Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/128/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 березня 2020 року, про скасування письмового повідомлення про підозру від 08 січня 2020 року по кримінальному провадженню №0000060,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда зі скаргою, в якій просив скасувати, вручене ОСОБА_8 , письмове повідомлення про підозру від 08 січня 2020 року по кримінальному провадженню № 0000060 за ч. 5 ст. 191 КК України, та виключити відомості про підозру стосовно ОСОБА_8 з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В обґрунтування своїх вимог захисник у скарзі зазначив, що в діях службової особи ОСОБА_8 відсутні навіть мінімальні ознаки обґрунтованості пред`явленої підозри, оскільки необхідно перевірити період, місце, обсяг, якість прибирання приміщень у відділеннях Пенсійного фонду України. Істотні умови по договору про надання послуг були своєчасно виконані в повному обсязі. Оплату провели за фактично виконаний обсяг наданих послуг. Виконавець послуг міг допустити ймовірне неправильне ведення господарської діяльності, проте у замовника і виконавця відсутні ознаки прямого умислу. Такі дії за жодних умов не можуть утворювати розтрати.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 березня 2020 року, вказану скаргу захисника ОСОБА_7 залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що вручене ОСОБА_8 письмове повідомлення про підозру, відповідає вимогам ст. 277 КПК України.

Водночас стороною захисту не подано доказів на підтвердження того, що повідомлення про підозру вручили з порушенням порядку передбаченого главою 22 КПК України.

Також, слідчий суддя зазначив, що оцінка змісту показів свідків, істотних умов договорів про надання послуг з прибирання, буде предметом перевірки суду. Відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. Згідно з ч. 10 ст. 101 КПК України, висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідній постанові, ухвалі, вироку. Сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими ( ч.3 ст.89 КПК України). Суд при ухваленні остаточного процесуального рішення повинен оцінювати докази, в тому числі винуватості або невинуватості особи підозрюваного за критерієм належності та допустимості, а також достатності та об`єктивності ( ст.ст. 85-86 КПК України).

Водночас, слідчим суддею встановлено, що представники сторони обвинувачення дотримались порядку вручення повідомлення про підозру. Редакція письмового повідомлення про підозру містить всі формальні складові для прийняття такого процесуального рішення (ст. 110 КПК України). На початковій стадії досудового розслідування суто з об`єктивних причин слідчий суддя не здатен оцінювати висловлені усні припущення однієї з сторін кримінального провадження, оскільки сторони кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України ще не встигли відкрити один-одному докази по справі. За таких умов вимогу про скасування повідомлення про підозру заявлено передчасно, тому вона не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та направити матеріали на новий розгляд.
В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що на думку сторони захисту слідчий суддя, обмежився лише дослідженням питання щодо дотримання вимог процесуального законодавства при підготовці та вручені ОСОБА_8 письмового повідомлення про підозру, чим суттєво звузив можливості застосування п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки в даній нормі відсутні застереження щодо можливості застосування цієї норми лише при порушенні процесуальних вимог, передбачених ст. 278 КПК України, що свідчить про те, що слідчий суддя допустив самостійне трактування норми Закону, що звужує право підозрюваного на захист своїх інтересів.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, що підтверджується ухвалою слідчого судді, 08 січня 2020 року ОСОБА_8 , заступника начальника ГУ ПФУ в Кіровоградській області, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до змісту повідомлення про підозру, ГУ ПФУ в Кіровоградській області проведено тендер щодо надання послуг з прибирання приміщень ГУ ПФУ в Кіровоградській області, переможцем якого визнано ТОВ «Територія чистоти К» (м. Кам`янське Дніпропетровської області), директором якого є ОСОБА_9 . Термін виконання робіт - з дати набрання чинності договору № 129 від 23 березня 2018 року до 31 грудня 2018 року, загальна вартість робіт - 689900 грн.

На думку органів досудового розслідування, про що прямо зазначається у письмові підозрі, ТОВ «Територія чистоти К» та його директор ОСОБА_9 не міг виконати умови зазначеного договору, «оскільки не мав для цього працівників та засобів, а також не міг залучати для прибирання інших суб`єктів господарської діяльності», отже виконання робіт «фактично не здійснювалось». Не зважаючи на ці обставини, ОСОБА_9 та заступник начальника ГУ ПФУ в Кіровоградській області ОСОБА_8 підписали акти виконаних робіт, на підставі яких здійснено перерахування коштів в сумі 689900 грн. на рахунок ТОВ «Територія чистоти К» за «неіснуючі послуги по прибиранню».

Таким чином за версією органів досудового розслідування, ОСОБА_8 , заступник начальника ГУ ПФУ в Кіровоградській області, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, тобто привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

В ході проведення досудового розслідування отримані беззаперечні та явні для органів досудового розслідування докази, що спростовують вчинення ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення.

Так, в ході досудового розслідування допитані слідчими та отримані пояснення від ряду технічних працівників, які безпосередньо здійснювали прибирання приміщень ГУ ПФУ в Кіровоградській області, які підтвердили факт укладання цивільно-правових договорів з директором ТОВ «Територія чистоти К» ОСОБА_9 , виконання робіт по прибиранню приміщень ГУ ПФУ в Кіровоградській області та отримання коштів за виконану ними роботу.

