Справа № 308/6310/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/7/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_9 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 02 липня 2018 року затверджено угоду про визнання винуватості від 31 травня 2018 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні № 9 - прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання, затверджене угодою, у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробаціїї.

ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання, затверджене угодою у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробаціїї.

При цьому при розгляді даної кримінальної справи судом було встановлено та у вироку зазначено, що 15 січня 2018 року, близько 01 год. 30 хв., ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , перебуваючи біля будинку №10, що по вул. Благоєва, в м. Ужгород, умисно, незаконно, з корисливих мотивів, проникли до незамкненого автомобіля марки «Пежо 407», д/н Словаччини НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_13 , власником якого є ОСОБА_14 , при цьому ОСОБА_7 сів на місце водія, а ОСОБА_11 сів на переднє пасажирське сидіння та завівши автомобіль за допомогою ключа запалювання, що знаходився у замку запалення, заволоділи вказаним автомобілем, покинувши в подальшому на вказаному автомобілі місце злочину та розпорядившись ним на власний розсуд.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2018 року сторонами не оскаржувався та 02 серпня 2018 року вступив в законну силу.

29 січня 2019 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла заява заступника прокурора Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_9 про перегляд вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.07.2018 р. відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 289 КК України за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_9 зазначив, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.07.2018 р. затверджено угоду про визнання винуватості від 31 травня 2018 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_15 та ОСОБА_7 та ОСОБА_11 та за яким останніх визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України із призначенням покарання затвердженого угодою у вигляді п`яти років позбавлення волі, від відбування покарання якого на підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитом строком 1 рік, та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 02 липня 2018 року сторонами не оскаржувався та 02 серпня 2018 року вступив в законну силу.

В подальшому наказом прокурора області від 28 вересня 2018 року № 327 за фактом здійснення процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні № 00001790 від 15 січня 2018 року за ч. 3 ст. 289 КК України призначено службове розслідування, в ході якого встановлено відсутність будь-яких підстав для зміни кваліфікації кримінального правопорушення та раніше повідомленої підозри з ч. 3 ст. 289 КК України на ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 289 КК України. Наведене вказує на допущену в ході досудового розслідування неправильну кваліфікацію кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди, яка в даному випадку відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України не могла бути взагалі укладена, що згідно п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України є підставою для відмови судом в затверджені даної угоди.

Крім того зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості від 31 травня 2018 року допущено порушення вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, а саме відсутня письмова згода потерпілого прокурору на укладення ними угоди. Окрім того, зазначив, що в ході підготовчого судового засідання потерпілий ОСОБА_13 участі не приймав. В ході досудового розслідування не було здобуто жодного підтвердження визнання підозрюваними своєї вини у вчиненні злочину, а визнаний потерпілим ОСОБА_13 не є власником автомобіля, будь які документи на вказаний автомобіль в матеріалах провадження відсутні.

Вказуючи на неправильну кваліфікацію кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди та інші допущені в ході досудового розслідування порушення, які встановлено в ході службового розслідування від 27.11.2018 р., зважаючи на те, що в кримінальній справі встановлено обставини, які не були відомі суду при ухваленні вироку, і які само по собі доводять неправильність вироку, заступник прокурора Закарпатської області стверджує про наявність підстав для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами та відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості від 31 травня 2018 року та повернення прокурору обвинувального акту.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2019 року заяву заступника прокурора Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_9 про перегляд вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2018 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 289 КК України за нововиявленими обставинами - залишено без задоволення.

Приймаючи таке рішення, місцевий суд зазначив, що не вбачає зі змісту заяви заступника прокурора Закарпатської області обставин, які визнаються нововиявленими, відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України. Таким чином з досліджених судом матеріалів заяви заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_9 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та кримінального провадження вбачається, що прокурор, на порушення принципу правової визначеності, намагається поставити під сумнів вирок суду в остаточно вирішеній справі за відсутності будь-яких нових обставин суттєвого та вагомого характеру, які не були раніше відомі суду та фактично вимагає від суду здійснити перевірку раніше постановлених остаточних та обов`язкових до виконання судових рішень, надати нову оцінку наявним в справі доказам та перевірити дотримання вимог матеріального і процесуального закону, як на стадії досудового слідства, так і під час судового провадження, тобто вимагає від суду вийти за межі своїх повноважень.

Так само стосовно нововиявлених обставин згідно з п. 4 ч.2 ст. 459 КПК України, то суд не вбачає в заяві заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_9 інших обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Не погодившись з таким рішенням суду, заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що вказане судове рішення підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що наведені прокуратурою області в якості нововиявлених обставин вищевказані факти, які обгрунтовано доводять незаконність вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2018 року, що належать переглянути, мають суттєвий, ваговий характер та не були раніше відомі суду при затвердженні відповідної угоди. Крім того, зазначає, що обставини, які він вказав у заяві є нововиявленими, оскільки не були відомі суду з причин, які від нього не залежали, мають істотне значення для справи та були в наявності в об`єктивній дійсності до постановлення вироку. Більше того, вказані факти перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні і спростовують через їх невідомість й істотність висновків, які містяться у вироку, що набрав законної сили, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Вказує, що суд першої інстанції не навів в оскаржуваній ухвалі конкретні мотиви, на підставі яких прийшов до таких висновків, та за якими саме критеріями такі обставини не відповідають вимогам, передбаченим ч.2 ст. 459 КПК України, чим самим допустив істотні порушення вищевказаних вимог к4римінального процесуального закону.

