Справа №591/4597/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/192/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2020 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 08 червня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У кримінальному провадженні № 0001957 від 10.07.2019 року, яке перебуває в провадженні СУ ГУНП в Сумській області, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 27, п.п. 1, 6, 11 ч.2 ст. 115 КК України.

До Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою звернувся старший слідчий криміналіст СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , обгрунтовуючи необхідністю проведення слідчих дій та наявність визначених ст.177 КПК України ризиків при здійсненні досудового розслідування зазначеного кримінального провадження.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2020 року клопотання слідчого було задоволено та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 08 червня 2020 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2020 року та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

У своїх доводах захисник стверджувала, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 було продовжено без участі останнього. Так, як вказує апелянт, перед початком розгляду клопотання, ОСОБА_7 заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку зі станом здоров`я та наявністю режиму дня у Сумському СІЗО, однак дане клопотання задоволено не було та останній вимушений був покинути слідчу кімнату з якої здійснювався відеоконференсзв`язок, оскільки за станом здоров`я не міг приймати участь в судовому засіданні, яке відбувалось після завершення роботи суду, чим призвело до істотного порушення прав підозрюваного.

Зазначає, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою є необґрунтованим та не відповідає вимогам ст.199 КПК України. Зокрема, наголошує, що у клопотанні слідчий не наводить обставини, які доводять, що ризики невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних зобов`язань продовжують існувати після спливу значного часу 9 місяців з моменту повідомлення особи про підозру, а додані протоколи слідчих дій та допиту осіб датовані липнем 2019 року, тобто на протязі 9 місяців що відбувалось досудове розслідування, жодних слідчих дій не відбувалось, а експертизи у даному провадженні були призначені лише у грудні 2019, майже через пів року після початку досудового розслідування.

Крім того, вказує, що сторона захисту не зобов`язана доводити зменшення ризиків, що існували під час поміщення ОСОБА_7 під варту, натомість судом лише формально перелічено оголошені прокурором ризики, не вдаючись в аналіз обставин, що свідчать про наявність або відсутність таких ризиків.

Також, зазначає, що суд в ухвалі про продовження строку тримання під вартою посилаючись на ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зобов`язаний навести конкретні відомості та послатися на докази, які свідчать про існування цих ризиків, а формальні посилання слідчого судді на ймовірність існування певних ризиків без конкретних фактів порушує ст. 5 ЄКПЛ.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які вимоги апеляційної скарги підтримали та просили скасувати ухвалу суду першої інстанції, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника, та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим управлінням ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001957 від 10.07.2019 року за фактом замаху на умисне вбивство ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, п.п. 1,6,11 ч. 2 ст. 115 КК України.

12.07.2019 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 12.07.2019 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, п. 1,6,11 ч. 2 ст.115 КК України (а.с.37).

12.07.2019 року Ковпаківським районним судом м. Суми ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалами слідчих суддів неодноразово продовжувався та строк тримання ОСОБА_7 продовжено до 12.04.2020 року, як продовжувався і строк досудового розслідування та встановлений до 12.04.2020 року.

02.04.2020 року старший слідчий криміналіст СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 10.04.2020 року задоволено та відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 08 червня 2020 року.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Як передбачено ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення, кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може застосовуватися лише у тих випадках, коли прокурор у судовому засіданні зможе довести що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Зі змісту ст. 178 КПК України слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, в тому числі, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, тощо.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, а також наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Також є такими, що ґрунтуються на матеріалах справи, висновки слідчого судді про об`єктивність причин продовження строку тримання під вартою обумовлено потребами досудового розслідування, зокрема необхідність отримати висновки судових експертиз, ознайомити учасників з матеріалами кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та реєстр досудового розслідування.

Доводи захисника ОСОБА_8 , стосовно того, що строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено без його участі, що істотно порушило права останнього, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було призначена на 08 квітня 2020 року, однак у зв`язку із заявою підозрюваного про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.68) розгляд справи було відкладено на 09 квітня 2020 року.

09 квітня 2020 року ОСОБА_7 відмовився від свого захисника - адвоката ОСОБА_12 у зв`язку з чим, розгляд справи відклали на 10 квітня 2020 року о 10.15 год., призначивши іншого захисника через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області ОСОБА_8 .

Крім того, в даному судовому засіданні 10 квітня 2020 року, підозрюваним було заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_1 , який ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10.04.2020 року був відмовлено.

У зв`язку з тим, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , спливає 12 квітня 2020 року, розгляд справи було відкладено на цей же день 10 квітня 2020 року на 14.30 год. в режимі відеоконференції з Державною установою «Сумський слідчий ізолятор» за участю підозрюваного ОСОБА_7 .

Однак, підозрюваний ОСОБА_7 , відповідно до відеозапису судового засідання від 10 квітня 2020 року, в призначеному судовому засіданні заявив клопотання про відкладення розгляду справи, мотувуючи тим, що йому зробили укол та він випив багато заспокійливих засобів, тому на даний час він не є тверезою людиною, у нього порушена координація, він погано чує, баче та усвідомлює та не може повноцінно себе захищати, а свою долю нікому не довіряє та не дочекавшись відповіді слідчого судді покинув судове засідання.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 і в подальшому на запит суду відмовився від участі в призначеному судовому засіданні, що підтверджується відеозаписом, який міститься в матеріалах справи (а.с.106), в якому останній повідомив, що оскільки справа слухається в 5-ій годині вечора, тобто в період часу коли в слідчому ізоляторі починається вечеря та відпочинок, а позбавляти гарячої їжі відповідно до європейських стандартів є катуванням та оскільки він погано себе почуває, зокрема болить серце та має високий тиск, просив відкласти розгляд справи.

