадження, однак в судовому засіданні проти вказаної слідчої дії заперечила ОСОБА_8 , як вище вказував суд доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом та із встановлених законом джерел, тому суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_6 в частині визнання неналежним і не допустимим доказом протоколу добровільної видачі речового доказу від 09.04.2018 року- одягу потерпілого є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Також вказний доказ, який наданий стороною обвинувачення, суд вважає недопустимим доказом по справі, так як згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Балицький проти України», «Тексейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» викладена доктрина «плодів отруєного дерева», коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші.
Посилання прокурора про те, що доводи захисника ОСОБА_6 не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
З урахуванням викладеного, суд вважає визнати недопустимими докази надані стороною обвинувачення, а саме протокол добровільної видачі речового доказу від 09.04.2018 року - одягу потерпілого та не досліджувати дані докази у судовому засіданні.
В решті вимог клопотання щодо визнання неналежним та не допустимим протоколу відбору зразків крові у потерпілого ОСОБА_7 від 09.04.2018 року та самі зразки крові отримані відповідно до вказаного протоколу, протоколу відбору зразків крові у підозрюваного ОСОБА_5 від 09.04.2018 року та самі зразки крові отримані відповідно до вказаного протоколу, так як вони не були відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, слід відмовити через їх безпідставність
На підставі викладеного, керуючись, ст. 84, 86,87, 89 , 372 КПК України суд , -

у х в а л и в :

Клопотання заявлене захисником ОСОБА_6 про визнання доказів недопустимими - протоколу відбору зразків крові у потерпілого ОСОБА_7 від 09.04.2018 року та самі зразки крові отримані відповідно до вказаного протоколу, протоколу відбору зразків крові у підозрюваного ОСОБА_5 від 09.04.2018 року та самі зразки крові отримані відповідно до вказаного протоколу та протокол видачі речових доказів від 09.04.2018 року - одягу потерпілого ОСОБА_7 та виданий одяг - трикотажну футболку, спортивну куртку і штани, задоволити частково.

Визнати недопустимими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000576 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України: протокол добровільної видачі речового доказу від 09.04.2018 року - одягу потерпілого та не досліджувати їх у судовому засіданні.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок чи інше судове рішення, яким закінчилось провадження у суді першої інстанції.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду

ОСОБА_1