ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/540/20 Справа № 212/8140/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя, Донецької області, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого : АДРЕСА_2 , судимого:
- 24.11.2014 року Іллічевським районним судом м. Маріуполя за ч.1 ст.121, ч.4 ст.296, ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі;
-28.08.2018 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст.391 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 18.10.2018 року по відбуттю строку покарання;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України по кримінальному провадженні № 0002096,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2020 року задоволено клопотання слідчого Покровського ВП КВП ГУ НП України в Дніпропетровській області та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 травня 2020 року.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення умисних тяжких злочинів, на шлях виправлення не став та маючи непогашену судимість, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_6 , може ухилитися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також продовжити злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим запобігти вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу не можливе, з огляду на дані про особу підозрюваного, який в судовому засіданні пояснив, що наступного ж дня після події залишив своє місце проживання в Кривому Розі та виїхав до м. Києва, після чого неодноразово змінював місця проживання з метою переховуватись від потерпілого, також він часто змінював номери телефонів, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, офіційно не одружений, дітей не має, затриманий працівниками поліції у м. Дніпрі у орендованій квартирі, має місце реєстрації у м. Маріуполі, при цьому місця реєстрації в Кривому Розі не має, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.
Захисник не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Посилається на те, що органом досудового слідства не взято до уваги мету та мотив даного кримінального діяння, не з`ясовано, чи мав ОСОБА_6 , який захищався, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникам шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання на його здоров`я та життя.
Вважає, що обраний запобіжний захід можливо змінити на цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики, передбачені п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не знаходять жодного підтвердження.
Стверджує, що слідчий суддя не в повній мірі врахував практику ЄСПЛ.
Зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання в м. Кривий Ріг, за яким позитивно характеризується, постійно проживає з своєю цивільною дружиною та сином, за час проживання жодного разу не притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, все це свідчить про міцні соціальні зв`язки підозрюваного з своєю родиною. ОСОБА_6 активно співпрацює з слідством, надає всі необхідні покази та пояснення.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Зазначили, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а ризики, на які вказують слідчий та прокурор, не доведені та безпідставні.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту вважав ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні СВ Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 19 вересня 2019 року за № 0002096, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_6 у спричинення потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.
30 грудня 2019 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру про вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
22 січня 2010 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, одночасно подавши клопотання про дозвіл на його затримання з метою приводу в судове засідання, яке задоволено ухвалою 22 січня 2020 року.
26 березня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді ОСОБА_6 затриманий і відповідно до вимог ст. 278 КПК України особисто повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2020 року клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В силу ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, та речовими доказами.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може ухилитися віл слідства та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, продовжити злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
При цьому судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних тяжких злочинів, на шлях виправлення не став та маючи непогашену судимість, обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, наступного дня після події залишив своє місце проживання в Кривому Розі та виїхав до м. Києва, після чого неодноразово змінював місце проживання з метою переховуватись від потерпілого, та часто змінював номери телефонів.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя не взяв до уваги дані про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання в м. Кривий Ріг, міцна соціальні зв`язки проживає зі своєю цивільною дружиною, за місцем проживання характеризується позитивно, активно співпрацює зі слідством, надає всі необхідні покази та пояснення, на думку колегії суддів заслуговують на увагу, однак вони були враховані слідчим суддею в сукупності з іншими обставинами та доказами по справі, та не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді та заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Всі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які в силу вимог ст. ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 303, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4