ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року
м. Київ

справа № 334/3446/15-к

провадження № 51-10170 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 липня 2019 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку та повернення апеляційної скарги.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за:
- ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;
- ч. 1 ст. 115 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років;
- ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.
Не погоджуючись із вказаним вироком суду першої інстанції, 22 червня 2019 року ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 липня 2019 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку через відсутність поважних причин та повернуто подану ним апеляційну скаргу.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції від 16 липня 2018 року, не взявши до уваги того, що відсутність у його підзахисного захисника та правової допомоги стали наслідком помилкових дій засудженого на стадії апеляційного оскарження. Наведені причини захисник уважає поважними та такими, що дають підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження вироку відповідно до ст. 117 КПК України. Також просить врахувати, що нову апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_7 було подано до апеляційного суду відразу ж після призначення йому захисника з регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Позиції учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу, просив її задовольнити.
Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без зміни.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Положенням п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України визначено, що апеляційна скарга на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного характеру або виховного характеру може бути подана протягом тридцяти днів з дня їх проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, відповідно до вимог ч. 3 ст. 395 КПК України, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений КПК України, також міститься у ст. 116 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.
Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя проголошено 16 липня 2018 року в судовому засіданні за участю обвинуваченого ОСОБА_7 ізахисника ОСОБА_8 , його копія була вручена їм того ж дня.
Не погоджуюсь із вказаним вироком, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишено без руху з наданням строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 повернуто через неусунення недоліків, вказаних в ухвалі апеляційного суду від 22 серпня 2018 року.
Копія ухвали суду від 04 вересня 2018 року була надіслана засудженому невідкладно та, як убачається з розписки, отримана ним 10 вересня 2018 року.
19 червня 2019 року ОСОБА_7 подав нову апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції.

При цьому він мотивував причини пропуску строку на апеляційне оскарження тим, що через неможливість самостійного належного оформлення апеляційної скарги у зв`язку з перебуванням його в місцях позбавлення волі, відмову від захисника, який представляв його інтереси в суді першої інстанції та відсутність коштів для залучення іншого захисника, він був позбавлений об`єктивної можливості оскаржити вирок до апеляційного суду у визначений строк, і лише після звернення до регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях і призначення йому нового захисника ОСОБА_6 він зміг подати апеляційну скаргу.
Суд апеляційної інстанції проаналізував зазначені ОСОБА_7 обставини та не знайшов підстав визнати їх поважними причинами в розумінні ст. 117 КПК України для пропуску апеляційного строку, з чим погоджується й Суд.
Крім того, ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, а захисник - в касаційній скарзі не навели жодного доводу на підтвердження неможливості отримання правової допомоги для оскарження судових рішень у визначений законом строк, а з матеріалів провадження вбачається, що після повернення засудженому апеляційної скарги 04 вересня 2018 року він до регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги звернувся вперше лише в травні 2019 року.
Перешкод для своєчасного звернення ОСОБА_7 за допомогою до адвоката Суд не встановив.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження вироку від 16 липня 2018 року, діяв відповідно до приписів статей 113, 116, 117, п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України у їх взаємозв`язку.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд
постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 липня 2019 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку та повернення апеляційної скарги стосовно ОСОБА_7 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3