Ухвала
Іменем України

30 червня 2020 року
м. Київ
справа № 761/8808/20
Провадження № 51-2985ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 травня 2020 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня 2020 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва

від 25 березня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4

на бездіяльність прокурора, яка полягає у не розгляді його заяви від 19 березня 2020 року (№ VYH--01) про визнання його потерпілим та реалізації його прав як потерпілого у межах кримінального провадження

№ 0000838.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 травня 2020 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва

від 25 березня 2020 року, оскільки її було подано на судове рішення, яке

не підлягає оскарженню в апеляційному порядку відповідно до ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, оскільки вважає, що рішення було постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що суд апеляційної інстанції ухвалив незаконне рішення

за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, оскільки слідчий суддя місцевого суду необґрунтовано відмовив у задоволенні його скарги

на бездіяльність прокурора, та при її розгляді вийшов за межі своїх повноважень, передбачених КПК. При цьому суд апеляційної інстанції, при ухваленні рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження не звернув уваги на вказані

ОСОБА_4 порушення, допущені слідчим суддею місцевого суду, належним чином не дослідив оскаржуваної ним ухвали та матеріалів судової справи, внаслідок чого рішення апеляційного суду містить суперечності, що, на його думку, свідчить про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 309 КПК визначено перелік ухвал слідчих суддів, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування.
Крім того, у силу приписів ч. 3 ст. 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру. Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020\
Разом з тим, згідно із ч. 3 ст. 309 КПК скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, суд апеляційної інстанції, встановивши, що ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, дотримуючись вимог ч. 3 ст. 307, ст. 309, ч. 4

ст. 399 КПК, і відмовивши у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону

і прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення,

з яким погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.

Що стосується доводів ОСОБА_4 про наявність суперечностей в ухвалі Київського апеляційного суду від 06 травня 2020 року, що, зокрема, на його думку, свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при її постановленні, то колегія суддів дійшла такого висновку.
Так, скаржник зазначає, що подав до Київського апеляційного суду скаргу

на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва

від 25 березня 2020 року про відмову в задоволенні його скарги на бездіяльність прокурора, яка полягає у не розгляді заяви від 19 березня 2020 року

(№ VYH--01) у межах кримінального провадження

№ 0000838. Однак, як вбачається з ухвали апеляційного суду

від 06 травня 2020 року ОСОБА_4 було відмовлено у відкритті провадження за його апеляційною скаргою. При цьому апеляційний суд в своїй ухвалі зазначив, що ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на вказану ухвалу слідчого судді від 25 березня 2020 року, якою відмовлено у задоволені його скарги на бездіяльність уповноважених осіб ДБР у кримінальному провадженні №0000838, а не прокурора.

Така помилка не є істотною та не впливає на правильність ухваленого рішення судом апеляційної інстанції, оскільки в будь-якому випадку вказана ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.
Крім того, ухвалення рішення апеляційним судом про відмову у відкритті провадження, а не закриття провадження після призначення судового засідання є порушенням КПК, однак це порушення в даному випадку не є істотним, про що зробив правовий висновок Верховний Суд (№ 51-598кмо19), оскільки суд апеляційної суд дійшов правильного висновку про неможливість продовження апеляційного розгляду скарги на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, і постановив рішення, яким, по суті, завершив апеляційне провадження. Скасування такої ухвали в будь-якому разі не призведе до перегляду оскарженого рішення слідчого судді, оскільки при новому розгляді апеляційний суд все одно повинен буде або відмовити у відкритті апеляційного провадження, або закрити його.
Доводи ОСОБА_4 про те, що ухвалу апеляційного суду було постановлено без дотримання вимог закону, є неспроможними, оскільки ухвала слідчого судді не перешкоджала і не перешкоджає йому повторно звернутися до слідчого судді за захистом порушених, на його думку, прав потерпілого.
Крім того, хоча ОСОБА_4 не ставить питання про скасування ухвали слідчого судді, однак в значній частині касаційної скарги приділяє увагу істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону при постановленні цієї ухвали, то слід звернути увагу, що така ухвала не входить до переліку судових рішень, які відповідно до приписів ст. 424 КПК можуть бути оскаржені

в касаційному порядку, а тому доводи касаційної скарги в цій частині Суд не бере до уваги.

Таким чином, твердження ОСОБА_4 про те, що суд незаконно відмовив

у відкритті апеляційного провадження, суперечать наведеним вимогам кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування ухвали суду апеляційної інстанції,

у касаційній скарзі не наведено.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 травня 2020 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня

2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3