Справа № 462/4554/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/581/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гряда Жовківського району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 24 квітня 2020 року про продовження останньому строку тримання під вартою у кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 189 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою клопотання прокурора ОСОБА_8 задоволено та продовжено строк запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 червня 2020 року включно.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 24 квітня 2020 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та постановити нову, обравши останньому більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що судовий розгляд у вказаній справі знаходиться на стадії завершення, станом на дату прийняття оскаржуваного рішення допитано усіх свідків, досліджено усі надані стороною обвинувачення докази, отримано результати усіх експертиз, а тому усі ризики, перелічені у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу, є нічим іншим як припущення, які не можуть прийматися судом як належний, достатній та допустимий доказ та слугувати підставою для прийняття рішення про застосування найважчого з усіх можливих запобіжних заходів без можливості застосування альтернативних заходів.

На переконання адвоката, клопотання прокурора не підлягало до задоволення, оскільки таке не відповідає вимогам ч.ч.2, 3 ст.184 КПК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його адвоката на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно з ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 189 КК України.

У межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 26 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово було продовжено.
Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у кримінальному провадженні.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти наявним ризикам.

Усупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому дотримався вимог кримінального процесуального закону, розглянув питання доцільності продовження тримання під вартою та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

З огляду на викладене, апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прирозгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 24 квітня 2020 року, якою продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в його інтересах - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4