Справа № 127/9419/20
Провадження №11-сс/801/345/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2020 за №0000528,якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь Донецької області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, який:

раніше засуджувався: -14.04.2005 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 190, ст.ст.70, 75 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців (судимість погашена);

раніше судимого: 16.12.2009 Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 17.10.2013 по відбуттю строку покарання (судимість за цим вироком за ч. 2 ст. 190 КК України погашена);

за обвинуваченням якого: - Бердянською місцевою прокуратурою Запорізької області 30.11.2017 передано до суду обвинувальний акт за ч. 3 ст. 187 КК України;

- Південним ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області 05.01.2018 передано до суду обвинувальний акт за ч. 3 ст. 185 КК України (за вказаним провадженням 04.03.2020 оголошений в розшук);

- Чечелівським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області 13.02.2018 передано до суду обвинувальний акт за ч. 4 ст.186 КК України,

- який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
продовжено строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 07 червня 2020 року,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Слідчий СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 ..
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 06.03.2020 було затримано в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, та 07.03.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Причетність ОСОБА_8 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення підтверджується: -заявою ОСОБА_10 від 06.03.2020 про крадіжку з його житла; -показаннями потерпілого ОСОБА_10 ;-показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; -відеозаписом з камери спостереження; -протоколом огляду місця події від 06.03.2020; -речовими доказами, належними потерпілому, мобільними телефонами, електронною бритвою, а також вилученими у ОСОБА_13 та ОСОБА_8 при затриманні рюкзаком, інструментами.
07.03.2020 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області відносно підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_13 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання, тобто з 17.00 год. 06.03.2020 до 17.00 год. 04.05.2020.
28.04.2020 постановою керівника Вінницької місцевої прокуратури, строк досудового слідства в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000528 від 06.03.2020 продовжено до 07.06.2020.
Вважає, що підставою для продовження застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та має стійку антисоціальну позицію, керуючись п.2 ч.5 ст.182 КПК України, слідчий просив, при продовженні застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначити йому максимально можливий розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168 160 грн.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2020 року клопотання слідчого задоволено. Продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 07 червня 2020 року. Роз`яснено, що ухвала про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 діє до 07 червня 2020 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.04.2020 року скасуватита застосувати запобіжний захід ОСОБА_8 , що не пов`язаний із триманням під вартою. Визначити заставу в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040, 00 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною, з тих підстав, що прокурор жодним чином не довів, що саме найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним для застосування до ОСОБА_8 . Крім того, не існує жодних ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з чим є всі підстави застосувати до нього більш м`який запобіжний захід до з`ясування всіх обставин. Посилається на те, що у своєму клопотанні прокурор просив слідчого суддю визначити заставу, однак суд, без будь-яких обґрунтувань відмовив у встановленні застави, в чому грубо порушив чинне кримінальне процесуальне законодавство. Вважає за необхідне визначити його підзахисному заставу в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040, 00 грн.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Підозрюваний ОСОБА_8 апеляційну скаргу свого захисника підтримав повністю та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника, підозрюваного та прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Статтею 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Вирішуючи питання щодо продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя першої інстанції, що також знайшло своє підтвердження в апеляційному судді виходив з того, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 06.03.2020 у невстановлений час ОСОБА_8 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.12.2009 вступив у попередню змову з ОСОБА_13 задля спільного вчинення крадіжки з чужого житла.
В подальшому, реалізовуючи вищевказану попередню змову та спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 близько 15.10 год. 06.03.2020 прийшли до домоволодіння АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_10 .
Далі, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , опираючись на дії один одного, діючи спільно, умисно, повторно, з корисливими мотивом та метою, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, вдались до реалізації раніше обумовленого злочинного плану, а саме: через незачинену хвіртку увійшли на територію домоволодіння за вищевказаною адресою, підійшли до житлового будинку, після чого шляхом віджиму металопластикового вікна за допомогою заздалегідь принесених із собою інструментів проникли всередину цього будинку, де помітили належні ОСОБА_10 електробритву «Braun» вартістю близько 1200 грн., мобільний телефон марки «Nomi» моделі «і177М» вартістю близько 150 грн., мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J105H/DS (SEK)» вартістю близько 600 грн., мобільний телефон марки «Nokia» невстановленої моделі вартістю близько 250 грн. Вказані речі ОСОБА_13 та ОСОБА_8 склали до заздалегідь принесеного із собою рюкзака та разом із викраденим залишили приміщення будинку, після чого зникли з місця події, внаслідок чого ОСОБА_10 заподіяно матеріальної шкоди на суму близько 2200 грн.
06.03.2020 о 17:00 год. ОСОБА_14 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
07.03.2020 ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області №127/5795/20 від 07.03.2020 застосовано до ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17:00 год. 04.05.2020. Також визначено ОСОБА_8 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168160 гривень.
Обґрунтовуючи свої висновки та задовольняючи вказане клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_14 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки це підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР №0000528 від 06.03.2020; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.03.2020; протоколом допиту потерпілого від 06.03.2020; протоколами допиту свідків від 06.03.2020; протоколом затримання ОСОБА_13 від 06.03.2020; протоколом затримання ОСОБА_14 від 06.03.2020; повідомленням про підозру від 07.03.2020; протоколом допиту підозрюваного від 01.04.2020; ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області №127/5795/20 від 07.03.2020; протоколом проведення слідчого експерименту від 02.04.2020 та іншими матеріалами, отриманими у встановленому порядку під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Також постановою керівника Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_15 від 28.04.2020 продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженні №0000528, внесеному до ЄРДР 06.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до 3 місяців, тобто до 07.06.2020.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя суду першої інстанції у своїй сукупності враховував доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків, як можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, продовжувати вчинення злочинів, а також особу підозрюваного, який, на час розгляду клопотання, неодружений, не працює, раніше судимий.
Судом було враховано особливості та заплановану тривалість досудового слідства, пов`язану з необхідністю додаткового часу для проведення слідчих дій та неможливістю у зв`язку з цим проведення всіх необхідних слідчих дій, які в свою чергу свідчать про наявність однієї з підстав надання строку для продовження тримання підозрюваного під вартою. Зазначенні ризики на час розгляду клопотання, що встановлені ухвалою суду від 07.03.2020 не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_8 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, у зв`язку з чим заявлені ризики виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, що є винятковим запобіжним заходом обраного відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, віднесено до тяжких.

