УХВАЛА

27 лютого 2020 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 (далі слідчий), прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне, клопотання слідчого погоджене прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , в рамках кримінального провадження №0007909, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0007909, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (далі це ж кримінальне провадження) 31.12.2019 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про те, що він 29.12.2019, приблизно о 18:00 год., перебуваючи в коридорі загального користування, біля квартири АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою умисного заподіяння вбивства ОСОБА_10 , за допомогою ножа, умисно завдав останньому удари в область шиї, від яких ОСОБА_10 помер на місці події.

Підозру у вчиненні ОСОБА_5 злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, слідчий обґрунтовує протоколом огляду місця події від 29.12.2019, який проводився в квартирі АДРЕСА_2 , в коридорі та кухонній кімнаті загального користування, в ході якого оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення та вилучено речові докази; протоколом огляду трупа ОСОБА_10 від 30.12.2019, який проводився у приміщенні моргу КЗ «Обласне бюро судово- медичної експертизи» Рівненської обласної ради в ході якого оглянуто труп та вилучено речові докази; лікарським свідоцтвом про смерть №727 від 30.12.2019, згідно якого, смерть ОСОБА_10 настала від ножових колото-різаних поранень шиї з ушкодженням лівої сонної артерії; протоколом огляду документів від 03.01.2020, який проводився у приміщенні Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області під час якого оглянуто аудіо звукозапис телефонної розмови між диспетчером КЗ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Рівненської обласної ради та абонентом номеру мобільного зв`язку НОМЕР_1 , а саме виклик карети швидкої медичної допомоги для надання медичної допомоги особі, що перебувала у квартирі АДРЕСА_1 , від 29.12.2019; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 20.01.2020; протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий доводить, що утримання підозрюваного під вартою є необхідним з метою запобіганням ризикам передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину який відноситься до категорії особливо тяжких, та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком п`ятнадцять років, задля уникнення відповідальності за вчинене, може переховування від органу досудового розслідування, суду. Крім цього, ОСОБА_5 , матиме змогу незаконно впливати та здійснювати тиск на потерпілу та свідків, щоб останні змінили, перекручували або взагалі відмовились від своїх показань. На даній стадії досудового розслідування не допитані всі свідки, не проведені всі необхідні експертизи та слідчі (розшукові дії) для отримання доказів, а тому ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у відповідності до п. 3. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, також є ризиками. Враховуючи вищенаведені обставини та особу ОСОБА_5 є ризики, що перебуваючи на волі останній може вчинити інші злочини, що у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, також є ризиком.

Покликаючись на наведене, та те що строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, а строк тримання під вартою закінчується 29.02.2020, з урахуванням вищевказаних ризиків, слідчий вказує на необхідність у продовженні тримання ОСОБА_5 під вартою.

Прокурор прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 та слідчий просили клопотання задоволити.

Представник потерпілої ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 підтримав клопотання слідчого.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані сторонами матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_5 є підозрюваним у кримінальному провадженні і надані стороною обвинувачення докази, вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останнім злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується. Постановою керівника Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_14 від 21.02.2020, продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 31.03.2020.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними, з обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, тяжкість злочину, який за кваліфікацією є особливо тяжким та передбачає покарання до 15 років позбавлення волі, відсутність міцних соціальних зв`язків, останній є неодруженим, осіб, які б перебували на його утриманні не має, що у своїй сукупності вказує на існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи, що підозрюваний та потерпіла, свідки є сусідами, обставини вчинення злочину, існує ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Про існування ризику передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не доведено.

Тому з врахуванням тяжкості злочину та існування вище наведених ризиків, слідчий суддя приходить до висновку, що забезпечить кримінальне провадження лише запобіжний захід - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскільки строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, строк тримання ОСОБА_5 під вартою слід визначити в межах цього строку.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.

Слідчий суддя не визнає підозрюваному розмір застави відповідно до п. 2 ч.4 ст. 183 КПК України, оскільки злочин у вчиненні якого він підозрюється спричинив загибель людини.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_3 , українцю, громадянину України, не одруженому, з вищою освітою, раніше не судимому, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування - до 31.03.2020.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати в Державній установі Рівненський слідчий ізолятор - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Строк дії ухвали до 31.03.2020.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1