Провадження № 1-кс/752/2594/20
У Х В А Л А

18.03.2020 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , прокурора ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0004599 від 31.05.2019 р.,

в с т а н о в и в:

слідчий Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0004599 від 31.05.2019 р.

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим відділом Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного 31.05.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004599, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.06.2019, о 12 годині 09 хвилин, потерпіла ОСОБА_7 під`їхала на власному автомобілі марки «INFINITI», модель «QX70», білого кольору, 2014 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , до будинку АДРЕСА_1 , де припаркувала вказаний транспортний засіб та в подальшому зайшла до салону «Лілу», розташованого за вищевказаною адресою.

В цей час, 07.06.2019, о 12 годині 09 хвилин, ОСОБА_4 , перебував поряд з будинком № 10/1, що по вул. Маршала Конєва в м. Києві, разом з ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою, та останні звернули свою увагу на автомобіль марки «INFINITI», модель «QX70», білого кольору, 2014 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , яким ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа вирішили незаконно заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме на автомобіля марки «INFINITI», модель «QX70», білого кольору, 2014 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа вступили у злочинну змову, при цьому розподілили між собою ролі, відповідно яких, ОСОБА_4 повинен був простежити за потерпілою ОСОБА_7 та за допомогою заздалегідь заготовленого знаряддя для вчинення злочину, а саме електронного пристрою для зчитування електронного ключа автомобіля та його ретрансляції, отримати доступ до електронного ключа від вищевказаного транспортного засобу потерпілої ОСОБА_7 , який в подальшому повинен ретранслювати на електронний пристрій, який знаходився у ОСОБА_8 , та після чого передати знаряддя вчинення злочину - електронний пристрій, невстановленій слідством особі. В свою чергу ОСОБА_8 , згідно відведеної йому ролі, повинен був підійти до вищевказаного транспортного засобу потерпілої ОСОБА_7 , та за допомогою заздалегідь заготовленого знаряддя для вчинення злочину, а саме електронного пристрою, отримати від ОСОБА_4 , шляхом ретрансляції, електронний ключ від вищевказаного транспортного засобу потерпілої ОСОБА_7 , потім сісти на водійське місце даного транспортного засобу та вчинити незаконне заволодіння вказаного транспортного засобу. В свою чергу, невстановлена слідством особа, згідно відведеної їй ролі, повинна була стежити за прилеглою територією та в разі небезпеки повідомити іншим учасникам про небезпеку, а також отримати від ОСОБА_4 знаряддя вчинення злочину для подальшого його передачі ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, 07.06.2019, о 12 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 зайшов до приміщення салону «Лілу», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Маршала Конєва, 10/1, та згідно відведеної йому ролі направився за потерпілою ОСОБА_7 , з метою посилення ретрансляції електронного ключа від вищевказаного транспортного засобу, що належить потерпілій ОСОБА_7 , на електронний пристрій, що знаходився у ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 , згідно відведеної йому ролі, перебуваючи біля водійської двері автомобіля марки «INFINITI», модель «QX70», білого кольору, 2014 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , за допомогою заздалегідь заготовленого знаряддя для вчинення злочину, а саме електронного пристрою, шляхом ретрансляції, отримав електронний ключ від вищевказаного транспортного засобу, за допомогою якого відчинив водійські двері вказаного автомобіля та сів до салону. В подальшому, ОСОБА_8 завів двигун вказаного автомобіля та почав рух вперед.

Після цього, ОСОБА_4 вийшов з приміщення салону «Лілу» та передав невстановленій слідством особі знаряддя вчинення злочину, а саме електронній пристрій для зчитування електронного ключа автомобіля та його ретрансляції.

В свою чергу, невстановлена слідством особа передала ОСОБА_8 в ході руху останнім на автомобілі марки «INFINITI», модель «QX70», білого кольору, 2014 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 . Отримавши від невстановленої слідством особи знаряддя вчинення злочину, ОСОБА_8 зник з місця вчинення злочину на вищевказаному транспортному засобі.

Таким чиним, ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а саме з ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою, завдавши великої матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 у розмірі 1400000 гривень.

20.01.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004913 від 08.06.2019 року.

Під час досудового розслідування 22.01.2020 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, із визначенням розміру застави в сумі 1051000 грн. (один мільйон п`ятдесят одна тисяча гривень).

04.03.2020 рішенням прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , об`єднано кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за

№ 0004913 та кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0004599.

Слідчий посилається на те, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 20 березня 2020 року 06 год. 20 хв. (включно), проте існує ряд обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії вищевказаної ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилаючись на тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , ризики, передбачені ст..177 КПК України, слідчий просить продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків до 20.05.2020 р.
В ході судового розгляду прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , обґрунтованість підозри, наявність ризиків, оскільки підозрюваний може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 підозра повідомлена у іншому кримінальному провадженні і строк досудового розслідування продовжено до 20.04.2020 р., а тому питання про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу може бути вирішено лише в межах строку досудового розслідування. Крім того, захисник зазначив на відсутність в матеріалах клопотання доказів на підтвердження обґрунтованості підозри та наявності ризиків, а також просив при вирішенні клопотання врахувати дані, що характеризують особу підозрюваного, його майновий стан та визначити альтернативу у вигляді застави у разі задоволення клопотання в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного 31.05.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004599, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

20.01.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004913 від 08.06.2019 року.

22.01.2020 відносно підозрюваного ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, із визначенням розміру застави в сумі 1051000 грн. (один мільйон п`ятдесят одна тисяча гривень).

04.03.2020 рішенням прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , об`єднано кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0004913 та кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0004599.

Постановою заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004599 продовжено до 20.04.2020 р.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 до 20.05.2020 .

Згідно з ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом, а тому питання щодо продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу може бути вирішено лише в межах строку досудового розслідування, в зв`язку з чим клопотання в частині продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 до 20.05.2020 р. є необґрунтованим та не узгоджується з положеннями ст..197 КПК України.

Як встановлено в ході розгляду клопотання продовження строку досудового розслідування викликано необхідністю проведення ряду слідчих дій, а саме: отримання висновків призначених судових експертиз.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Під час розгляду клопотання встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.289 КК України і даним обставинам надавалась оцінка при застосуванні запобіжного заходу.

Слідчий суддя не надає оцінку належності і допустимості доказів, долучених до матеріалів клопотання на підтвердження обґрунтованості підозри, оскільки зазначені обставини підлягають встановленню в ході судового розгляду кримінального провадження, а лише оцінює в даному випадку їх достатність для підтвердження того, що підозрюваний може бути причетний до вчинення злочину.

При вирішенні клопотання щодо наявності підства для продовження тримання підозрюваного під вартою крім наявності обгрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, слідчий суддя приймає до уваги обставини, що характеризують особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, неповнолітню дитину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного доходу.
Також слідчий суддя приймає до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.
Звертаючись до суду як на підставу для продовження тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою слідчий посилається на продовження існування ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, які існували на момент застосування даного виду запобіжного заходу, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування, впливу на потерпілу, продовження кримінально-протиправної діяльності та вчинення інших умисних злочинів, перешкоджання проведенню кримінального провадження у інший спосіб.
Однак, слідчий суддя вважає, що в ході судового розсліду органом досудового розслідування не підтверджено продовження існування ризику у даному кримінальному провадженні щодо можливого впливу на потерпілу, оскільки сама наявність у нього інформації про місце їх проживання не свідчить про існування такого ризику.
У своїх рішеннях ЄСПЛ звертає увагу на те, що тяжкість злочину, вчиненого обвинуваченим, та ризик його ухилення від слідства залишаються єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення. Проте згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «I.A. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).
При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії»). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
Слідчий суддя вважає, що на даній стадії досудового розслідування продовжують існувати ризики можливого переховування підозрюваного від органів досудовго розслідування, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 не має постійного доходу для забезпечення існування та визначеного роду занять, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
Враховуючи встановлені в ході клопотання обставини, зважаючи на існування обгрунтованої підозри, наявність ризиків у данному кримінальному провадженні, беручи до уваги дані про особу підозрюваного, а також необхідність проведення ряду слідчих дій, які не можливо завершити до закінчення дії раніше обраного запобіжного заходу, слідчий судя приходить до висновку про наявність підстав для продовження тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки інший запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження.
Натомість, враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України та, задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, вважаю за можливе визначити розмір застави з урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, розміру завданих збитків та майнового стану підозрюваного.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, має встановлюватися в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При вирішенні питання про визначення підозрюваному розміру застави суд повинен належним чином обґрунтувати в ухвалі виключність обставин прийняття такого рішення.
Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
З урахуванням всіх перелічених обставин, які повинні бути враховані слідчим суддею при визначенні розміру застави, а саме: наявності ризиків у даному кримінальному провадженні, які знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , даних, що характеризують особу підозрюваного, враховуючи розмір завданих злочином збитків, вважаю за необхідне визначити розмір застави, вийшовши за межі, встановлені для даного виду злочину, і призначити заставу в розмірі 835000 гривень.
Крім того, у разі внесення підозрюваним застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч.5 ст. 194 КПК України.
З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

клопотання слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0004599 від 31.05.2019 р. задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, на строк до 20.04.2020 р.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 835000 гривень.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Голосіївського районного суду м. Києва, за наступними реквізитами: одержувач ТУДСАУ в м.Києві, банк одержувач Державна казначейська служба України м.Київ, р/р UA001012089, МФО 820172, призначення платежу застава.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не залишати межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

- здати на зберігання до органів міграційної служби свій паспорт для виїзду за межі України, інші документи, що дають право на в`їзд в Україну та виїзд з України.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави в межах строку досудового розслідування, але він не може перевищувати 2 місяців.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Голосіївського районного суду м.Києва, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення підозрюваного.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця попереднього ув`язнення підозрюваного негайно має здійснити розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 та слідчого суддю Голосіївського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя