КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 15 червня 2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року,

за участю: захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС другого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 , та накладено арешт на нежитлову будівлю загальною площею 416,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , в інтересах власника майна ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року, скасувати її, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Щодо підстав для поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що 17 лютого 2017 року клопотання слідчого розглянуто без виклику та повідомлення власника майна, копію ухвали йому не направлено, про її існування стало відомо 24 лютого 2020 року, після ознайомлення з матеріалами провадження, що підтверджується відповідною розпискою, апеляційну скаргу подано 25 лютого 2020 року.
Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Зазначає, що в матеріалах доданих до клопотання незазначено обставин вчинення ОСОБА_6 будь-якого кримінального правопорушення. Слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України.

Окрім того, ОСОБА_6 не повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, направлених на незаконне заволодіння нежитловою будівлею, яка є його власністю та не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
На думку апелянта, постанова, винесена старшим слідчим ОСОБА_9 від 06 листопада 2014 року про визнання вказаної будівлі речовим доказом є формальною та не відповідає вимогам ст.110 КПК України, до матеріалів клопотання її не долучено.
В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання його завчасно повідомлено у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскільки, клопотання про накладення арешту на майно розглянуто слідчим суддею без виклику ОСОБА_6 та його представника, оскаржувану ухвалу від 17 лютого 2017 року у встановленому законом порядку не надіслано, про її наявність стало відомо 24 лютого 2020 року під час ознайомлення з матеріалами судового провадження, що підтверджується відповідною розпискою, апеляційну скаргу подано 25 лютого 2020 року, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Четвертим слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 26 вересня 2014 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000400, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 12 листопада 2013 року невстановлена особа, з метою проведення державної реєстрації права приватної власності на нежитлову будівлю, що розташована у м. Києві по вул. А. Грекова, 10-А ( АДРЕСА_2 ) та перебуває на балансі управління освіти ШРДА, надала державному реєстратору прав на нерухоме майно ОСОБА_10 завідомо підроблене свідоцтво про право приватної власності на вказану нежитлову будівлю від 11 травня 2006 № 994-В.
Окрім того, невстановлені перевіркою особи протягом листопада-грудня 2013 року, використовуючи зазначене свідоцтво на нежитлову будівлю загальною площею 416 кв. м., вартістю 1,6 млн. грн., яка є власністю територіальної громади м. Києва та перебуває на балансі управління освіти ШРДА, провели державну реєстрацію права приватної власності на вказану нежитлову будівлю, тобто привласнили її шляхом зловживання службовим становищем.
24 жовтня та 08 листопада 2016 року на адресу слідчого відділу Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві надійшли рапорти о/у ССП Шевченківського УП ОСОБА_11 про те, що в ході виконання доручення по матеріалах кримінального провадження № 0000400 від 26 вересня 2014 року отримано інформацію про факт незаконного привласнення нежитлового приміщення загальною площею 362, 1 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 шляхом використання завідомо підроблених документів, та нежитловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить територіальній громаді м. Києва та у подальшому внесли його до статутного фонду юридичної особи приватного права.
17 лютого 2017 року слідчий в ОВС другого слідчого відділу правління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на нежитлову будівлю загальною площею 416, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року вказане клопотання задоволено.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Задовольняючи клопотання слідчого, внесеного в межах кримінального провадження № 0000400, про накладення арешту на нежитлову будівлю загальною площею 416,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна, які виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення у кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів судового провадження, підозру у кримінальному провадженні №0000400 нікому не оголошено.

За таких обставин, власник майна, на яке слідчим суддею накладено арешт, тобто ОСОБА_6 , на даному етапі досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи.

Разом з тим, з клопотання про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий в ОВС другого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, слідчим суддею не наведено достатніх правових підстав для арешту майна, як того вимагає ст.173 КПК України.

На даний час органом досудового розслідування не зазначено про наявність будь-яких судових спорів, предметом яких є право власності на належну ОСОБА_6 нежитлову будівлю, загальною площею 416, 9 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00). Також, не зазначено обставин вчинення ОСОБА_6 будь-якого кримінального правопорушення. Відсутнє і посилання на докази, що підтверджують необхідність накладення арешту на його майно. Доказів придбання ОСОБА_6 кримінально протиправним шляхом вказаної нежитлової будівлі не надано.

Окрім того, будівля, на яку накладено арешт, не відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, оскільки матеріали не містять доказів того, що право власності дане майно отримано ОСОБА_6 внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, а ОСОБА_6 має відношення до кримінального правопорушення, що розслідується.
У суді апеляційної інстанції, захисник долучив копію договору купівлі-продажу вказаного майна ОСОБА_6 від 04 березня 2016 року, який не визнаний у встановленому порядку незаконним.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що ні слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для ОСОБА_6 .
На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді про накладення арешту на нежитлову будівлю загальною площею 416,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 , підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , строк на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року, та задовольнити апеляційну скаргу.
Ухвалуслідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС другого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 , та накладено арешт на нежитлову будівлю загальною площею 416,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого в ОВС другого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 , про накладення арешту на нежитлову будівлю загальною площею 416,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 , - відмовити.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/1794/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13
Категорія ст.170 КПК Доповідач ОСОБА_12