Провадження 1-кп/991/203/19
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Вищого антикорупційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 провела підготовче судове засідання щодо розгляду кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457 30 листопада 2016 року. Вказаним обвинувальним актом прокурор висуває обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 4 ст. 369 КК України, надання службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Підготовче провадження проведено за участі сторін та інших учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_8 .

У процесі розгляду суд встановив:
1.23 грудня 2019 року з Печерського районного суду м. Києва до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт від 09 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457, щодо ОСОБА_4 .

2.У судовому засіданні прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.
3.Захисниками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заявлено клопотання про повернення обвинувального акта щодо обвинувачення ОСОБА_4 прокурору. Адвокати обґрунтовують його таким: обвинувальний акт, на думку захисників, містить суперечності між фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення та фабулою обвинувачення, а також між правовою кваліфікацією кримінального правопорушення та фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення. Сторона захисту стверджує, що обвинувальний акт не містить відомостей відносно факту надання службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, неправовірної вигоди.
Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також вважають, що в обвинувальному акті міститься недостовірна інформація, викладена у фактичних обставинах кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення. Зокрема, органом досудового розслідування, на думку сторони захисту, штучно інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_4 надання неправомірної вигоди першому заступнику Голови Державної аудиторської служби України ОСОБА_9 як службовій особі, що займає особливо відповідальне становище.

Також, сторона захисту у своєму клопотанні вказує на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування положенням ст. ст. 109-110 КПК України, оскільки детективом не відображено повних відомостей про всі прийняті процесуальні дії та рішення під час досудового розслідування, а в перелічених у реєстрі процесуальних рішеннях відсутні необхідні дані.

Обвинувачений підтримав клопотання про повернення обвинувального акта.
Прокурор заперечував проти заявленого захисниками клопотання. Зазначив, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а недоліки, на які посилаються захисники, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору відповідно до положень КПК України. Більше того, аргументи, зазначені у клопотаннях захисників за своєю суттю не підлягають розгляду на даній стадії кримінального провадження.
4.Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт суд вважає, що клопотання захисників не підлягає задоволенню з огляду на таке.
4.1.Доводи клопотання захисників фактично зводяться до того, що дії обвинуваченого неправильно кваліфіковані згідно з законом про кримінальну відповідальність. Дані аргументи сторони захисту можуть бути перевірені судом лише на стадії судового, а не підготовчого розгляду. Це пояснюється тим, що відображена в обвинувальному акті кваліфікація злочину це результат кримінально-правової оцінки діяння стороною обвинувачення, внаслідок чого констатовано, що скоєне, на її переконання, є кримінальним правопорушенням, встановлена нею відповідність між юридично-значущими ознаками посягання і ознаками злочину, передбаченими законом, і процесуально закріплений висновок прокурора, детектива про наявність такої відповідності. Таким чином, відповідність або невідповідність між юридично-значущими ознаками інкримінованого ОСОБА_4 посягання та ознаками злочину, передбаченими КК України, колегія суддів може встановити лише після оцінки доказів.
4.2.Доводи ж захисників про те, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування положенням статей 109-110 КПК України є також необґрунтованими з огляду на те, що кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості повернення обвинувального акта прокурору у випадку невідповідності вимогам КПК додатків до цього акта.

Керуючись вищенаведеним та на підставі статей 1, 3, 291, 314 КПК України суд постановив:
1.У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта щодо обвинувачення ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457 09 березня 2017 року, відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3