Просить скасувати дану ухвалу та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

. Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_8 про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, вироком Ужгородського міськрайонного суду від 02 липня 2018 року затверджено угоду про визнання винуватості від 31 травня 2018 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні № 9 - прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання, затверджене угодою, у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробаціїї.

ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання, затверджене угодою у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробаціїї.

При цьому при розгляді даної кримінальної справи судом було встановлено та у вироку зазначено, що 15 січня 2018 року, близько 01 год. 30 хв., ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , перебуваючи біля будинку №10, що по вул. Благоєва, в м. Ужгород, умисно, незаконно, з корисливих мотивів, проникли до незамкненого автомобіля марки «Пежо 407», д/н Словаччини НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_13 , власником якого є ОСОБА_14 , при цьому ОСОБА_7 сів на місце водія, а ОСОБА_11 сів на переднє пасажирське сидіння та завівши автомобіль за допомогою ключа запалювання, що знаходився у замку запалення, заволоділи вказаним автомобілем, покинувши в подальшому на вказаному автомобілі місце злочину та розпорядившись ним на власний розсуд.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2018 року сторонами не оскаржувався та 02 серпня 2018 року вступив в законну силу.

Відповідно ж до положень ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.

Прокурор, як нововиявлену обставину, яка дає підставу для перегляду стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_11 вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2018 року вказав на обставини і факти, що впливають на судове рішення, зокрема: що при укладенні угоди про визнання винуватості від 31 травня 2018 року, допущено порушення вимог ч.4 ст. 469 КПК України, а саме відсутня письмова згода потерпілого прокурору на укладення ними угоди. Окрім того, зазначив, що в ході підготовчого судового засідання потерпілий ОСОБА_13 участі не приймав. В ході досудового розслідування не було здобуто жодного підтвердження визнання підозрюваними своєї вини у вчиненні злочину, а визнаний потерпілим ОСОБА_13 не є власником автомобіля, будь які документи на вказаний автомобіль в матеріалах провадження відсутні.

При цьому зазначив, що такі не були відомі суду на час судового розгляду при постановлені вироку.

А як вбачається з матеріалів справи про обставини, на які покликаються прокурор як на нововиявлені, а саме на те, що при укладенні угоди про визнання винуватості від 31 травня 2018 року допущено порушення вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, а саме відсутня письмова згода потерпілого прокурору на укладення ними угоди, те, що в ході підготовчого судового засідання потерпілий ОСОБА_13 участі не приймав, в ході досудового розслідування не було здобуто жодного підтвердження визнання підозрюваними своєї вини у вчиненні злочину, а визнаний потерпілим ОСОБА_13 не є власником автомобіля, будь які документи на вказаний автомобіль в матеріалах провадження відсутні, не можуть, на думку колегії суддів, бути визнані нововиявленими обставинами, оскільки прокурор, на порушення принципу правової визначеності, намагається поставити під сумнів вирок суду в остаточно вирішеній справі за відсутності будь-яких нових обставин суттєвого та вагомого характеру, які не були раніше відомі суду та фактично вимагає від суду здійснити перевірку раніше постановлених остаточних та обов`язкових до виконання судових рішень, надати нову оцінку наявним в справі доказам та перевірити дотримання вимог матеріального і процесуального закону, як на стадії досудового слідства, так і під час судового провадження, тобто вимагає від суду вийти за межі своїх повноважень.

Так само стосовно нововиявлених обставин згідно з п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України, то апеляційний суд не вбачає в заяві заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_9 інших обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Фактично в своїй заяві та апеляційній скарзі прокурор звертає увагу на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що, на думку колегії суддів, могло бути підставою для скасування чи зміни вироку суду при розгляді справи в порядку апеляційного чи касаційного оскарження цього судового рішення.

А тому, на переконання колегії суддів, обставини, зазначені в заяві прокурора, не можуть вважатися нововиявленими, про що обгрунтовано викладено в ухвалі місцевого суду.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ця обставина як сама по собі так і разом з іншими вже встановленими обставинами, не доводить незаконність постановленої по справі ухвали, а тому заява прокурора про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2018 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_11 не підлягає до задоволення.

За таких обставин колегія суддів прийшла до переконання, що ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2019 року за заявою заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_9 є законною та обґрунтованою, а тому відмовляє останньому у задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2019 року, якою заяву заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_9 про перегляд вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2018 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_11 за нововиявленими обставинами залишено без задоволення, - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді :