Справа № 149/515/20
Провадження №11-сс/801/226/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку ст.107 ч.2 КПК України апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 березня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Йосипівка Старосинявського району Вінницької області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

07.03.2020 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Хмільницького відділу Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_7 06.03.2020 року близько 22:30 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул. Івана Богуна, що у м. Хмільник Вінницької області поруч із територією домогосподарства АДРЕСА_2 , побачив незнайому йому раніше ОСОБА_10 , яка направлялась до місця свого проживання, а саме до домоволодіння АДРЕСА_3 та тримала у руці жіночу сумочку чорного кольору, у якій знаходився гаманець із грошовими коштами у сумі 6 425 гривень, які належать останній. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з метою заволодіння гаманця, в якому знаходилися грошові кошти, застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, зі сторони спини непомітно наблизився до ОСОБА_10 та завдав останній удар в область шиї, в результаті чого, від нанесеного удару вона впала колінами на землю, а в свою чергу її жіноча сумочка випала із рук на асфальтобетонне покриття. Окрім цього, ОСОБА_7 схопив рукою за шию потерпілу та звалив її з ніг, і як наслідок ОСОБА_10 втративши рівновагу впала на асфальтобетонне покриття.
Подолавши таким чином опір потерпілої, ОСОБА_7 керуючись корисливим мотивом до незаконного збагачення за рахунок чужого майна в усній формі наказав, щоб ОСОБА_10 віддала йому грошові кошти, що остання і зробила, віддавши таким чином ОСОБА_7 свій гаманець, в якому знаходилися грошові кошти у сумі 6 425 гривень. Заволодівши майном потерпілої, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми протиправними діями потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 6425 гривень.
07.03.2020 року о 03.40 годині гр. ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
ОСОБА_7 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто у відкритому викрадені чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
В клопотанні, погодженому прокурором, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Ухвалою Вінницького міського суду від 08 березня 2020 року клопотання слідчого Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Хмільницького відділу Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , задоволено.
Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03:40 години 06.05.2020 року. Строк тримання під вартою ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту його затримання, тобто з 03:40 години 07.03.2020 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що обраний ОСОБА_7 запобіжний захід є занадто суворим та не виправданим. Застосовуючи вказаний запобіжний захід слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, так як надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Разом з тим, ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, розкаявся у скоєному, співпрацював зі слідством, добровільно надавав покази. Проживає разом з матір`ю в АДРЕСА_1 . Тому твердження суду про відсутність у нього власного житла є безпідставним. Також судом не було з`ясовано наявність свідків, та не було враховано те, що потерпіла є особою ОСОБА_7 невідомою, була випадковим об`єктом злочину, тому підозра є безпідставною, що перебуваючи на волі підозрюваний зможе незаконно впливати на свідків та потерпілу. Крім того, передчасним є висновок слідчого суді про намір підозрюваного переховуватися від слідства та суду за умови визнання ним своєї вини. Тому вважає, що слідчим суддею тримання під вартою було обрано з необґрунтованих підстав, без належного доведення прокурором наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

В судове засідання захисник - адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання. Свою апеляційну скаргу подану в інтересах підозрюваного підтримує, посилаючись на викладені в ній доводи,просить її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор Хмільницького відділу Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 в судове засідання до апеляційного суду не з`явилася, надала суду заяву в якій просила судовий розгляд апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 провести без її участі, у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання внаслідок припинення автомобільного та ж.д. сполучення, та оголошеним карантином. Просила апеляційну скаргу адвоката залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді від 08.03.2020 року без змін.

Підозрюваний ОСОБА_7 повідомлений про розгляд апеляційної скарги його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у розгляді даної скарги, а тому судовий розгляд відбувся у його відсутність, відсутність його захисника ОСОБА_6 та прокурора Хмільницького відділу Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 , оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 07.03.2020 року, протоколом огляду місця події від 07.03.2020 року, протоколом затримання від 07.03.2020 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 07.03.2020 року, довідкою КНП "Хмільницька ЦРЛ" від 07.03.2020 року, а також іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Також слідчим суддею було враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, стан здоров`я, а також те, що підозрюваний проживає з матір`ю, власного житла немає, не працює, розлучений, негативно характеризується по місцю проживання, крім того неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, що свідчить про слабкі соціальні зв`язки ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що в свою чергу є підставою ризику його неявки до слідчого Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області.
Слідчий суддя не вбачав підстав застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки існують обставини, які визначені КПК України і які мають перевірятися та оцінюватися судом при обранні запобіжного заходу, зокрема існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, на які вказує у своєму клопотанні слідчий та прокурор.
Вирішуючи питання про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя також виходив з того, що застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, віднесено до тяжких.
Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами захисника щодо можливості застосування відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу зокрема у вигляді домашнього арешту, так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, умисного тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування даного підозрюваного під вартою та в судове засідання апеляційного суду надані не були.

При цьому, наявність певних соціальних зв`язків, зокрема постійного житла, за місцем проживання матері підозрюваного в іншому обласному центрі, про що зазначає його захисник в апеляційній скарзі, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Крім того, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Таким чином, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який в суді першої інстанції сам пояснив, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що, на переконання колегії суддів апеляційного суду, в повній мірі відповідає вимогам закону.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а наведені доводи в апеляційній скарзі викладених в ній висновків суду не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 107, 193, 194, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 березня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4