Єдиний унікальний номер судової справи 201/3017/20
Номер провадження 1-кп/201/1146/2020
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18 а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в рамках кримінального провадження, відомості про яке 03 лютого 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Превільне Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 03 лютого 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2020 року призначене підготовче судове засідання за вказаним обвинувальним актом на 01 квітня 2020 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурором подане письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в рамках вказаного кримінального провадження. В обґрунтування своїх доводів прокурор посилався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі понад 10 років, при цьому, обвинувачений раніше судимий за вчинення умисного злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, не має постійного джерела доходу, а тому продовжують існувати передбачені п. п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України заявлені у клопотанні ризики, які, на його переконання, є повністю доведеними. Також зазначив, що потерпіла та свідки сторони обвинувачення ще не допитані в суді, а тому є підстави уважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, буде мати можливість незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою примушування змінити покази у суді, оскільки обізнаний про їх анкетні дані та місце проживання. Таким чином, на переконання прокурора, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_7 є недоцільним и не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив клопотання задовольнити і продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого на 60 днів. На підтвердження викладених у клопотанні доводів, у тому числі, наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, прокурор надав суду відповідні матеріали.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість заявлених прокурором ризиків. Просив змінити застосований до його підзахисного запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив змінити застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора та матеріали, додані до клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

У рішенні Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 вказано, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження. Конституційний Суд України виходить з того, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу).

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали здійснюється за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Так, під час розгляду клопотання встановлено, що відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року до ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів до 02 квітня 2020 року.

Під час досудового розслідування слідчим СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 03 лютого 2020 року відносно ОСОБА_7 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що погоджене із прокурором ОСОБА_5 .

Отже, дослідивши надані прокурором під час розгляду клопотання матеріали на підтвердження наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, колегія суддів приходить до переконання, що сукупність зібраних органом досудового розслідування доказів поза розумним сумнівом доводить причетність обвинуваченого до інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується достатніми доказами, які містяться у матеріалах досудового розслідування: у протоколі огляду місця події від 03 лютого 2020 року, у протоколі огляду трупа від 03 лютого 2020 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 03 лютого 2020 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 03 лютого 2020 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 18 лютого 2020 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 21 лютого 2020 року, у висновку експерта Дніпровського обласного бюро «Судово-медичної експертизи» ДОР» № 249/94-е.

Таким чином, наведені вище обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що у достатній мірі доведено прокурором під час розгляду клопотання.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування наведених у клопотанні ризиків, колегія суддів вважає, що прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що такі ризики, як можливі спроби обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення існують і не зменшилися на час розгляду клопотання, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі понад десяти років, при цьому, колегією суддів враховуються дані про особу обвинуваченого, який не має постійного місця роботи, раніше був засуджений за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що підтверджується довідкою про судимості по облікам АІС.

А отже, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків можливих спроб ОСОБА_7 переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків, які ще не допитані у суді, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, ступінь яких є досить високою.

Відтак, колегія суддів погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, колегія суддів приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, колегією суддів також враховується наявність у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків, дружини та малолітньої дитини, однак наведені обставини не зменшують ступень існуючих ризиків і не можуть слугувати підставою для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі судового провадження.

Поряд із цим, колегія суддів вважає недоведеним під час розгляду клопотання наявність ризику визначеного п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з підстав його необґрунтованості та відсутності будь-яких достатніх доказів на підтвердження його існування.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни щодо обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою закінчується 02 квітня 2020 року вважає за доцільне продовжити тримання останнього під вартою строком на 60 днів до 30 травня 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 183-184, 199, 315, 314-316, 369-372 КПК України,
постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_14 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 23 червня 2020 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, є 23 червня 2020 року.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 10 годині 00 хвилин 02 квітня 2020 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3