Справа № 591/2524/20
Провадження № 1-кс/591/1564/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року слідчий суддя Зарічного районного суду м.Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , на постанову про відмову у визнанні потерпілим, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернулась до слідчого судді із скаргою, яку мотивувала тим, що слідчим СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000971 від 18.03.2020 року за ч.1 ст.286 КК України, за фактом ДТП, яка сталась 18.03.2020 року, та в результаті якої її неповнолітньому сину ОСОБА_5 було заподіяно моральної шкоди. 05.05.2020 року вона звернулась до слідчого з клопотанням про визнання її сина потерпілим, проте постановою від 06.05.2020 року слідчий їй у задоволенні такого клопотання та визнання її сина потерпілим відмовив. Вважає таке рішення незаконним і таким, що суперечить вимогам ст.55 КПК України, тому постанову слідчого просила скасувати та зобов`язати слідчого вчинити дії, направлені на процесуальне визнання їх статусу як потерпілих у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та її представник вимоги скарги підтримали в повному обсязі. ОСОБА_5 зазначала про те, що її сину було заподіяно ДТП тілесних ушкоджень та завдана моральна шкода, оскільки після вказаної події дитина погано спить ночами, боїться їхдити в автомобілі.

Слідчий, рішення якого оскаржується, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на положення ст.306 КПК України його неявка не є перешкодою для розгляду справи без участі слідчого.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України до слідчого судді можуть бути оскаржені рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

З матеріалів, доданих до скарги, вбачається, що 05.05.2020 року ОСОБА_3 зверталась до слідчого, який здійснює досудове розслідування, із заявою про визнання її сина ОСОБА_5 потерпілим, а її законним представником неповнолітнього потерпілого у кримінальному провадженні №00000971.

За результатами розгляду такої заяви слідчий Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 виніс постанову від 06.05.2020 року, якою відмовив у її задоволенні, мотивуючи тим, що до заяви ОСОБА_3 не додала доказів отримання неповнолітнім ОСОБА_5 моральної шкоди. Крім того, в постанові слідчий аналізує обов`язкові ознаки ст.286 КК України та робить висновок, що за відсутності спричинених тілесних ушкоджень відсутня обов`язкова ознака такого злочину.

При цьому, як з оскаржуваної постанови, так і із з`ясованої у судовому засіданні інформації, вбачається, що слідчий обставин отримання малолітнім учасником ДТП ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не перевіряв, а рішення про відмову у визнанні дитини потерпілою, а його матері законним представником потерпілого, прийняв передчасно, не виконавши обов`язку передбаченого ч.2 ст.9, ч.1 ст.92 КПК України та не зібравши доказів, які б підтверджували відсутність завдання тілесних ушкоджень і, як наслідок завдання кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди.

Проте така позиція слідчого та, відповідно і винесена з вказаними обґрунтуваннями постанова, не відповідає завданням кримінального провадження, що передбачені ст. 2 КПК України, а також положенням ст.ст.55,91,92 КПК України.

З урахуванням наведених вище обставин, вважаю, що скарга в частині скасування постанови слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим, а ОСОБА_3 законним представником потерпілого у кримінальному провадженні №0000971 підлягає задоволенню.

Разом з тим, вважаю, що слід відмовити у задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого вчинити дії, направлені на процесуальне визнання статусу потерпілого та законного представника, оскільки відповідно до ст.ст. 55,59 КПК України прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим не передбачено, а права і обов`язки у неповнолітнього ОСОБА_5 , як потерпілого, та у ОСОБА_3 як законного представника неповнолітнього потерпілого, виникли з моменту подання заяви про їх залучення у вказаному кримінальному проваджені у зазначеному статусі, і постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим та законним представником потерпілого, яка перешкоджала у реалізації таких прав, скасована.

Керуючись ст. ст.2,9, 303-307 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 від 06.05.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим, а ОСОБА_3 законним представником неповнолітнього потерпілого у кримінальному провадженні №0000971.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1