Ухвала
Іменем України
24 лютого 2020 року

м. Київ
справа № 398/3003/17

провадження № 51-785 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2019 року,
встановив:
Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року вирок суду першої інстанції залишений без зміни.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Натомість, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник вказує на однобічність та неповноту досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, зазначає про відсутність прямого умислу у ОСОБА_5 на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень чи смерті.
При цьому, у касаційній скарзі захисник ставить питання про зміну вироку суду першої інстанції та призначення покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75, 76 КПК України, чим допускає протиріччя.
Крім того, захисником не враховано, що ухвалою апеляційного суду оскаржуваний вирок залишено без зміни. Таким чином, захисник допускає суперечності при обґрунтуванні своєї скарги, оскільки зміна чи скасування рішення суду першої інстанції без зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції, не передбачено нормами кримінального процесуального законодавства.
Також, всупереч положень ч. 4 ст. 427 КПК України до касаційної скарги захисника не додані оформлені належним чином усі документи, які підтверджують його повноваження відповідно до ст. 50 КПК України.
Також, у порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги захисником не долучено копій вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3