ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/6097/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/683/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження №11кп/818/683/20 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та прокурора Харківської області на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,-

- 20.04.2005 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 23.06.2006 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, і застосуванням ст.ст.70, 71 КК України, на 5 років 2 місяці позбавлення волі. 10.07.2009 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 26 днів;

- 19.09.2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. 10.04.2018 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 3 дні,-

засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Зазначене кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 19 серпня 2019 року, приблизно о 12 годині 00 хвилинОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Основ`янська, 64 поряд з магазином «Продукти», діючи з раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, з метою незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав гірський велосипед ARDIS INFINITY AMT 26, рама - 19, чорного кольору, в робочому стані, вартістю 3250,00 гривень з крильця зазначеного магазину «Продукти», чим спричинив матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_8 на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Зазначив, що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання та звільненні від його відбування з випробуванням не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за умисні корисливі злочини, неодноразово звільнявся як умовно-достроково так і з випробуванням на підставі ст.75 КК України, однак на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин. Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання - 3 роки позбавлення волі.

В апеляційній скарзі прокурор Харківської області посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання та невідповідність призначеного покарання за своїм видом і розміром ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Зазначив, що суд при призначенні покарання та звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не в повній мірі врахував, що він вчинив злочин середньої тяжкості, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення тяжких злочинів проти власності, в останнє звільнився у 2018 році і через рік знову вчинив умисний корисливий злочин. Наголосив, що судом також не враховано висновки досудової доповіді органу пробації, відповідно до якої виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, а ризик вчинення нового кримінального правопорушення оцінюється як високий. Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання - 3 роки позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційні скарги, обвинуваченого, про залишення вироку суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційних скаргах не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Доводи апеляційних скарг про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання та призначення обвинуваченому явно несправедливого за своїм видом та розміром покарання є обґрунтованими.

За змістом ст. 75 КК України прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд вправі лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного йому покарання.

Суд першої інстанції не в повній мірі врахував цих вимог закону, у зв`язку з чим безпідставно звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Приймаючи таке рішення суд послався на те, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, має судимості за корисливі злочини, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, визнавши останні дві обставини пом`якшуючими покарання.

Однак суд у повній мірі не врахував, що обвинувачений, будучи раніше тричі судимим за вчинення тяжких, умисних, корисливих злочинів проти власності, через один рік 4 місяці після звільнення з місць позбавлення волі умовно-достроково, знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 .

Також судом першої інстанції при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не прийнято до уваги, що ОСОБА_7 раніше вже звільнявся від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України за вироком Київського районного суду м. Харкова від 20.04.2005 року, однак не виконав покладені на нього обов`язки та в період іспитового строку вчинив новий злочин, за який його було засуджено вироком Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2006 року.

Крім того, судом першої інстанції в повній мірі не взято до уваги досудову доповідь Основ`янського районного відділу філії ДУ «Центр пробації», відповідно до якої виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, а ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється як високий.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість і не знаходить підстав вважати можливим виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, а тому застосування положень ст.75 КК України є неможливим.

Що стосується щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для застосування ст.75 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, а також невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, і відповідно до вимог п.п.2, 4 ч.1 ст.420 КПК України ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 більш суворе за своїм видом та розміром покарання відповідно до положень ст.65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідків і даних про особу обвинуваченого, без застосування положень ст.75 КК України.

Керуючись ст. ст. 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та прокурора Харківської області задовольнити.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання 3 роки позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Взяти ОСОБА_7 під варту в залі суду.

Початок строку відбування ОСОБА_7 покарання обчислювати з 26 червня 2020 року.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий:

Судді: