Справа № 639/2986/18
Провадження №1-кс/639/1308/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , особи, яка звернулась із клопотанням ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0000952 від 21.05.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

18.05.2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло вказане вище клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту на майно, а саме запчастин і комплектуючих деталей до автомобіля Тойота Ленд Крузер 200, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.04.2020 року.
В обґрунтування клопотання заявник посилався на те, що 31.03.2020 року ст. слідчим СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 був проведений обшук в гаражному боксі № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . В ході проведення обшуку ОСОБА_5 за вказівкою зацікавлених осіб передав співробітникам поліції запчастини і комплектуючі від транспортного засобу Тойота Ленд Крузер 200. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.04.2020 року на вказані вище запчастини було накладено арешт. Проте заявник вважає, що арешт на майно накладено не законно і не обґрунтовано, вказані в протоколі обшуку від 31.03.2020 року номери запчастин не є індивідуальними, та не можуть бути доказом тієї обставини, що вони є власністю ОСОБА_4 . Також в даній ухвалі ОСОБА_5 зазначений, як власник майна, та майно на яке накладено арешт потрібно повернути власнику майна, чого на даний час зроблено не було.
Заявник ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали клопотання, та просили його задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що автомобіль Тойота Ленд Крузер належить йому на праві власності, а отже і запчастини з даного ТЗ належать також йому.
Прокурор проти задоволення клопотання також заперечував, оскільки зазначене вище майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, на даний час проводяться слідчі дії, крім того ОСОБА_5 не надано жодних доказів, які б свідчили про той факт, що дані запчастини належать саме йому.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Слідчим суддею достовірно встановлено, що в провадженні СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000952 від 21.05.2018 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.
03.04.2020 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова накладений арешт на майно, яке було вилучено 31.03.2020 року в ході проведення обшуку гаражного боксу № НОМЕР_1 АГК «Перемога 2007» за адресою: м. Харків, пр. Московський, 273е, а саме на запчастини, вузли та агрегати до транспортного засобу TOYOTA LAND KRUISER 200, шляхом заборони користування, володіння, розпорядження та відчуження.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №000952 від 21.05.2018 року триває, проводяться слідчі дії, а тому застосований під час досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна є обґрунтованим та забезпечує всебічне, повне та неупереджене проведення досудового розслідування.
Також, 31.03.2020 року постановою слідчого вказане вище майно було визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.
Даних на підтвердження того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, слідчому судді не надано, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту з майна.
Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді від 03.04.2020 року при розгляді клопотання про арешт майна, не змінилися, а саме те, що арештоване майно є речовим доказом матеріальним об`єктом, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Заявником не доведена необхідність скасування застосованого судом арешту на майно в рамках кримінального провадження, оскільки на думку слідчого судді наявні ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
З урахуванням викладеного, продовження проведення на теперішній час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000952 від 21.05.2018 року, накладений арешт на теперішній час не втратив своєї актуальності.
Крім того, згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Таким чином, з вищезазначеного випливає, що клопотання про зняття арешту з майна має право подати саме власник цього майна, при цьому підтвердивши своє право власності.
Заявник, звертаючись з клопотанням про скасування арешту майна, до матеріалів клопотання не долучив жодного доказу в підтвердження свого права власності на майно, з якого він просить зняти арешт.
Слідчий суддя, виходячи з принципу диспозитивної та змагальності кримінального провадження, вважає не доведеним обставини, на які у своєму клопотанні посилається особа, яка його подала, відтак, у клопотанні ОСОБА_5 про скасування арешту майна, слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 369-372, 375, 376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0000952 від 21.05.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 02.06.2020 року о 10 год. 15 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1