Відповідно до наявній в матеріалах справи довідці від 10 квітня 2020 року завідувача Сумської міської медичної частини філії ЦОЗ ДКВС України в Сумській області ОСОБА_13 10 квітня 2020 року до медичної частини з приводу погіршення стану здоров`я підозрюваний не звертався, до терапевта з власної ініціативи не виходив. О 15.25 викликаний до лікаря-терапевта, після чого встановлено, що загальний стан здоров`я задовільний (111-112).

Все вищезазначене свідчить, що підозрюваний ОСОБА_7 свідомо затягував розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно нього, строк якого спливає, та зловживав наданими йому правами, оскільки 4 разів будь-яким чином відкладав розгляд справи, медичних протипоказань від участі в судовому засідання у нього не виявлено, вживання будь-яких ліків не підтверджено, крім того останній самовільно залишив кімнату з якої здійснювався відеоконференсзв`язок, тим самим заявив своє не бажання брати участь у судовому засіданні, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо подальшого розгляду клопотання без участі підозрюваного, через що доводи захисника в цій частині вважаються необґрунтованими.

При цьому, оскільки розгляд цього клопотання відбувався з участю захисника, позиція підозрюваного ОСОБА_7 щодо клопотання про продовження строку тримання під вартою суду була відома, строки тримання під вартою спливали, тому колегія суддів не вбачає порушень слідчого судді при розгляді даного клопотання.

Також колегія суддів звертає увагу і на надану захисником в ході апеляційного розгляду довідку (інформацію) про стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 . Згідно якої останній дійсно звертався до лікаря, зокрема 04.09.19, 11.10.19, 14.11.2019, потім звернення коли клопотання перебувало на розгляді в слідчого судді, а саме 09.04.20 та 10.04.20 року, після цього відомостей, що ОСОБА_7 висловлював скарги на стан здоров`я відсутні. Станом на 22.04.20 стан здоров`я задовільний. Покази для госпіталізації відсутні.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про не відповідність клопотання слідчого вимогам ст.199 КПК України та недоведеність, що ризики невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних зобов`язань продовжують існувати після спливу значного часу з моменту повідомлення особи про підозру, то їх колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту поданого клопотання слідчий наводить в ньому виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати як і виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Зокрема, продовження досудового розслідування слідчим мотивовано необхідністю отримати висновки судової балістичної експертизи, криміналістичної експертизи матеріалів звукозапису, які на даний час ще не виконані; з урахуванням висновків експертиз та інших матеріалів визначитись із остаточною кваліфікацією дій підозрюваних, у разі необхідності змінити або повідомити їм про нову підозру; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а провести вказані слідчі та процесуальні дії, а також судові експертизи з об`єктивних причин не представилось можливим у зв`язку із певною послідовністю та значною тривалістю проведення необхідних експертних досліджень, послідовною процедурою розсекречування документів та необхідністю відшукання зразків голосу підозрюваного.

Також, клопотання слідчого містить і обґрунтування тому, чому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Щодо доводів апелянта про формальний перелік ризиків, без наведених слідчим суддею відповідних мотивів то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з рішення слідчого судді, в ході розгляду клопотання слідчого про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу було встановлено наявність обґрунтованої підозри в інкримінованому ОСОБА_7 злочину за .2 ст. 15, ч.3 ст. 27, п.п. 1, 6, 11 ч.2 ст. 115 КК України та наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні і може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до дослідженого апеляційним судом, звукозапису судового засідання від 10 квітня 2020 року вбачається, що слідчим суддею заслухано виступ прокурора щодо обґрунтування причин продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ст.177 КПК України. Та всі вони враховані як обґрунтовані при винесенні відповідного рішення.

Зокрема наявність ризику переховування від суду підтверджується, тим що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, а тому може переховуватись від слідства та суду з метою перешкодити встановити істину у кримінальному провадженні, а також усвідомлюючи те, що за вчинення злочину передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі він може переховуватись до закінчення загального строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки ніде не працює та не має міцних соціальних зв`язків. Крім цього, мати ОСОБА_7 тривалий час проживає за кордоном, що дає підстави вважати, що перебуваючи на свободі він також зможе переховуватись від органів слідства та суду на території інших держав.

Наявність ризику незаконного впливу на потерпілого, свідка підтверджується, тим що потерпілими у кримінальному провадженні є батько та зведена сестра підозрюваного ОСОБА_7 і йому відомо їх місце проживання і перебування. Свідками у провадженні є особи знайомі ОСОБА_7 , більша частина з яких працюють у приміщенні де відбулися події, у зв`язку з чим є підстави вважати, що обізнаність підозрюваного про місце проживання потерпілих та місце роботи свідків може спонукати його до вчинення дій по впливу на них з метою схиляння їх до зміни свої показань.

Наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що злочин, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 не був доведений до кінця, а тому існують достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою доведення свого умислу до кінця, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення по відношенню до учасників кримінального провадження з метою приховування інкримінованого злочину.

З огляду на викладене, колегія суддів не може вказані доводи захисника визнати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки питання на предмет наявності ризиків, їх існування та актуальність на час розгляду клопотання слідчого досліджувалось та поза увагою слідчого судді не залишилося.

Тому, враховуючи необхідність у продовженні строку досудового розслідування для завершення всіх слідчих дій, колегія суддів, з огляду на ризики, які продовжують існувати, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо наявності підстав для задоволення клопотання слідчого.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що в даному випадку, продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та є доцільним, приймаючи до уваги характер та обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, оскільки, в даному випадку суспільний інтерес переважає над особистим інтересом підозрюваного, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, та задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2020 року, якою ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 08 червня 2020 року включно, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4