Справа № 159/1089/20
Провадження № 1-кп/159/201/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 04 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ковель Волинської області, українки, громадянки України, з повною середньою освітою, незаміжньої, інваліда ІІІ групи загального захворювання, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , такої, що не має судимості,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину ), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
в с т а н о в и в :
обвинувачена ОСОБА_4 , близько 12 год. 40 хв.02.02.2020 року знаходячись поблизу центрального входу до тунелю залізничного вокзалу станції «Ковель» по вул.Ветеранів,1а в м.Ковелі Волинської області, на грунті особистих неприязних відносин,які виникли під час словесного конфлікту з її сестрою ОСОБА_6 , умисно нанесла удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя останній, чим спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої повіки лівого ока з переходом на ліве крило носа, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно п.2.3 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Своїми умисними діями, що виразились у завданні умисного легкого тілесного ушкодження, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення (злочин) передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

Будучи допитана у ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення не визнала та по суті пред`явленого їй обвинувачення показала, що потерпіла по справі є її рідною сестрою. Протягом восьми років між ними склались неприязні стосунки із-за батьківського будинку, частину з якою він оформив на неї.

В черговий раз вони домовились про зустріч в лютому 2020 року, щоб з`ясувати відносини які склались між ними та батьками. Прийшовши на зустріч на привокзальну площу м.Ковеля між ними виник словесний конфлікт в ході якого потерпілого вдарила її рукою у підборіддя. Вона дуже розхвилювалась і фактично, що відбувалося далі не пригадує, однак категорично ствердила, що потерпілу не штовхала і не наносила їй ударів, в тому числі рукою, а чому остання так стверджує пояснити не може. Вона мала намір звернутись до правоохоронних органів з приводу нанесення їй удару рукою в обличчя,однак на переконання свого чоловіка цього не зробила. Не заперечувала, що із-за хвилювання могла кричати та висловлюватись нецензурною лайкою в адресу потерпілої, але наносити удари по її тілу не могла і наміру такого не мала. Не виключає, що виявлені тілесні ушкодження потерпіла могла отримати десь в іншому місці і з цих підстав вважає себе невинуватою в пред`явленому їй обвинуваченні.

Незважаючи на не визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення винуватість останньої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України доводиться показаннями потерпілої, свідків, письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Так, відповідно до Витягу з ЄРДР від 04 лютого 2020 року слідує, що 03 лютого 2020 року до Ковельського ВП ГУНП у Волинській області надійшло повідомлення від ОСОБА_6 , проте,що 02.02.2020 року її сестра ОСОБА_4 ,знаходячись на привокзальній площі м.Ковеля, в ході конфлікту, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно нанесла їй тілесні ушкодження.

За висновком експерта №35 від 06.02.2020 року, у потерпілої ОСОБА_6 при судово-медичній експертизі виявлені тілесні ушкодження у вигляді - синця нижньої повіки лівого ока з переходом на ліве крило носа, які утворилися від дії тупого твердого предмета, і за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. По тілу ОСОБА_8 було нанесено не менше одного удару. Вищевказані тілесні ушкодження утворитись внаслідок падіння з висоти власного росту з прискоренням або без такого не могли.

Будучи допитаною у ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 підтвердила факт неприязних стосунків з обвинуваченою на протязі тривалого періоду. Підтвердила, що дійсно 02.02.2020 року, приблизно о 12 год.20 хв. до неї підійшла обвинувачена і між ними виник словесний конфлікт, в ході якого остання схопила руками за її одяг почала тягнути до входу в підземний тунель вокзалу. Вона у свою чергу чинила опір і тоді обвинувачена повалила її на землю, а коли піднімалась то ОСОБА_4 умисно нанесла їй удар кулаком лівої руки в обличчя при цьому кричала, всіляко її ображала, хватала за волосся. Вона намагалась вирватись від неї, однак та її утримувала. До них підбігли інші особи і відтягнули їх один від одного. Категорично ствердила, що отримала тілесні ушкодження саме від удару обвинуваченої кулаком в обличчя.

Під час проведення слідчого експерименту 26 лютого 2020 року з участю потерпілої ОСОБА_6 та в присутності судово-медичного експерта ОСОБА_9 потерпіла на місці проведення вказаної слідчої дії розказала і показала про обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень, механізм їх утворення. Присутній при цьому, судово-медичний експерт підтвердив свій висновок, вказавши що тілесні ушкодження, які виявлені на тілі потерпілої могли утворитись при обставинах відтворених ОСОБА_6 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили, що були очевидцями конфлікту, який виник на початку лютого 2020 року на привокзальній площі м.Ковеля між потерпілою та обвинуваченою. Тоді вони чули крики та бачили як потерпіла лежала на землі, а обвинувачена була поруч.

Свідок ОСОБА_11 додатково показав, що пізніше дізнався від потерпілої що саме обвинувачена її вдарила в обличчя в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_10 , також підтвердила ту обставину, що обвинувачена тягнула потерпілу за волосся, всілякої її ображала.

Сукупність наведених вище доказів,які узгоджуються між собою підтверджують один одного, дають підстави суду дійти до однозначного висновку про доведеність факту скоєння обвинуваченою вказаного злочину через тривалі неприязні стосунки які склались між потерпілою та обвинуваченою. Цими доказами які суд відносить до об`єктивних належних та допустимих спростовуються в повній мірі показання обвинуваченої про не заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень.

Таким чином, даючи аналіз наведене вище доказам їх сукупності суд приходить висновку про доведеність факту скоєння обвинуваченою злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, тобто в умисному завданні потерпілій легкого тілесного ушкодження і вірною кваліфікацією дій обвинуваченої на досудовому слідстві за вказаним законом.

Призначаючи покарання суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, обставини справи та особу винної у їх сукупності.
Суд не визнає як обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину, щодо особи, з якою винна особа перебуває в сімейних відносинах, зважаючи, що вони спільно не проживають, не ведуть спільного домогосподарства, а перебувають в неприязних відносинах протягом багатьох років.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд відносить - притягнення до кримінальної відповідальності вперше, те що обвинувачена є інвалідом ІІІ групи загального захворювання та на своєму утриманні має трьох неповнолітніх дітей. Суд враховує також майновий та сімейний стан обвинуваченої, обставини при яких стався конфлікт, тривалість неприязних стосунків з потерпілою та причини таких стосунків, а також позицію потерпілої щодо покарання.

З урахуванням наведеного необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 буде покарання, яке передбачене санкцією ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в мінімальному розмірі. Саме таке покарання буде відповідати фактично скоєному та є справедливим.

До початку судового розгляду потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченої про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. Суд вважає обґрунтованою суму на відшкодування моральної шкоди, що становить 1000 грн. при цьому враховує не тільки вимоги потерпілої але бере до уваги і майновий стан обвинуваченої, її інвалідність та кількість утриманців. Саме така сума на відшкодування моральної шкоди на переконання суду буде співмірною із тяжкістю заподіяних наслідків, виваженою та справедливою.
Крім того, потерпілою заявлено вимогу про відшкодування витрат понесених нею на правову допомогу в сумі 3000 гривень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченої на користь потерпілої всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Виходячи з наведеного та приєднаних документів суд вважає обґрунтованою вимогу на суму 3000 грн., оскільки вони документально підтверджені.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався
Процесуальні витрати за проведення експертиз та речові докази відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 ( тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян), що відповідає 510 грн. (п`ятсот десять грн.).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 1000 грн. ( одну тисячу грн.), а також 3000 (три тисячі грн.) витрат на правову допомогу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1