Постанова
Іменем України

15 червня 2020 року
м. Київ
Провадження № 51-2789 ск 20
Суддя Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції на ухвалу Сумського апеляційного суду від 23 березня 2020 року щодо ОСОБА_2 ,
встановив
Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 КПК 1960 року зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам, зазначеним у ст. 350 цього Кодексу.

Згідно із положеннями п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК 1960 року у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: вказівка на те, в чому полягаєнезаконність судових рішень та доводи на її обґрунтування.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підставами для скасування

або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом є: істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону; неправильне застосування кримінального закону; невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_2 через істотне порушення кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону.

Однак, у своїй скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення кримінально-процесуального закону, належного обґрунтування зазначеним доводам не наводить.
Також, зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор вказує на однобічність і неповноту судового слідства, а також, надаючи свою оцінку доказам, по суті, заперечує правильність встановлення фактичних обставин справи, що у відповідності до статей 367-369 КПК 1960 року, не є підставою для зміни чи скасування судових рішень при перегляді справи судом касаційної інстанції.

Крім того, прокурор порушує питання про скасування лише ухвали Сумського апеляційного суду від 23 березня 2020 року, втім за змістом своєї касаційної скарги також наводить доводи щодо незаконності іншого судового рішення, а саме вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 листопада 2018 року, чим допускається суперечностей, що позбавляє суд касаційної інстанції можливості встановити дійсний предмет касаційного розгляду.
Таким чином, зважаючи на наведене, касаційна скарга не відповідає вимогам

ст. 350 КПК 1960 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 388 КПК 1960 року справа не витребовується, якщо зміст скарги не відповідає вимогам ст. 350 КПК 1960 року.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись вимогами ч. 2 ст. 388 КПК 1960 року прокурору у витребуванні справи для перевірки у касаційному порядку слід відмовити.

Відмова у витребуванні справи не перешкоджає її витребуванню при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у постанові суду недоліків і якщо вона надійшла в межах строку, визначеного статтею 386 КПК 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи.

Керуючись ст. 388 КПК 1960 року та п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, Суд
постановив:
Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_2 для перевірки у касаційному порядку.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1