ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 653/644/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/558/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсон в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0002439 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 26 березня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 24 травня 2020 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає зазначену ухвалу незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України та підлягає скасуванню, просить ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 26 березня 2020 року скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що прокурором не доведено обставин, що свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та не наведено будь-яких обставин, які б вказували на наявність ризиків, що обумовлюють необхідність обрання такого запобіжного заходу, а також на ті обставини, що зменшують ці ризики.

Крім того, ОСОБА_9 має постійне місце проживання, не вважає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, не буде ухилятись від явки до суду.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вважає ухвалу суду незаконною, т.я. судове засідання було проведено без його участі та без участі його адвоката ОСОБА_7 і вважає це порушенням його права на захист.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційні вимоги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Колегія суддів звертає увагу на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має попередні судимості за злочини, пов`язані із завданням шкоди здоров`ю, тому ці обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього, перебуваючи на свободі, він може продовжити протиправну поведінку та може впливати на свідків, а тому, дані ризики виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються необґрунтованими.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З огляду на вищевикладене, твердження адвоката та обвинуваченого про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та відмову в задоволенні клопотання, є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Посилання апеляційної скарги адвоката про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, то суд апеляційної інстанції хоч і приймає їх до уваги, проте, з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_9 , відомості про їх особу, вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які давали б можливість застосувати до останніх запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги адвоката про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Доводи апеляційних скарг адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 про те що судовий розгляд проводився без участі обвинуваченого та його адвоката ОСОБА_7 , що є порушенням процесуальних прав, колегія суддів вважає необґрунтованими, та такими, що спростовуються матеріалами справи. Так, згідно заяви захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 він просить у зв`язку з тим, що в України запроваджено карантин, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2002 року, через спалах у світі коронавірусу в період з 12 березня по 3 квітня 2020 року просить відкласти на цей період судове засідання, призначене на 25.03.2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 (а.с.48).

Обвинувачений ОСОБА_9 відмовився від участі в проведення судового засідання 25.03.2020 року з Новотроїцьким районним судом Херсонської області в режимі відеоконференції, а можливість доставки його в судове засідання була відсутня у зв`язку з тим, що в Україні запроваджено карантин, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2002 року, через спалах у світі коронавірусу, в період з 12 березня по 3 квітня 2020 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були застосовані всі необхідні заходи для забезпечення участі, як обвинуваченого ОСОБА_9 так і його захисника ОСОБА_7 в судовому засіданні в установленому КПК України порядку, а тому вважає, що відсутні будь-які докази порушення права на захист.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційних скарг адвоката та обвинуваченого про відмову в задоволенні клопотання, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 26 березня 2020 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4