ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/599/20 Справа № 203/5462/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2019 року про повернення прокурору обвинувальних актів №0000547 від 20.07.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366 КК України, та за №0000806 від 05.10.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_12

прокурора ОСОБА_13

обвинувачених ОСОБА_7

ОСОБА_5

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

захисників ОСОБА_14

ОСОБА_15

ОСОБА_16

ОСОБА_17

представника потерпілого ОСОБА_18

В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2019 року повернені прокурору для приведення у відповідність до вимог кримінального процесуального закону обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000547 від 20.07.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 5 ст.191, ч.1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_5 за ч. 5 ст.191, ч.1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 за ч. 5 ст.191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_10 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України, та обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000806 від 05.10.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України .
Суд першої інстанції вказав, що органом досудового розслідування не у відповідності до вимог ст. 55 КПК України, залучено РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» як потерпілого, однак підприємство не зверталося із заявою про скоєння злочину, не зверталося із заявою про залучення в якості потерпілого по даному кримінальному провадженню, та не надавало згоду на залучення в якості потерпілого, що виключає можливість залучення останнього в якості потерпілого. Окрім того, РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» не є юридичною особою, в той час як за вимогами ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За висновком суду, відсутність заяв від потерпілого в контексті ст. 191 та ст. 364 КК України, виключає наявність складу кримінального правопорушення, отже і процесуальну можливість призначення та подальшого розгляду справи по суті.
В апеляції:

- обвинувачений ОСОБА_5 просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування вказав, що ПАТ Укрзалізниця стало правонаступником Державного підприємства Придніпровська залізниця, в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця. Отже, потерпілим є ПАТ Укрзалізниця в особі РФ Придніпровська залізниця. Саме представник потерпілого ОСОБА_18 , яка діє на підставі довіреності РФ Придніпровська залізниця в інтересах ПАТ Укрзалізниця залучена судом до участі у судових засіданнях та на теперішній час приймає участь у судовому розгляді справи. Таким чином, судом першої інстанції не зазначено жодної невідповідності обвинувальних актів вимогами кримінального Закону, яка б не дозволяла призначити їх до слухання.
Прокурор в апеляції просив також ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування зазначає, що при визначенні факту того, що РФ Придніпровська залізниця ПАТ Укрзалізниця не є юридичною особою, та, відповідно, не може бути потерпілою стороною, суд вийшов за межі повноважень на стадії підготовчого судового засідання та надав оцінку доказам, що є недопустимим. Крім того, відмова представників вказаної філії від визнання факту завданні їй майнової шкоди не перешкоджає призначенню судового розгляду.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав свою апеляцію та апеляцію прокурора, обвинувачену ОСОБА_8 , яка також підтримала апеляцію ОСОБА_5 і прокурора, їх захисників ОСОБА_15 та ОСОБА_19 , які підтримали апеляції, обвинувачений ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та їх захисників ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , а також представника потерпілого ОСОБА_18 , які як разом так і кожен окремо заперечували проти задоволення апеляцій обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора, і просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає таку невідповідність його вимогам закону та наявність таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Сам обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі, підозрюваній у вчиненні злочину.
Відповідно до положень п. 5 ч 2 ст. 291 КПК України та правової позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 24.11.2016 року у справі № 5-328-кс 16 обвинувальний акт має містити обов`язкові три складові: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); формулювання обвинувачення.
Згідно п. 3 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні дані потерпілого.
За вимогами частини першої та другої статті 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. За частиною третьою цієї статті, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з чим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до положень п.(а) ч. 3 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Про право обвинуваченого на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти нього, наголошується у рішеннях ЄСПЛ у справах «Маттоціа проти Італії» від 07 березня та 04 липня 2000 року та «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року, в яких зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».

У рішенні від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Проте перевіряючи доводи апеляцій встановлено, що зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні за № 0000547 від 20.07.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 5 ст.191, ч.1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_5 за ч. 5 ст.191, ч.1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 за ч. 5 ст.191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_10 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України, та обвинувального акту у кримінальному проваджені за № 0000806 від 05.10.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України складений не у відповідності вказаних вище норм кримінального процесуального Кодексу.
Так, в обвинувальному акті як потерпілий зазначена: РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». Проте представник вказаної установи ОСОБА_18 , як в судовому засіданні так і письмово в суді першої інстанції неодноразово повідомляла, що дане підприємство у відповідності до вимог ст. 55 КПК України, заяв про вчинення злочинів і спричинення діями обвинувачених матеріальної шкоди та залучення їх як потерпілих у даних кримінальних провадженнях до органу досудового розслідування не надавала і не є юридичною особою.
За даними обвинувальними актами обвинуваченим інкримінується вчинення ними злочинів, у тому числі за ч.5 ст. 191 та ч.2 ст. 364 КК України, які передбачають обов`язковий матеріальний склад з спричиненням потерпілій стороні матеріальних збитків.
За вказаних обставин, таке викладення суті обвинувачення є незрозумілим, оскільки містить суперечності щодо зазначення в обвинувальному акті даних про потерпілого, який визначений не у відповідності до вимог ст. 55 КПК України, так як відсутні факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення. Відсутність потерпілого в контексті ст.191 та ст. 364 КК України, виключає процесуальну можливість призначення та подальший розгляд справи по суті.
На підготовчому судовому засіданні суд перевіряє і з`ясовує наявність і повноваження потерпілого, відповідність його даних, які містяться в обвинувальному акті, та має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, що відповідає і узгоджується з положеннями ст. 314 КПК України, а тому є безпідставним ствердження прокурора в апеляції, що з`ясовуючи зазначені питання суд першої інстанції вийшов за межі повноважень на стадії підготовчого судового засідання та надав оцінку доказам.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що зазначені вимоги закону органом досудового розслідування в повній мірі не виконані, обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу, недоліки якого унеможливлюють призначення судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого ОСОБА_5 з наведених в них мотивів.
Керуючись 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2019 року про повернення прокурору обвинувальних актів у кримінальних провадженнях № 0000547 та № 0000806, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4