Провадження № 11-кп/4820/380/19
Справа № 686/6023/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2018 року,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.12.2012 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст.ст.185 ч.1, 186 ч.2, 70, 104 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки;

- 21.05.2014 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст. 186 ч. 2, 190 ч.2, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України на 4 роки 9 місяців позбавлення волі; звільнений по відбуттю строку покарання 18.01.2018 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.03.2016 року,-

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишено попередній - тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 12.03.2018 року.
Застосований ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а саме: мобільного телефону марки «Qumо» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який містить в собі карту пам`яті microSD 4GB, а також мобільного телефону марки «Nokia 1110» чорного кольору із трьома сім картами, скасовано.
Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 11.03.2018 року близько 19 год. 00 хв. перебуваючи на пішохідному мосту за адресою м. Хмельницький вул. Волочиська, 19, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення мобільного телефону, раптово, без застосування насильства, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, шляхом ривка, вихопив та відкрито викрав із рук неповнолітнього ОСОБА_9 , належний його матері ОСОБА_10 , мобільний телефон марки «Qumo» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вартістю 1242 грн. 22 коп., який містив в собі карту пам`яті microSD 4GB із сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , які матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_10 не представляють.
Вказаними умисними діями ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_10 матері неповнолітнього ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 1242 грн. 22 коп.

В поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження, посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що свої покази він надавав під тиском працівників поліції та із застосування до нього співробітниками поліції тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичного експерта. Зазначає, що до показів неповнолітнього потерпілого слід ставитися критично, оскільки вони були відібранні з порушеннями, так як працівники поліції не мають відповідної кваліфікації для допиту неповнолітнього потерпілого.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив, дав належну правову оцінку.

Так, сам обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що лише попросив телефон в ОСОБА_9 щоб зателефонувати, товаришу з яким мав зустрітись, та коли, він дав йому телефон, то вирішив залишити його собі, який, в подальшому, у нього був вилучений працівниками поліції.
Потерпіла ОСОБА_10 підтвердила усі обставини, викладені у обвинувальному акті та вказала, що про них їй стало відомо зі слів її неповнолітнього сина ОСОБА_9 . Претензій до обвинуваченого не має, оскільки телефон їй повернуто, хоча і без сім-карти. Цивільний позов не заявляла.
Позавізуально допитаний, в присутності законного представника ОСОБА_10 , неповнолітній свідок ОСОБА_9 , показав, що 11.03.2018 року близько 19 год. 00 хв., коли він йшов додому по пішохідному мосту за адресою м. Хмельницький, вул. Волочиська, 19, то в момент коли він дивився на годинник в телефоні, до нього підійшов ОСОБА_7 та вирвав з рук мобільний телефон. На його прохання повернути телефон, той відмовив та пригрозив вбивством. Злякавшись за своє життя, він пішов додому та розповів про все своїй мамі ОСОБА_10 , яка й викликала працівників поліції.
Крім того, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину, підтверджується іншими об`єктивними даними, а саме:
- протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.03.2018 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 , повідомила про відкрите викрадення в її сина мобільного телефону марки «Qumo» чорного кольору із сім карткою «Київстар»;
- протоколу огляду місця події від 11.03.2018 року, відповідно до якого встановлене та зафіксоване місце, де відбувались події зазначені у обвинувальному акті;
- висновку експерта про оцінку № 140308 від 14.03.2018 року, згідно яким визначено, що ринкова вартість викраденого мобільного телефону марки «Qumo» (quest 402), станом на 11.03.2018 року становить 1242 грн. 22 коп.;
- протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.03.2018 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 , впізнає особу під №4 - ОСОБА_7 по зросту, статурі тіла, волосся, зачісці, тілобудові, як таку що 11.03.2018 року в м. Хмельницький, по вул. Волочиська, 19, відкрито в нього викрала мобільний телефон марки «Qumo» чорного кольору;
- протоколу проведення слідчого експерименту від 17.03.2018 року, згідно з яким свідок ОСОБА_9 детально показав та розказав про скоєний злочин;
- протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 12 березня 2018 року, згідно якого у ОСОБА_7 було вилучено мобільний телефон марки «Qumo» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який містить в собі карту пам`яті micro SD 4GB.
Зазначені докази узгоджуються з іншими наведеними письмовими і речовими доказами по справі, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав ставити їх під сумнів. При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного його вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_7 , під час судового розгляду, не встановлено.