Отже, показаннями зазначених свідків, а також показаннями свідків - працівників всіх територіальних підрозділів ГУ ПФУ в Кіровоградській області спростовано висновки органів досудового розслідування щодо невиконання робіт, передбачених договором № 129 від 23 березня 2018 року між ГУ ПФУ в Кіровоградській області та ТОВ «Територія чистоти К» і безпідставність перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Територія чистоти К».

Всі пояснення були надані слідчому судді для дослідження, він мав можливість, враховуючи участь прокурора в судовому засіданні, з`ясувати достовірність цих пояснень, оскільки всі особи допитані слідством.

Є очевидними і не потребує доказування, що ТОВ «Територія чистоти К» не є бюджетною установою, не може утримувати на постійній основі велику кількість штатних працівників, а тому здійснює наймання працівників для виконання зазначених робіт на умовах укладення цивільно-правових договорів лише в разі перемоги на тендерах та отримання необхідних коштів для оплату праці працівників та придбання необхідних засобів для виконання таких робіт від заінтересованих юридичних осіб, які такі тендери проводять.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що ОСОБА_8 ніколи не був знайомий з директором ТОВ «Територія чистоти К» ОСОБА_9 , не спілкувався з ним особисто, або засобами телефонного, поштового та іншого зв`язку, а тому у органів досудового розслідування відсутні будь-які докази та підстави стверджувати про наявність попередньої змови ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вчинення розкрадання коштів, виділених з державного бюджету.

Органами досудового розслідування досліджено питання, яким чином здійснювалося підписання договору та актів виконаних робіт, а саме шляхом пересилання документів від одного до іншого учасника договору, одночасно зазначені документи ніколи не підписувалися.

Зазначені обставини міг підтвердити чи спростувати прокурор ОСОБА_6 , який був присутнім в судовому засіданні.

Матеріалами кримінального провадження, а саме договорами ТОВ «Територія чистоти К» з іншими юридичними особами, спростовуються висновки органів досудового розслідування щодо відсутності можливості ТОВ «Територія чистоти К» виконувати роботи, що визначені, у тому числі, договором між ГУ ПФУ в Кіровоградській області та ТОВ «Територія чистоти К».

Копії деяких договорів були надані слідчому судді для дослідження. Слідчий суддя мав можливість, враховуючи участь прокурора в судовому засіданні, з`ясувати достовірність цих документів, оскільки вони маються в наявності в кримінальному провадженні.

Ті обставини, що в ході виконання цих робіт керівником ТОВ «Територія чистоти К» порушувалися вимоги податкового законодавства, не ставилися на облік всі особи, які виконували на договірних засадах з ТОВ «Територія чистоти К» роботи по прибиранню приміщень ГУ ПФУ в Кіровоградській області, не в повній мірі здійснювалися відрахування по ЄСВ, інші обов`язкові платежі не можуть бути поставлені в провину ОСОБА_8 , оскільки про ці обставини йому нічого не було відомо та й не могло бути відомо, що також підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Все вищезазначене свідчить про безпідставність повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а тому повідомлення про підозра від 08 січня 2020 року підлягає скасуванню, як необґрунтоване та незаконне.

На думку захисту, факт відсутності в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, є настільки очевидним, що слідчий суддя, враховуючи присутність прокурора та клопотання сторони захисту про витребування матеріалів кримінального провадження, мав можливість надати правову оцінку законності та обґрунтованості вручення ОСОБА_8 письмової підозри про вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підстави та порядок повідомлення особі про підозру регламентовано главою 22 КПК України (статті 276 - 279).

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави стверджувати те, що під час розгляду слідчим суддею цієї скарги підлягає з`ясуванню дотримання при повідомленні особі про підозру вимог глави 22 КПК України, зокрема, відповідність підозри вимогам статей 276, 277, 278 КПК України.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 277 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно з частиною 1 статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Зазначені вимоги закону слідчим дотримано в повному обсязі.

Дане рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з того, що слідчий суддя у своєму рішенні вірно зазначив, з чим в повній мірі погоджується і колегія суддів, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості.

Зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 08 січня 2020 року, убачається, що повідомлення про підозру відповідає вимогам закону, зокрема, воно складено слідчим за погодженням із прокурором, у ньому зазначено прізвище та посада слідчого, який здійснював повідомлення, анкетні відомості (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) особи, якій повідомлено про підозру, найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення, зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статей закону України про кримінальну відповідальність, стислий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_10 , у тому числі час, місце його вчинення, а також інші суттєві обставини, які відомі на момент повідомлення про підозру.

Водночас, стороною захисту не надано належних доказів та не наведено переконливих доводів, щодо невідповідності вказаного письмового повідомлення про підозру, а наведені обґрунтування зводяться виключно до оцінки зібраних під час досудового розслідування доказів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри за ч.5 ст.191 КК України, колегія суддів виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого за ч.5 ст.191 КК України, колегія суддів вбачає обґрунтованість оголошеної підозри у її розумінні практики Європейським судом з прав людини.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, що в свою чергу і спростовує доводи апелянта, про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 здійснено за відсутності фактичних підстав.

Що стосується інших доводів, які викладені в апеляційній скарзі, то вони є безпідставними, оскільки спростовуються висновками слідчого судді, з якими погоджується колегія суддів.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та фактично зводяться до оцінки невинуватості особи (доведеності вини) у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається. Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а у задоволенні вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 березня 2020 року, якою залишено без задоволення скаргу захисника ОСОБА_7 про скасування письмового повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 08 січня 2020 року по кримінальному провадженню №0000060, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4