УХВАЛА
КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Справа № 754/10300/19 Апеляційне провадження: 11кп/824/3312/2019 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2
6 лютого 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

у відкритому судовому засіданні в розташуванні суду розглянув матеріали кримінального провадження № 0009869 відносно ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного міста Києва від 18 вересня 2019 року, яким, -

ОСОБА_7 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Вишевичі Радомишльського району Житомирської області, громадянин України, з середньою спеціальною світою, неодружений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає у АДРЕСА_2 , раніше судимий 1) 22 травня 2018 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік; 2) 11 лютого 2019 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 309 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі;
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки два місяці.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, не відбуте за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року і остаточно за сукупністю вироків ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 5 місяців.

Вироком стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати в розмірі 3 656 грн. 16 коп. за проведення судово-хімічних експертиз в дохід держави.

Вироком також вирішено долю речових доказів.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу обвинуваченого, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 засуджено за незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене повторно.

Так, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці знайшов, тим самим повторно незаконно придбав психотропну речовину - амфетамін масою не менше 0,595 г, яка знаходилась в 2-х згортках з фольги, поклав її до правої кишені куртки, в яку був одягнутий, де почав повторно, незаконно зберігати без мети збуту.
В подальшому, 24 листопада 2018 року, приблизно об 1150 годині ОСОБА_7 , перебуваючи на пр. Маяковського, 41/1, в місті Києві добровільно, в присутності двох понятих надав слідчому зазначену психотропну речовину, яку незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.
Крім того, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи біля будинку 47 по проспекту Маяковського в місті Києві знайшов, тим самим повторно незаконно придбав психотропну речовину - амфетамін, масою не менше 0,504 г, що знаходилась в згортці фольги, яку підняв та почав повторно, незаконно зберігати при собі без мети збуту.
В подальшому, 02 травня 2019 року, приблизно о 1425 годині ОСОБА_7 , знаходячись біля буд. 5 по вул. Беретті в місті Києві, помітивши працівників поліції, викинув зазначений згорток з фольги, в якому знаходилась психотропна речовина - амфетамін, масою 0,504 г, яку він повторно незаконно придбав та зберігав без мети збуту.
Крім того, у невстановлений час, перебуваючи біля під`їзду будинку 47 по проспекту Маяковського в м. Києві, ОСОБА_7 знайшов, тим самим повторно незаконно придбав психотропну речовину - амфетамін, масою не менше 0,656 г, яка знаходилась в поліетиленовому пакеті, яку підняв та почав повторно, незаконно зберігати при собі без мети збути.
В подальшому, 22 травня 2019 року, приблизно о 1425 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи біля під`їзду будинку 47 по проспекту Маяковського в місті Києві, добровільно, в присутності двох понятих дістав з правої кишені штанів, та надав слідчому поліетиленовий пакет з психотропною речовиною - амфетаміном масою 0,656 г, яку повторно незаконно придбав та зберігав без мети збуту.
Не погодившись з вироком Деснянського районного міста Києва від 18 вересня 2019 року, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій не піддає сумнівам правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності своєї вини, кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення та фактичних обставини справи, але вважає що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, бо за своїм розміром є явно не справедливим в наслідок суворості. Апелянт зазначає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, обвинувачений вказує, що розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні та просить суд звернути увагу на його молодий вік та бажання стати на шлях виправлення.

З урахуванням цього, обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Деснянського районного міста Києва від 18 вересня 2019 року відносно нього змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

Заслухавши доповідь судді, виступи обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних доводів, прокурора - проти можливості їх задоволення, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши та обговоривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів визнає наступне.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 за описаних у вироку обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309 КК України, правильність юридичної кваліфікації скоєного, були отримані в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, порушень процедури застосування цієї процесуальної норми не виявлено і ніхто про такі порушення в апеляційному засіданні не заявляв, а тому, розглядаючи справу в межах апеляційних вимог, колегія суддів ці висновки не досліджує, не перевіряє та погоджується з ними.

