Справа № 309/2482/16-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18.06.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11-кп/4806/752/20 за клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , в якому останній подав апеляційну скаргу на ухвалу Хустського районного суду від 14.04.2020.

Цією ухвалою продовжена до 13.06.2020 дія запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, що має середню освіту, не судимого, обвинуваченого в кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 194 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що:
- 03.05.2016 приблизно о 20:00 в будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті ревнощів під час сварки, яка переросла в бійку з ОСОБА_8 , наніс йому численні удари руками, дерев`яною битою і кухонним ножем в область голови, тулуба та кінцівок, якими спричинив тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння і які потягли за собою смерть потерпілого;
- 19.02.2018 з 16:00 до 16:30 у стані алкогольного сп`яніння незаконно проник до належного ОСОБА_9 будинку АДРЕСА_3 , в спальній кімнаті нецензурно лаявся, розмахував кухонним ножем перед обличчям потерпілої, яка через фізичні вади не може вільно пересуватись, погрожував їй фізичною розправою і вбивством, схопив її за шию, стягнув з ліжка на підлогу, наніс їй удари по голові руками та ногами, якими спричинив легкі тілесні ушкодження, з метою знищення майна підпалив крісло й особисті речі потерпілої і втік, але злочину до кінця не довів з причини, що не залежала від його волі: пожежу ліквідували сусіди ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

Клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор вмотивував тим, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики продовжують існувати, не зменшилися, а більш м`який запобіжний захід не зможе їм запобігти.

В ухвалі суд зазначив, що з урахуванням тяжкості злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , визнаних на попередніх стадіях кримінального провадження ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, які продовжують існувати, і доведення прокурором недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам, дійшов переконання в необхідності продовження строку тримання його під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Стверджує, що злочинів не вчиняв, тому утримується під вартою незаконно і вже надмірно тривалий час.

Всі учасники провадження були завчасно, установленим порядком повідомлені про час і місце апеляційного розгляду. Однак захисник у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, клопотань суду не подав. Прокурор у судове засідання 18.06.2020 для продовження апеляційного розгляду провадження також не прибув, про причину неприбуття суд не повідомив, клопотання про перенесення апеляційного розгляду не подав. Обвинувачений ОСОБА_6 категорично наполіг на розгляді провадження без участі захисника.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого на її підтримання, заперечення проти них прокурора, витребував з суду першої інстанції і дослідив додаткові матеріали провадження, перевірив та обговорив доводи сторін і доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задовільненню з таких підстав.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до приписів, указаних у ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання щодо особи запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, але не доведе недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно зі статтею 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення цих питань судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до ч.2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 положення цієї норми кримінального процесуального закону є неконституційним тільки в частині унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
ОСОБА_6 обвинувачуються в учиненні злочинів, два з яких є тяжкими і за один з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, не має постійного джерела доходу. При застосуванні запобіжного заходу в виді тримання під вартою обґрунтованість його підозри та існування заявлених стороною обвинувачення ризиків сумнівів не викликали, а інші запобіжні заходи були визнані такими, що не гарантують його належної поведінки.
З матеріалів кримінального провадження, доданих до клопотання, в тому числі витребуваних від суду першої інстанції додатково, пояснень прокурора та обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_6 притягується до кримінальної відповідальності за двома обвинувальними актами, які надійшли до суду 26.07.2016 та 03.03.2018, відповідно. У зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності за цими обвинувальними актами щодо ОСОБА_6 застосовувались запобіжні заходи: з 07.05.2016 до 16.11.2017 тримання під вартою, з 17.11.2017 до 28.02.2018 домашній арешт, з 28.02.2018 тримання під вартою.
В судовому засіданні під час апеляційного розгляду провадження ОСОБА_6 пояснив, що судове провадження останній рік обмежується тільки розглядом клопотань про продовження строку тримання його під вартою.
Прокурор в судовому засіданні пояснив, що особисто в судовому провадженні щодо ОСОБА_6 у суді першої інстанції участі не приймає і про рух провадження будь-що пояснити не може.
Матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, в тому числі надіслані судом першої інстанції на додатковий запит апеляційного суду, містять тільки копії двох обвинувальних актів (від 21.07.2016 та від 28.02.2018), клопотання про продовження строку тримання під вартою, журналу останнього судового засідання від 14.04.2020, в якому було розглянуто лише одне питання: про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, і оскаржуваної ухвали.
Копії інших документів, які стосуються оскаржуваного рішення апеляційному суду не надані, отже відомостей, які спростовували б пояснення ОСОБА_6 , немає.
За таких обставин немає і підстав стверджувати, що судовий розгляд не міг бути закінчений до спливу строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою.
ОСОБА_6 не судимий, має сім`ю, постійне місце проживання, його доводи про необґрунтованість обвинувачення та заявлених ризиків відомостями, отриманими під час судового розгляду, не спростовуються і не переконують у тому, що він може вдатись до переховування від суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження і що інший, не пов`язаний з позбавленням волі запобіжний захід, не здатний гарантувати виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Відомостей про те, що він не дотримувався умов запобіжного заходу або порушував процесуальні обов`язки іншим чином під час домашнього арешту з 17.11.2017 до 28.02.2018, також немає.
Продовження за таких обставин строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , навіть з урахуванням обсягу і тяжкості обвинувачення, за своєю тривалістю вже виходить за межі розумного і тому не може відповідати суспільному інтересу. Відомостей, які виправдовували б подальше тримання ОСОБА_6 під вартою задля цілей судового провадження стороною обвинувачення також не надано, в ухвалі суду не наведено і під час розгляду провадження апеляційним судом не виявлено.

З огляду на приписи ст. 199 КПК України, суд у такому випадку зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, а отже не вправі обирати інший запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 14.04.2020, якою продовжений строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , скасувати.
Клопотання прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_12 від 14.04.2020 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задовільнення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді :