Справа № 303/272/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05.03.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11сс/4806/100/20 за клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу в виді тримання під вартою, в якому прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2020.

Цією ухвалою задоволено частково клопотання старшого слідчого слідчого відділу Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 з вищою освітою, неодруженого, не судимого, підозрюваного в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
Натомість щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю на строк до 21.03.2020 із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , щодобово з 22:00 до 06:00 без дозволу слідчого, прокурора або суду та з зобов`язанням його прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 30.12.2019 о 10:00 на подвір`ї по АДРЕСА_1 , умисно наніс потерпілому ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше трьох ударів бруківкою в область обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження, та незаконно заволодів належним йому транспортним засобом марки «VoІkswagen Golf 5» НОМЕР_1 .
22.01.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_6 підозрюється в учиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна, перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати досудовому розслідуванню, вчинити кримінальне правопорушення. Слідчий зазначив, що ОСОБА_6 не працює, постійного джерела доходу, соціальних зв`язків не має, схильний продовжувати злочинну діяльність.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що погоджується з обґрунтованістю підозри ОСОБА_6 , враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у випадку визнання його винним, особу підозрюваного, який притягується до кримінальної відповідальності не вперше, проте має постійне місце проживання, неповнолітню дитину на утриманні; та дійшов до висновку про спроможність менш жорсткого запобіжного заходу гарантувати дотримання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід в виді тримання під вартою. Посилається на ті самі доводи, які наведені в клопотанні слідчого, і зауважує, що йому не зрозуміло, яким чином застосування домашнього арешту щодобово «з 20 до 8 години» забезпечить належну поведінку підозрюваного, який вчинив злочин о 10 годині.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги, заперечення проти неї підозрюваного та захисника, провів судові дебати, перевірив матеріали провадження, обговорив доводи сторін і приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 177 КПК України запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, тобто щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про взяття ОСОБА_6 під варту та приймаючи рішення про відмову в його задоволенні, слідчий суддя додержав вимоги ст.ст. 132, 176 - 178, 183, 194 КПК України, дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, дав їм належну оцінку.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та існування заявлених ризиків слідчим суддею визнані. Проте доказів, які давали б підстави вважати, що запобігти цим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою неможливо, ні слідчому судді ні апеляційному суду не надано і в апеляційній скарзі не наведено.

З пояснень підозрюваного в судовому засіданні вбачається, що транспортний засіб, в незаконному заволодінні яким підозрюється ОСОБА_6 , належить йому, а не потерпілому.

Прокурор у судовому засіданні цих тверджень не спростував, доказів, які б їх переконливо спростовували, у матеріалах провадження, наданих слідчому судді, також немає.

Характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , одні лише показання потерпілого, на яких ґрунтується підозра, до того ж поверхневі і плутані, потреби досудового розслідування, процесуальні можливості домашнього арешту, зазначені вище відомості про особу підозрюваного, переконують у тому, що ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_6 , на якому наполягає прокурор, в апеляційній скарзі, не є виправданим.

Апеляційний суд враховує і те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 20.02.2020 в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України, направлений до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 22.01.2020, якою частково задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк до 21.03.2020 з забороною залишати житло з 22:00 до 06:00 без застосування електронного засобу контролю, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Судді: