Справа №621/992/20
Пр. №1-кс/621/346/20
Ухвала
Іменем України

24 квітня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Змієві клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в :

Слідчий ОСОБА_4 , у провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000285 від 03.04.2020, за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 263 Кримінального кодексу України, звернувся до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: 1) ножа з дерев`яною рукояткою, зеленого кольору, без гравіруванні на лезі; 2) ножа з дерев`яною рукояткою, коричневого кольору, із гравіруванням на лезі у вигляді сови з однієї сторони та у вигляді візерунків з іншої строни, маркування відсутнє.
Вказане у клопотанні майно слідчий просить передати на зберігання до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 02.04.2020, до ч/ч Зміївського ВП ГУНП в Харківській області надійшов рапорт від о/у СКП ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у приміщенні свого будинку зберігає бойові припаси та вогнепальну зброю.
Відомості за даним фактом було внесено до ЄРДР 03.04.2020 за № 0000285, за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
В ході проведення обшуку 22.04.2020, який проводився в період часу з 14 год. 22 хв. по 15 год. 28 хв. за адресою: АДРЕСА_1 за фактичним місцем мешкання ОСОБА_6 у приміщенні жилого будинку було виявлено та вилучено: ніж з дерев`яною рукояткою зеленого кольору без гравіруванні на лезі; ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору із гравіруванням на лезі у вигляді сови з однієї сторони та у вигляді візерунків з іншої сторони, маркування відсутнє.
Вищевказане майно вилучено до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області.
Таким чином, в даному випадку виявлено ознаки правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
Для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, належного проведення судових експертиз з метою встановлення наявності або відсутності ознак складу кримінального правопорушення, необхідно накласти арешт на зазначене тимчасово вилучене майно.
Приймаючи до уваги, що тимчасово вилучені предмети можуть бути використані, як доказ у кримінальному провадженні і мають значення для досудового розслідування, а у випадку повернення їх особі в якої вони були вилучені, або власнику, дані речі можуть бути знищені, пошкоджені, реалізовані або прихований від органів досудового розслідування слідчий просить задовольнити клопотання.

Слідчий на розгляд клопотання не з`явився. У поданій заяві просив його розгляд провести без його участі. Клопотання підтримав, на фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав.

Під час розгляду клопотання прокурор ОСОБА_3 просив його задовольнити та накласти арешт на вказане майно.

Особа, у володінні якої знаходиться майно на розгляд клопотання не з`явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Клопотань про застосування технічних засобів фіксування судового процесу від учасників не надходило, тому судове засідання проведено без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів у відповідності до частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною 1 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підтвердження клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження № 0000285 від 03.04.2020 за частиною 2 статті 263 Кримінального кодексу України; протоколу обшуку від 22.04.2020; постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 2 статті 168 Кримінального процесуального кодексу України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до частини 5 статті 132 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (частина 1 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України).

Метою накладання арешту на зазначене у клопотанні майно - є збереженням речових доказів, а саме запобігання їх приховування, знищення, перетворення, відчуження.

Підставою для арешту майна є те, що наявні та достатні підстави вважати, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, передбаченого частиною 2 статті 263 Кримінального кодексу України.

Клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відповідає вимогам частини 2 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий ОСОБА_4 у клопотанні та прокурор ОСОБА_3 під час судового розгляду обґрунтовано зазначили, що речі щодо яких вимагається накладення арешту, мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, що вимагає заходів для забезпечення його збереження.

Наданими доказами підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 132 Кримінального процесуального кодексу України, а також, що предмет щодо якого вимагається арешт, відповідає критеріям, визначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення обшуку майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись статтями 131, 132, 170, 172, 173, 369 - 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 22.04.2020 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

1) ніж з дерев`яною рукояткою, зеленого кольору, без гравіруванні на лезі;
2) ніж з дерев`яною рукояткою, коричневого кольору, із гравіруванням на лезі у вигляді сови з однієї сторони та у вигляді візерунків з іншої строни, маркування відсутнє.
Ухвала про арешт тимчасово вилученого майна підлягає виконанню негайно слідчим Зміївського ВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , на якого покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, щодо якого застосовано арешт.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1