Справа № 517/35/18
Провадження № 1-кп/496/1/20
УХВАЛА

07 липня 2020 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , строком на 60 днів.

При цьому посилається на те, що в ході досудового розслідування слідчим суддею Фрунзівського районного суду Одеської області відносно обвинуваченої ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який відповідними ухвалами суду був продовжений, зокрема останній раз ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 19.06.2020 року, але судове провадження не закінчено. При цьому ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, тому строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 підлягає продовженню.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість і просила обрати обвинуваченій запобіжний захід у виді домашнього арешту. При цьому пояснила, що досудове розслідування вже закінчене, вивчені всі письмові докази, допитані свідки, крім того, у ОСОБА_7 є можливість проживати в м. Одеса, де вона буде здійснювати догляд за інвалідом 1 групи, згода власника квартири міститься в матеріалах справи.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала думку та клопотання захисника. В свою чергу, у задоволенні клопотання прокурора просила відмовити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки вважає, що наявні підстави для продовження строку тримання під вартою, що виключає обрання іншого запобіжного заходу.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, оцінивши надані докази, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 331 Кримінально-процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п. 219 Рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви").

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права останнього, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зокрема прав потерпілих у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, є громадянкою іншої держави, вона не одружена, офіційно не працевлаштована, не має міцних соціальних зв`язків, тому суд вважає, що наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховування від суду.

При цьому суд не погоджується з доводами захисника ОСОБА_6 в тій частині, що обвинувачена має можливість проживати в м. Одеса, де буде здійснювати догляд за інвалідом 1 групи, і ця обставина спростовує наявність ризиків, вказаних прокурором, оскільки за названою адресою вона не зареєстрована, є громадянкою Республіки Молдова, на території України не має міцних соціальних зв`язків, тому матиме можливість безперешкодно виїхати за межі України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, зокрема домашній арешт, про застосування якого просили захисники, не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження.

Разом з цим, наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор в судовому засіданні не довів. При цьому, колегія суддів також враховує ту обставину, що станом на теперішній час свідки сторони захисту та сторони обвинувачення допитані, письмові докази досліджені в повному обсязі, у зв`язку з чим вищевказані ризики відсутні.

Вислухавши пояснення прокурора, який просив продовжити строк тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, а також захисника та обвинувачену, які просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження, крім того, розгляд судового провадження не завершено, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 на 60 днів. Натомість клопотання захисника ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволенню не підлягає, з підстав, наведених вище.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 19 червня 2020 року строк тримання під вартою спливає 17.08.2020 року. При цьому, враховуючи зміст наказу № 13-в від 25.06.2020 року «Про надання невикористаної частини щорічної основної відпустки судді ОСОБА_2 », згідно якого відпустка закінчується 14.08.2020 року, клопотання про продовження строку тримання під вартою вирішено у судовому засіданні 07.07.2020 року.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 193, 331 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме: з 07.07.2020 року по 04.09.2020 року включно.

Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня оголошення, до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3