Справа № 201/723/20
Провадження № - 1кп/201/1018/2020
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000098 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, не одружений, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України;

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , достовірно знаючи та розуміючи те, що поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться газопровід середнього тиску Q 219 мм, реалізовуючи свій умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, 05.11.2019 року, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, з метою здійснення підприємницької діяльності, без дозвільних документів, розмістив тимчасову споруду розміром 2,5м х 2 м на земельній ділянці площею 0,0005 га., яка перебуває в охоронній зоні газорозподільних систем.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що встановленням металевого боксу дійсно було допущено порушення охоронної зони (охорона зона територія, обмежена умовними лініями уздовж наземних, надземних та підземних газопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції розподільчих газопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської діяльності та іншої діяльності. НПАО 0.00-1.76-15) газопроводу середнього тиску.

З метою забезпечення безпечних умов експлуатації та виключення можливості пошкодження газорозподільної системи здовж її траси в межах охоронної зони шириною 2 м з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу в плані не допускаються: складання матеріалів і устаткування; ведення земельних та будівельно-монтажних робіт; садіння дерев; улаштування стоянок автотранспорту, гаражів та споруд, у тому числі тимчасових (НПАОП 0.00-1.76-15. П.1.12.).

Згідно відомостей наданих Комунальним підприємством «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради договір про використання об`єктів благоустрою міста не за функціональним призначенням для розміщення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_2 з будь-яким суб`єктом господарювання не укладало.

Також, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , в порушення ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п 1.12 Розділу 5 Правил безпеки систем газопостачання України, п. 4.3 та п. 4.16 Розділу 3 Кодексу газорозподільних систем, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», 05 листопада 2019 року, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, достовірно знаючи про відсутність у нього передбачених законом підстав, а саме: права власності на землю чи права користування землею та за відсутності будь-якого вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки, діючи умисно, усвідомлюючи те, що земельна ділянка йому не передавалась у користування (постійне, оренда, земельний сервітут) і не передавалась у власність, достовірно знаючи та розуміючи те, що земельна ділянка поблизу будинку № 4-А по вул. Дмитра Донцова в м. Дніпро перебуває в охоронній зоні газопроводу ПАТ «Дніпрогаз», з метою ведення підприємницької діяльності та отримання прибутку, без будь-яких правовстановлюючих документів, самовільно зайняв в особистих інтересах земельну ділянку, площею 0,0005 га та встановив на ній металевий контейнер.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 197-1 КК України, а саме, самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та надав показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у самовільному зайнятті земельної ділянки в охоронній зоні та його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно ч.2 ст. 197-1КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді обмеження волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1