Це також узгоджується з нормою п.5 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Суд апеляційної інстанції не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника щодо відмови слідчим суддею в задоволенні клопотання прокурора без будь-яких обґрунтувань у визначенні та встановленні підозрюваному застави. В даному випадку слідчий суддя, у відповідності до положень ст.199 КПК України, вірно розглянув лише питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, так як в порядку ч.4 ст.183 КПК України з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України рішення щодо визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу вже прийняте слідчим суддею 07.03.2020 в рамках розгляду клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і продовжує свою дію на протязі всього часу застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не може бути переглянуте.
Крім того, обґрунтованість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення підозрюваному ОСОБА_8 розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу вже перевірялась Вінницьким апеляційним судом 01.04.2020.
Також колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо можливості застосування відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою,так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує також і тяжкість звинувачення.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 кримінального правопорушення, умисного тяжкого злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який є неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів проти власності, а також таємних викрадень чужого майна, за які його суд на підставі ст.75 КК України звільняв від відбування покарання з випробуванням, та за які він також відбував реальну міру покарання не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, також наявність на даний час кримінальних проваджень за скоєння ним нових майнових злочинів, з яких два тяжких та один особливо тяжкий (розбій з проникненням у житло),вказують на обґрунтованість продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість продовження тримання ОСОБА_8 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
При цьому, наявність певних соціальних зв`язків, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Таким чином, колегія суддів вважає, що встановлені слідчим суддею обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушенняу вчинені якого підозрюється ОСОБА_8 , дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
З огляду на викладене, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання щодо продовження строків тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, обставин його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винною, а також існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного, його поведінку, встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, та дійшов вмотивованого висновку про задоволення клопотання слідчого щодо продовження останньому строку тримання під вартою.
Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що з метою забезпечення закінчення досудового слідства по даному кримінальному провадженню, слідчий суддя обґрунтовано продовжив строк дії відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою так, як більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вказаних вище ризиків та не забезпечать належного виконання покладених на нього обов`язків.
Керуючись ст.ст.199, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2020 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4