ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3436/19 Справа № 208/5566/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В АЛ А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року, обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 грудня 2019 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , його особу, посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не припинили існувати.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та постановити нову, відмовивши прокурору у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задовольнивши клопотання захисника про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається невідповідність судового рішення вимогам кримінального процесуального закону, а також правовим позиціям ЄСПЛ. Так, адвокат вказує на те, що своє клопотання прокурор обґрунтував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, однак не навів жодних доказів на підтвердження їх існування. Поряд із цим, погодившись з клопотанням прокурора, суд не зазначив які саме надані прокурором дані переконали його у вірогідності існування заявлених ризиків, внаслідок чого фактично допустив припущення. При цьому, визнавши таким, що об`єктивно існує, ризик впливу на свідка, суд не врахував, що всі анкетні дані останнього змінені.
Окрім порушення вимог ст. 194 КПК України, суд допустив порушення й вимог ст. 178 КПК України. Адвокат вказує на те, що суд не вивчив документи, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема, побутову характеристику з місця проживання з матір`ю та бабусею, довідку медичного закладу про перебування матері на диспансерному обліку з хронічним захворюванням на цукровий діабет, а отже не перевірив міцність його соціальних зв`язків.
На переконання захисника, суд не довів наявність підстав для продовження найсуворішого запобіжного заходу.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 16 жовтня 2019 в судовому засіданні Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, що перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особу ОСОБА_7 та відповідно наявність передбачених ст.177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
За цих умов, твердження захисника про те, що ухвала не містить посилань на докази, які б вказували на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не заслуговують на увагу.
Щодо неврахування судом відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема, побутової характеристики з місця проживання з матір`ю та бабусею, довідки медичного закладу про перебування матері на диспансерному обліку з хронічним захворюванням на цукровий діабет, то ці обставини на міцність соціальних зв`язків обвинуваченого не вказують та висновків суду про наявність підстав для продовження запобіжного заходу не спростовують.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_7 не працевлаштований, не має постійного місця проживання та джерел доходу, що з урахуванням обставин кримінального провадження, тяжкості злочину у вчиненні якого він обвинувачується, вказує на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Всі викладені захисником доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні йому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4