Справа № 314/1079/20
Провадження № 1-в/314/489/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.03.2020 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за поданням начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання за вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.05.2018 року за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 5 років 9 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28.08.2018 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк період з 26.03.2017 до 20.06.2017, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.12.2018 року в строк покарання зараховано період з 21.06.2017 року до 28.08.2017 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвалою Запорізького Апеляційного суду від 12.03.2019 року ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.12.2018 року змінено, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання період з 21.06.2017 року до 28.08.2018 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Початок строку: 26.03.2017 року, кінець строку: 24.07.2021 року,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:
до Вільнянського районного суду Запорізької області від начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» надійшло подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 .
В судовому засіданні представник адміністрації дане подання підтримав і суду пояснив, що засуджений ОСОБА_3 з 26.10.2018 року перебуває на лікуванні в Софіївській спеціалізованій туберкульозній лікарні №55, станом на 17.02.2020 року відбув 3/4 частини призначеного строку покарання, вимоги режиму тримання не порушує, стягнень не має, має три заохочення. На виробництві установи не працевлаштований в зв`язку з хворобою на туберкульоз, але постійно залучається безоплатно до робіт з благоустрою колонії.
Засуджений суду пояснив, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому та просив суд задовольнити подання адміністрації колонії про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.
Прокурор подання підтримала і вважає, що його належить задовольнити, оскільки засуджений довів своє виправлення.
Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 з 26.10.2018 року перебуває на лікуванні в Софіївській спеціалізованій туберкульозній лікарні № 55, станом на 17.02.2020 року відбув 3/4 частини призначеного строку покарання. За час відбування покарання характеризується наступним чином: відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 та п. 14 ст. 134 КВК України стягнення, яке було накладене на засудженого, зняте та погашене у встановленому законом порядку, а тому воно не повинно враховуватися при розгляді питання про звільнення умовно-достроково від відбування покарання, тобто вважається таким, що не має стягнень, має три заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. На виробництві установи не працевлаштований в зв`язку з хворобою на туберкульоз, але постійно залучається безоплатно до робіт з благоустрою колонії, а саме виконував цементні роботи, заміні старих вікон на нові та інші другорядні роботи; приймав активну участь в організації проведення культурно-масових заходів; наведенні належного внутрішнього порядку у відділенні СПС; до виконання вказаних робіт ставиться з розумною ініціативою, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених.
Таким чином, беручи до уваги наведене, вважаю, подання начальника державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, так як згідно поданих та перевірених в судовому засіданні доказів слідує, що засуджений довів своє виправлення, і заслуговує на звільнення його від відбуття покарання, на строк який залишився, умовно - достроково.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
подання начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.05.2018 року з урахуванням ухвали Апеляційного суду Донецької області від 28.08.2018 року, ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.12.2018 року та ухвали Запорізької апеляційного суду від12.03.2019 року, на невідбутий строк, що складає 1 рік 3 місяці 27 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

27.03.2020