Справа № 761/1685/20
Провадження № 1-кс/761/1586/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_3 , що погоджено з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000051, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,
в с т а н о в и в:
16.01.2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_3 , що погоджено з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 11 січня 2020 року, під час проведення обшуків за адресами: м. Харків, ТЦ «Барабашово», контейнер С-011-21-0021 та С-011-21-0020 - за місцем знаходження офісу «S.K.Cargo», а саме на: ноутбук Dell S/N:CFGG1P2, відео реєстратор XVR S/N:136.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що СУ ФР ОВПП ДФС здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000051, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України

12.12.2019 слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_5 надав дозвіл на проведення обшуків.
На виконання вказаної ухвали Шевченківського районного суду міста Києва 11.01.2020 було проведено обшук за адресами:
1) м. Харків, ТЦ «Барабашово», контейнер С-011-21-0021 - за місцем знаходження офісу «S.K.Cargo»,
2) м. Харків, ТЦ «Барабашово», контейнер С-011-21-0020 - за місцем знаходження складських приміщень «Cargo 007», «S.K.Cargo».
За результатами проведення обшуків було досягнуто мету їх проведення, а саме виявлено та вилучено ТМЦ, первинні, бухгалтерські та фінансово-господарські документи, чорнові записи, грошові кошти, комп`ютерна техніка та електронні носії інформації, засоби мобільного зв`язку тощо, що являються джерелом доказів та містять відомості, щодо осіб причетних до скоєння злочину та кваліфікації їх дій.
При цьому, в ході обшуку за вказаними адресами виявлено речі, які мають значення для кримінального провадження, але які не зазначені в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва про дозвіл на проведення обшуку, а саме:
1. м. Харків, ТЦ «Барабашово», контейнер С-011-21-0021 та С-011-21-0020 - за місцем знаходження офісу «S.K.Cargo»:
- ноутбук Dell S/N:CFGG1P2,
- відео реєстратор XVR S/N:136.
У судове засіданняслідчий не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, до якої долучив заяву про поновлення пропущеного процесуального строку, а також рапорт, з змісту якого вбачається, що здійснити виклик у судове засідання володільця тимчасово вилученого майна не виявилось за можливе.

Враховуючи інформацію надану слідчим, а також беручи до уваги стислі строки, визначені КПК України для розгляду такого роду клопотань, слідчий суддя вважає за можливе розглянути подане клопотання без участі володільця тимчасово вилученого майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час проведення обшуку.

Відповідно ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Судом встановлено, що обшук, під час якого було тимчасово вилучено майно, питання про арешт якого ставиться у клопотанні було завершено о 16 годині 10 хвилин 11 січня 2020 року.

Оскільки положенням ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, 48 годинний строк, наданий законом слідчому для звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, обчислюється з 16 години 10 хвилин 11 січня 2020 року та спливає о 16 години 10 хвилин 13 січня 2020 року відповідно.

З клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна слідчий звернувся лише о 17 годині 41 хвилина 13 січня 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом процесуального строку.

До розгляду клопотання по суті, слідчий порушив питання про поновлення вказаного процесуального строку.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи віддаленість місця проведення обшуку від органу досудового розслідування, а також і кількість обшуків, здійснених в рамках даного кримінального провадження, зважаючи на незначний проміжок часу на який пропущено строк, слідчий суддя вважає за необхідне поновити слідчому строк на звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оцінивши в сукупності долучені слідчим до клопотання матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування, накладення арешту на зазначене у клопотанні майно не є співрозмірним завданням кримінального провадження, з огляду на те, що долучені до зазначеного клопотання матеріали не можуть вважатись достатніми доказами для однозначного висновку про те, що вказане майно було предметом кримінального правопорушення, або ж могло зберегти на собі його сліди, так само як і для висновку про наявність ризиків його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження

За таких обставин, зважаючи на те, що слідчим не була доведена необхідність накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 11 січня 2020 року, під час проведення обшуків за адресами: м. Харків, ТЦ «Барабашово», контейнер С-011-21-0021 та С-011-21-0020 - за місцем знаходження офісу «S.K.Cargo», а саме на: ноутбук Dell S/N:CFGG1P2, відео реєстратор XVR S/N:136, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення поданого клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Строк на звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000051, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України поновити.

У задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_3 , що погоджено з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000051, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України відмовити.

Майно, тимчасово вилучене 11 січня 2020 року, під час проведення обшуків за адресами: м. Харків, ТЦ «Барабашово», контейнер С-011-21-0021 та С-011-21-0020 - за місцем знаходження офісу «S.K.Cargo» негайно повернути володільцю.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1