Кримінальне провадження № 629/614/20
Номер провадження 1-кп/629/259/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0000094 від 20.01.2020 року, яке надійшло з Лозівської місцевої прокуратури Харківської області 12.02.2020 року, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, -
встановив:
16.01.2020 року, близько 22-00 год., ОСОБА_4 , знаходячись в салоні автомобіля ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , поряд будинку №39 на мкрн.№4 м.Лозова Харківської області, та вживаючи спиртні напої з останнім, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілому, з корисливого мотиву та з метою наживи, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 та малознайома жінка на ім`я ОСОБА_6 , яка також перебувала в автомобілі заснули та не спостерігали за його діями, шляхом вільного доступу заволодів мобільним телефоном «Хіаомі Redmi Note 7», IMEI № НОМЕР_3 та IMEI № НОМЕР_4 , який був у використанні, вартістю 2018,75 грн., який знаходився на передній панелі в салоні автомобіля. З місця злочину зник, викраденим розпорядився, заклавши телефон в цей же день до ломбарду, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, підтвердив, що дійсно вчинив інкримінований йому злочин, у вчиненому щиро розкаявся та в судовому засіданні дав показання, що 16.01.2020 року, близько 22-00 год., перебував в автомобілі знайомого ОСОБА_5 , де разом з останнім та знайомою ОСОБА_5 вживали спиртні напої, коли ОСОБА_5 та жінка на задньому сидінні автомобіля заснули, він, будучи в стані алкогольного сп`яніння, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, забрав з передньої панелі автомобіля мобільний телефон «Хіаомі Redmi Note 7» ОСОБА_5 , який заклав в цей же день до ломбарду за 800 грн.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив кримінальне провадження розглядати за його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, не заперечував проти розгляду справи в порядку ст.349 КПК України.

Враховуючи зізнавальні показання обвинуваченого ОСОБА_4 , а також те, що іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, учасники судового провадження розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, матеріалів, що підтверджують судові витрати по справі та місцезнаходження речових доказів.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена, його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Суд вважає, що спосіб вчинення кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру та послідовність дій обвинуваченого ОСОБА_4 свідчать про спрямованість умислу на незаконне та безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, що відповідно до ч.3 ст.12 КК України він вчинив злочин, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не судимий, не працює, розлучений, за місцем реєстрації характеризується задовільно, зловживає спиртними напоями, неодноразово лікувався від алкогольної залежності, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, згідно висновку викладеного в досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. для окремих осіб).

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин вчинення злочину, даних про особу обвинуваченого і його відношення до вчиненого, враховуючи висновок органу пробації, викладений в досудовій доповіді, з врахуванням принципу справедливості, суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства з обов`язковим залученням до праці, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Підстав для застосування до обвинуваченого ст.69,69-1,75 КК України, суд не вбачає.
Цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній.
Що стосується стягненню судових витрат, то суд виходить з наступного.
Згідно ст.118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів. Статтею 122 КПК України, передбачено, що витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Витрати, пов`язані із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Згідно ст.15 Закону України «Про судову експертизу», проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду та у справах про адміністративні правопорушення здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.
Відповідно до вимог ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Державні спеціалізовані установи, а також фахівці, що не є працівниками цих установ, зазначені у статті 7 цього Закону, виконують інші роботи на договірних засадах, а тому враховуючи вимоги ст.124 КПК України та ст.15 Закону України «Про судову експертизу», а також відсутність документів (договору, платіжного доручення, чеку), що підтверджують документально понесені витрати органом поліції, від імені якого слідчий звернувся в недержавну експертну установу на залучення експерта, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення вказаних судових витрат на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України мобільний телефон «Хіаомі Redmi Note 7», IMEI № НОМЕР_3 та IMEI № НОМЕР_4 , який знаходяться на зберіганні у потерпілого повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст.100,124,370,373,374 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт тривалістю 240 (двісті сорок) годин.
Речові докази: мобільний телефон «Хіаомі Redmi Note 7», IMEI № НОМЕР_3 та IMEI № НОМЕР_4 повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1