Дата документу 10.03.2020 Справа № 310/4814/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/494/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/4814/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.128 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , працює різноробочим в ТДВ «Бердянський хлібокомбінат», проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.128 КК України і призначено йому покарання у виді шести місяців виправних робіт з відрахуванням із суми заробітку в доход держави десяти відсотків.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.
Позовні вимог задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на відшкодування матеріальної шкоди грошову суму в розмірі 2416,00 грн., на відшкодування моральної шкоди 7000,00 грн., а всього стягнуто 9416,00 (дев`ять тисяч чотириста шістнадцять) грн.

Згідно зі змістом вироку, 01.06.2019 приблизно в 23 год. 05 хв., знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_9 , та проявляючи злочинну необережність у вигляді злочинної недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання в результаті своїх протиправних дій суспільно-небезпечних наслідків, хоча за обставинами події та в силу свого життєвого досвіду повинен був та міг це передбачити, наніс один удар правою ногою в верхню частину грудної клітини ОСОБА_9 , від чого ОСОБА_9 не втримався на ногах, впав виставляючи позаду себе руки і вдарився лівою рукою о тверде асфальтобетонне покриття, чим спричинив ОСОБА_9 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №191 від 12 червня 2019 року, тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому дистального епіметафіза лівої лучевої кістки, яке кваліфікується як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не супроводжувалися небезпечними для життя явищами, що спричинили тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні, більше 21 дня.

Зі змісту апеляційної скарги захисника випливає що вирок не оскаржується в частині призначеного покарання, яке захисник вважає необґрунтовано суворим. Апелянт посилається на відсутність обставин, які обтяжують покарання, і наявність тих які його пом`якшують, тому з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання і застосувати положення ст.69 КК України, призначивши покарання у виді штрафу.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав, вирок суду законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 , у скоєнні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими та учасниками провадження не оспорюються.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ст.128 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний ним злочин.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи відомості про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинений злочин, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. До обставин, які пом`якшують покарання суд відніс щире каяття обвинуваченого. Обставиною яка обтяжує покарання, визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Також суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем мешкання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Усі обставини, які характеризують особу винного і обставини, що пом`якшують покарання, про які зазначав захисник в апеляційній скарзі, в більшій мірі були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, решта ж обставин (вчинення дій обвинуваченого щодо відшкодування шкоди, вів перемови з потерпілим з цього приводу) не підтверджується матеріалами провадження.

Мотиви, через які суд визначив покарання саме у виді виправних робіт, наведені у вироку і з ними в повній мірі погоджується колегія суддів.

Встановлені судом першої інстанції відомості про обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів наведених в апеляційній скарзі, не дають підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст.69 КК України

Покарання ОСОБА_8 суд призначив в межах, передбачених санкцією ст.128 КК України, в розмірі мінімальному розмірі передбаченому положенням ст.57 КК України. Отже, підстав вважати призначене судом покарання ОСОБА_8 надто суворим, колегія суддів не знаходить.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2019 рокустосовно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4