ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1149/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/43/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні 04 лютого 2020 року в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2020 року у задоволенні клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області, погодженого з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, відмовлено та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту шляхом заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. із покладенням на нього відповідних обов`язків.

Датою закінчення дії ухвали зазначено 23 год. 59 хв. 18 березня 2020 р.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор Тернопільської місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави в сумі 655 000 гривень, оскільки вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Зокрема зазначає, що застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 , не перебуваючи під вартою, маючи широке коло друзів та знайомих, як особисто так і через третіх осіб, може незаконно впливати на представника потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, спеціаліста та експертів у даному кримінальному провадженні з метою надання ними неправдивих показань, висновків або їх зміни щодо обставин вчинення вказаного вище кримінального правопорушення.

Окрім того, на думку апелянта, підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та санкції, яка загрожує йому у разі визнання його винним, розмір завданої шкоди, враховуючи відсутність міцних соціальних звязків, з метою уникнення покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також зазначає, що своїми неправомірними діями підозрюваний ОСОБА_6 спричинив ТзОВ Молочний дім Тернопіль матеріальну шкоду на загальну суму 654 061,54 гривень, яка на даний час не відшкодована.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених у ній підстав, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, в провадженні ст. слідчого СУ ГУНП в Тернопільській обл. перебувають матеріали кримінального провадження за № 0001451 від 17 травня 2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, в період часу з 01 квітня 2019 року по 03 травня 2019 року матеріально-відповідальні особи ТзОВ «Молочний дім Тернопіль» ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб, привласнили товарно-матеріальні цінності товариства, чим спричинили ТзОВ «Молочний дім Тернопіль» матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

22 січня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання слідчого, слідчий суддя, встановивши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, його вік, стан здоровя, міцність соціальних звязків, наявність постійного місця проживання, прийшов до висновку, що відносно підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки, на його думку, саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обовязків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Разом з тим, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя, чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

При судовому розгляді клопотання слідчий суддя перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд правильно виходив з того, що матеріали клопотання містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не містять переконливого обгрунтування, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив, що причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як домашній арешт.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного слідчий суддя врахував особу ОСОБА_6 , його вік, стан здоровя, те, що йому інкримінується привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та в особливо великих розмірах, тобто особливо тяжкий злочин, обставини, за яких було вчинено дане кримінальне правопорушення, характер та наслідки його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, те, що він позитивно характеризується, раніше не судимий, має міцні соціальні звязки, а також постійне місце проживання у м. Тернополі.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді, правомірно відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та прийшов до правильного висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби. Висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не є безумовно визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною ОСОБА_6 залишати житло в період доби з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. по місцю свого проживання та із покладенням на нього відповідних обов"язків, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи