ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 653/549/18
Номер провадження : 11-кп/819/557/20 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі: Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження № 0002631 від 15.12.2017 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 18 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
в с т а н о в и в:
Вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 18 лютого 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, освіта середня, не судимого, визнано винним та засуджено за ч.2 ст.121 КК України на 7 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально виконавчій установі закритого типу.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.
Згідно вироку, 13.12.2017 року в період часу з 12 до 13 години, ОСОБА_7 правомірно перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклої сварки, маючи прямий умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , наніс їй декілька ударів рукою в область живота, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді поздовжніх розривів печінки, які супроводжувались гострою кровотечою в черевній порожнині та шоком, і були небезпечні для життя потерпілої в момент заподіяння. Завдання зазначених тяжких тілесних ушкоджень спричинило смерть ОСОБА_9 у Генічеській ЦРЛ 16.12.2017 року.

На вказаний вирок суду захисник подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати внаслідок неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні стверджував що загиблу ніколи не бив і у нього з нею були нормальні сімейні відносини.13.12.2017 року загибла вживала алкогольні напої, та на подвір`ї з її слів впала. 14.12.2017 року їй стало погано. Побачивши, що ОСОБА_9 блює, він викликав швидку медичну допомогу та наполягав на госпіталізації, але остання відмовилась. Він про все це повідомив доньку ОСОБА_9 . Зазначає що твердження обвинуваченого не суперечать фактам і підтверджуються поясненними в судовому засіданні свідка, фельдшера, ОСОБА_10 , свідка, доньки загиблої, ОСОБА_11 , свідка, фельдшера швидкої допомоги, ОСОБА_12 та потерпілої, матері загиблої, ОСОБА_13 . Вказує що судом поверхово відображено докази і їх не проаналізовано, а такі докази як висновок експерта від 23.02.2018 року та різні покази свідка ОСОБА_14 судом залишено без правової оцінки.

Заслухавши суддю-доповідача, щодо суті поданої апеляційної скарги, прокурора про не підтримку апеляційних вимог, позиції захисника та обвинуваченого які підтримали свої апеляційні вимоги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст.94 КПК України.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.374 КПК України та роз`яснень, які містяться п. 15-18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», зі змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.93; № 12 від 03.12.97; № 6 від 30.05.2008р. - мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою підстави для цього.

Висновки суду, щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Однак зазначених вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримано не було.

Визнавши доведеним винність обвинуваченого ОСОБА_7 в частині пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, суд першої інстанції одночасно у вироку вказав що вина обвинуваченого підтверджується показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , при цьому в судовому засіданні вказані особи вказували про те що загибла крім іншого говорила, що вона впала, і це підтверджується протоколом слідчого експерименту з обвинуваченим, від 23.02.2018 року, де той стверджував що не бив загиблу, чим суд допустив істотні суперечності у своїх висновках щодо винності обвинуваченого.
Крім того, суд першої інстанції не дав належної оцінки, та не навів мотивів, з яких підстав він визнав доведеним що саме обвинувачений ОСОБА_7 в ході сварки умисно наніс загиблій декілька ударів рукою і не зазначив переконливих суджень на спростування пояснень обвинуваченого про те що він потерпілу не бив, а додатковий висновок експерта від 23.02.2018 року а.п. 118 взагалі проігнорував, що ставить під сумнів висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в частині висунутого обвинувачення за ч.2 ст.121 України.

Тобто, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів та встановлених обставин справи, містять істотні суперечності, які не було усунуто судом при розгляді справи, а також не містять точних і категоричних суджень, які ставлять під сумнів висновки суду з приводу належності чи неналежності, допустимості чи недопустимості, достовірності чи недостовірності, достатності чи недостатності тих чи інших доказів, про що правильно зазначено в апеляційних скаргах сторони захисту.

Установлене свідчить про порушення судом вимог ст.370, 374 КПК України, щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості вироку.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку щодо ОСОБА_7 .
Згідно із ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або із порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В апеляційній скарзі сторона захисту не просить повторно дослідити будь які докази, щодо обставин вчинення злочину, просять призначити новий розгляд, тому колегія суддів вважає, що підстави для цього відсутні.

Враховуючи те, шо допущені судом першої інстанції під час судового розгляду порушення вимог ст. 94, 370, ч.3 ст.374 КПК України є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_7 та призначення нового розгляду у суді першої інстанції згідно зі ст.410, 411, 412, 413, 415 КПК України, і це в свою чергу виключає можливість ухвалення нового вироку апеляційним судом.

Інші доводи сторін, які стосуються доведеності чи недоведеності обвинувачення, належності чи неналежності, допустимості чи недопустимості, достовірності чи недостовірності, достатності чи недостатності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, мають бути враховані судом під час нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, ретельно дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.

З огляду на викладене вище, апеляційні скарги належить задовольнити.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 407, 409, 410, 411, 412, 413, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 18 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий розгляд у тому самому суді першої інстанції в іншому складі суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/