Ці, та інші, наведені у вироку докази, переконливо свідчать про те, що ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України є правильною.

Висновки суду щодо оцінки доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України. Доводи захисника про зворотнє позбавлені підстав.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що свої показання він надавав під тиском працівників поліції та із застосування до нього співробітниками поліції тілесних ушкоджень підлягають відхиленню, оскільки, в матеріалах провадження не встановлено доказів, що ОСОБА_7 звертався із заявами чи скаргами до керівника Хмельницької місцевої прокуратури, який здійснює нагляд за досудовим слідством чи вищестоящих органів і суду, з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження обвинуваченого викликають об`єктивний сумнів.

Крім того, на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину, суд першої інстанції не посилався на його показання, які на його думку він давав під тиском. Підстав визнавати недопустимим інші докази, колегія суддів не вбачає.

Доводи обвинуваченого про його невинуватість у вчиненні, інкримінованого йому злочину, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і є безпідставними.

Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Вказаних вимог закону місцевим судом дотримано, надано обґрунтовану оцінку як кожному окремо взятому доказу, так і доказовій базі в цілому.
Оцінку доказам, в тому числі їх допустимості, суд, у відповідності до положень ст.89 КПК України, надає в нарадчій кімнаті, під час ухвалення судового рішення, що і було зроблено, так як вирок суду містить докладні мотиви на спростування інших доводів сторони захисту.
Упродовж розгляду справи місцевий суд, з`ясувавши, передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмету доказування, встановив факт вчинення злочину й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину.
Всупереч твердженням апелянта, порушення порядку допиту та критичного ставлення до показань неповнолітнього ОСОБА_9 , допитаного в якості свідка, є необґрунтованими, так як фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 отримані в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані, в силу ст.84 КПК є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне, та про істотне порушення судом приписів ст.94 цього Кодексу, обвинуваченим та його захисником не наведено.
Згідно з вимогами ст. 354 КПК України за ухвалою суду неповнолітній потерпілий чи свідок може бути допитаний поза залом судового засідання в іншому приміщенні з використанням відеоконференції (дистанційне судове провадження). Допит малолітнього або неповнолітнього потерпілого проводиться з дотриманням правил, передбачених цією статтею, а тому доводи апелянта про порушення порядку допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 є необґрунтованими.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Отже, застосовуючи вказаний стандарт доказування, в цій справі, суд обґрунтовано врахував сукупність доказів у комплексі.
Необґрунтованими є доводи апелянта і щодо інших, допущених у кримінальному провадженні порушень кримінального процесуального закону, оскільки таких порушень, які могли б вплинути на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 , правильності кваліфікації його дій і поставити під сумнів законність та обґрунтованість вироку суду і відповідно до ст. 409 КПК України були б підставою для його скасування, колегією суддів не виявлено.
Покарання за злочин, у виді позбавлення волі строком на 5 років ОСОБА_7 призначено у відповідності до положень ст.ст.65, 70 КК України та у межах санкцій ч.2 ст.186 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, судом враховані фактичні обставини справи, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до тяжких, особу винного, а також пом`якшуючі і обтяжуючі покарання обставини.

Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_7 раніше судимий, перебуває на профілактичному огляді в наркологічному диспансері з діагнозом: Епізодичне вживання алкоголю з 2013 року, маючи не зняту та непогашену судимість, вчинив аналогічний злочин проти власності, що визнається рецидивом злочину та обтяжує покарання обвинуваченому.
Обставин, які б пом`якшували йому покарання, судом встановлено не було, не вбачає таких і колегія суддів.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не знаходить.

Керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4