Що стосується міри покарання, справедливість якої оскаржено обвинуваченим, то при вирішенні цього питання суд послався на наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, вказав також на обставину, що покарання обтяжує, а саме рецидив злочинів; врахував ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, який, хоча й характеризується позитивно, але раніше був засуджений, та на цих підставах прийшов до висновку про необхідність призначити покарання у виді позбавлення волі, і правильність цього рішення обвинувачений не піддає сумнівам у апеляційній скарзі, вказуючи лише на невиправдану, на його думку, суворість визначеного судом розміру цього покарання.

Перевіряючи доводи апелянта в цій частині, судова колегія визнає, що посилання ОСОБА_7 на щире каяття та молодий вік самі по собі не можуть служити підставою для пом`якшення йому покарання, бо щире каяття враховано судом, а вік обвинуваченого суду було відомо, про що прямо вказано у вироку.

Не можуть бути такою підставою й інші доводи, покладені в основу апеляційної скарги.

Насправді, остаточне покарання ОСОБА_7 , яке він в апеляційній скарзі просить знизити до позбавлення волі строком на два роки, було призначене на підставі ст. 71 КК України,тобто шляхом часткового складення призначеного за ці кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі строком на два роки два місяці та покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року у виді позбавлення волі строком на два роки три місяці.

При цьому, суд застосував принцип часткового складення, приєднавши до нового покарання лише частину покарання, не відбутого ОСОБА_7 за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також і від не відбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком.

Вирок від 11 лютого 2019 року відносно ОСОБА_7 набрав законної сили 17 квітня 2019 року (а. с. 51-53, 54-57).

10 липня 2019 року Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Києва виніс ухвалу про залишення ОСОБА_7 в ДУ "Київський слідчий ізолятор" (а. с. 42), втім, будь-яких відомостей про початок реального відбування ним покарання за вироком від 11 лютого 2019 року в матеріалах кримінального провадження нема.

Таким чином, в силу ч. 4 ст. 71 КК України, покарання ОСОБА_7 має бути в будь-якому разі більшим від покарання у виді позбавлення волі строком на два роки два місяці і призначити його належало, як визначив суд першої інстанції, шляхом складення частини не відбутого ним покарання, призначеного за попереднім вироком від 11 лютого 2019 року.

Покарання у виді позбавлення волі, за загальним правилом, визначаються в роках і місяцях, за винятком випадків призначення покарання за правилами ст. 72 КК України, тобто в результаті повного чи часткового складання покарань різних видів.

У цьому конкретному випадку суд першої інстанції визначив в порядку ст. 71 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на два роки п`ять місяців, тобто, фактично приєднавши до нового покарання тільки три місяці позбавлення волі, з двох років трьох місяців, визначених вироком від 11 лютого 2019 року.

Як за видом, так і за розміром, це покарання, навіть з урахуванням наведених в апеляційній скарзі доводів, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок надмірної суворості, що могло би бути підставою для пом`якшення покарання.

Враховуючи вказане, а також маючи на увазі вчинення трьох епізодів кримінального правопорушення, рецидив злочинів, тобто обставину, що обтяжує покарання, беручи до уваги, що за першим вироком від 25 травня 2018 року ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання з випробуванням і нові кримінальні правопорушення вчинив у період іспитового строку, у зв`язку з чим остаточне покарання за вироком від 11 лютого 2019 року йому було визначено із застосуванням положень ст. 71 КК України, а ці обставини вказують на його порівняно стійку антисоціальну спрямованість, судова колегія визнає, що як покарання за скоєне, так і покарання за сукупністю вироків ОСОБА_7 призначене справедливе і тому в задоволенні апеляційної скарги відмовляє, бо судом першої інстанції ухвалено законний, обґрунтований, вмотивований і справедливий вирок.

В силу вказаного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року відносно нього залишити без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців від дня проголошення, а обвинуваченим, оскільки він утримується під вартою, - в той же строк від дня отримання ним копії цієї ухвали.

Судді: