ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/5182/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1039/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор»),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 1 квітня 2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. 17 липня 2013 року знятий з обліку по відбуттю покарання;

2) 25 вересня 2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

3) 17 травня 2017 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 червня 2020 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року було залишено без задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, а клопотання прокурора задоволено та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 червня 2020 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину та суворість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, свідчать про існування ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не буде здатний забезпечити його належну процесуальну поведінку.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що прокурором не доведений та не підтверджений жодний з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 не буде переховуватись від суду, оскільки має постійне місце проживання та реєстрації, де проживає разом з бабусею та своєю малолітньою дитиною, з якими має стійкі соціальні зв`язки та які перебувають на його утриманні.

Крім того, ОСОБА_7 не буде незаконно впливати на потерпілого та свідків, до того ж, потерпілий ОСОБА_10 вже був допитаний судом і в своїх показаннях пояснив суду, що не має до обвинуваченого будь-яких претензій та просив змінити йому запобіжний захід.

Вважає, що можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення взагалі не підтверджується жодними доказами.

Також зазначає, що ОСОБА_7 знаходиться під вартою вже тривалий час, він на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має можливість працевлаштуватись та матеріально допомагати своїх родині, за місцем проживання характеризується позитивно, є віруючою людиною, прихожанином храму, він заінтересований у скорішому розслідуванні кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного обвинувачений запевняє, що буде сумлінно виконувати покладені на нього обов`язки та з`являтись на кожен виклик суду за першою вимогою.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який рішення суду вважав законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії умисних корисливих особливо тяжких злочинів проти власності, поєднаного із застосуванням насильства до потерпілого, а також суворість покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує існувати ризик переховування від суду.

Крім того, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі, корисливих злочинів проти власності та злочинів проти життя та здоров`я особи, раніше двічі звільнявся від відбування покарання з випробуванням, наразі обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому злочину у період іспитового строку, він офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, що в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення іншого аналогічного злочину.

Також не виключається можливість незаконного впливу на свідків, оскільки обвинуваченому можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, а вони повинні бути допитані в судовому засіданні.

Незважаючи на те, що ОСОБА_7 має бабусю та є батьком малолітньої дитини, встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілого чи свідків.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації, де характеризується позитивно, має можливість працевлаштуватись та матеріально допомагати своїх родині, є віруючою людиною та прихожанином храму, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки, на переконання колегії суддів, в даному випадку вказані соціальні та родинні зв`язки не стали настільки міцними та впливовими на його поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, утриматися від вчинення злочинів.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і їм надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 червня 2020 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 334/5182/19