Справа № 172/183/19
Провадження № 1-кп/191/95/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000032 від 30.01.2019 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із неповною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України:
за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , близько 01 год. 00 хв. 20.01.2019 року перебував на ст. Чаплине Придніпровської залізниці, що розташована за адресою: вул. Залізнична, 4-а у сел. Чаплине Васильківського району Дніпропетровської області. В цей час ОСОБА_5 зустрів раніше йому не знайомого ОСОБА_7 . Між останніми виникла словесна сварка в ході якої у ОСОБА_5 раптово виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме майна належного ОСОБА_7 . Після чого діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , з метою реалізації злочинного умислу та подолання можливого опору з боку потерпілого, навмисно наніс три удари кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_7 , від чого він втратив рівновагу та присів. ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 , користуючись тим, що ОСОБА_7 тимчасово був дезорієнтований, долонею правої руки заліз до правої кишені штанів останнього, де виявив грошові кошти у сумі 950 гривень (дев`ять купюр по 100 гривень та одна номіналом 50 гривень), якими заволодів всупереч волі потерпілого. Маючи повну можливість розпоряджатись викраденими грошовими коштами, залишив місце вчинення злочину, чим завдав потерпілому матеріального збитку на суму 950 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого чайна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я у момент спричинення.
Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_5 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся та виклав обставини справи таким чином, як це зазначено вище. Матеріальну шкоду відшкодував у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що 20.01.2019 року приблизно о 01.00 годині перебуваючи на ст. Чаплине Васильківського району до нього підійшов обвинувачений та поросив цигарку, але потерпілий відмовив і одразу отримав удав кулаком в обличчя, а потім отримав ще два удари по голові і втратив свідомість. Потім виявив нестачу кошті в сумі 950 гривень. Шкоду відшкодовано. Просив суворо не карати.

Суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю на підставі досліджених судом доказів.
Обставин, які відповідно до ст. 87 КПК України могли свідчити про недопустимість досліджених судом доказів, судом встановлено не було.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні.
Так вина обвинуваченого підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:
-витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000032 від 30.01.2019 року згідно якого надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , що близько о 01.00 годині 20.01.2019 року чоловік на прізвисько « ОСОБА_8 » шляхом застосування фізичної сили забрав у нього грошові кошти у сумі 950 гривень, що мало місце в с. Чапліне Васильківського району Дніпропетровської області (т.2 а.с.1);
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 30 січня 2019 року, згідно якого ОСОБА_7 просив притягнути до відповідальності особу на прізвисько « ОСОБА_8 » яка 20.01.2019 року о 01.00 годині спричинила йому тілесні ушкодження та вчинила грабіж, заволодівши грошовими коштами в сумі 950 грн (т.2 а.с. 6);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2019 року згідно якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав на фото № 1 за рисами обличчя обвинуваченого, який 20.01.2019 року вчинив відносно нього грабіж та заволодів коштами ( т.2 а.с. 11);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.01.2019 року та фототаблицею до нього під час якого потерпілий ОСОБА_7 в присутності понятих зазначив місце вчинення, обставини та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ( т.2 а.с.13-16);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.01.2019 року та фототаблицею до нього під час якого обвинувачений ОСОБА_5 в присутності захисника та понятих зазначив місце вчинення, обставини та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ( т.2 а.с.31-33).
Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, в рішенні «Коробов проти України» ЄСПЛ зазначив, що при оцінці доказів суд як правило застосує критерій доведеності вини поза розумним сумнівом, та така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч.2 ст. 186 КК України в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів та суд кваліфікує його умисні дії за ч.2 ст. 186 КК України, а саме як відкрите заволодіння в чужим майном (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я у момент спричинення. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудним та досяг відповідного віку. Кваліфікуючими ознаками пред`явленого в обвинуваченні злочину є відкрите заволодіння в чужим майном (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я у момент спричинення.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом встановлено - щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше в силу ст.89 КК України не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, з багатодітної сім`ї, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, шкоду відшкодовано в повному обсязі, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку можливе без його ізоляції від суспільства із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.
З урахуванням обставин справи, що пом`якшують покарання: обвинувачений повністю визнав свою вину, має намір дотримуватися законослухняної поведінки, що свідчить про щире каяття обвинуваченого, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розміру, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, оскільки призначенням саме такого виду покарання враховуючи особу обвинуваченого, буде досягнуто мету покарання, що передбачена ст. 50 КК України.
Цивільний позов не заявлений.
Запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_5 у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1