Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/17/20
Провадження № 1-кс/499/48/20
У Х В А Л А

Іменем України

02 березня 2020 року смт.Іванівка

Слідчий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши в залі суду клопотання слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Благоєво (Великий Буялик), Іванівського р ну Одеської обл., громадянину України, українцю, раніше судимого: 17.03.2009 року Іванівським районним судом Одеської області за ст. 121 ч. 2 КК України на термін 7 років позбавлення волі, звільнений 30.04.2015 року по відбуттю покарання; 06.06.2018 року Білгород Дністровським міським судом за ст. 186 ч. 1 КК України на термін 1 рік 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік, звільнений по рішенню Іванівського районного суду Одеської області 25.06.2019, в зв`язку з закінченням іспитового терміну; з середньою освітою, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на підставі документів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 07.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Іванівського районного суду Одеської області надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 07.01.2020 приблизно о 02.00 годині, поблизу будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в результаті конфлікту з ОСОБА_7 , який виник на ґрунті раптових неприязних відносин, з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, застосував фізичну силу шляхом обхвату останнього за тулуб та насильно перемістив до занедбаного колодязя, де умисно скинув ОСОБА_7 в колодязь глибиною 7,5 метрів, без води, на дні якого знаходилось каміння, в результаті чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого багато уламкового перелому склепіння основи черепу, в подальшому потерпілого було госпіталізовано в Іванівську ЦРЛ, де він помер о 09.00 годині 07.01.2020 в хірургічному відділенні лікарні від отриманих тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання та просили продовжити щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з підстав, зазначених у клопотанні.
Захисник підозрюваного та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання просили обрати запобіжний у вигляді домашнього арешту.
Розглянувши клопотання, матеріали додані до нього, вислухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, адвоката суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному є запобігання ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-р/2017 визначено, що обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України", судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).

08 січня 2020 року слідчим суддею Іванівського району Одеської області, застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

07.01.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, яку суд вважає обґрунтованою.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, що підтверджується наданими слідчим матеріалами.

Зважаючи, що матеріалами клопотання підтверджується вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ст.121 ч.2, КК України, наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний, вчинив тяжкий злочин, відповідальність за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років; може переховуватись від органів досудового розслідування та /або суду, вчинити інші кримінальні правопорушення , оскільки у ОСОБА_5 відсутнє постійне місце робити, відсутні стійкі соціальні зв`язки, ОСОБА_5 має непогашену судимість за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, та вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує, обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим.

Ч.3 ст.197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання надано матеріали, які є достатніми для переконання, що заявлені при обрані запобіжного заходу ОСОБА_5 ризики не зменшились, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що існують всі передбачені Законом підстави для продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою. У зв`язку з цим клопотання слідчого підлягає задоволенню, а відносно підозрюваного ОСОБА_5 належить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючисьст.ст.177,183,193-194,196-199 КПК України, слідчий суддя ПОСТАНОВИВ :
Клопотання слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 на підставі документів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 07.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - задовольнити.
Продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Благоєво (Великий Буялик), Іванівського р ну Одеської обл. з середньою освітою, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на підставі документів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 07.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 - запобіжний захід у вигляді тримання вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» на строк 30 діб, тобто до 01 квітня 2020 року, включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1