ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000166 від 28.05.2020 року за апеляційною скаргою прокурора Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29 травня 2020 року,-

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою, в задоволенні клопотання начальника СВ Сокирянського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 , яке було погоджене прокурором Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна, подане в рамках кримінального провадження №0000166 від 28.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204 КК України - відмовлено.

Чотири пластикові бочки об`ємом близько 1 тонни кожна, з рідиною, з характерним запахом дизельного пального ємністю близько 2100 літрів, електричний рідинний нанос «РОМРА РО-3», гумові шланги, пристрій для заправки пального (автозаправний пістолет), які були тимч асово вилучені 27.05.2020 року під час обшуку, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , а також зразки рідини, які вилучені з бочок, що знаходяться у трьох пластикових пляшках ємністю 1,5 літрів кожна, які були тимчасово вилучені 27.05.2020 року під час обшуку - повернуто ОСОБА_6 , 1968 року народження, жителю с.Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вважаючи її незаконною, прокурор Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку 27.05.2020 року в складському приміщенні по АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_6 .

ЄУНСС №722/736/20 Слідчий суддя І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-сс/822/139/20 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст. 309 КПК України

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що існують обґрунтовані ризики приховування, знищення або відчуження майна, яке є речовими доказами, однак слідчий суддя не дав належної оцінки цим обставинам. Також, на думку апелянта, слідчим суддею не було враховано доводи, зазначені у клопотанні щодо необхідності накладення арешту.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги прокурора, думку прокурора ОСОБА_5 , який вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді - скасуванню; думку власника майна ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).

В тому числі, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вказані дані мають міститися і у клопотанні органу досудового розслідування, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. При цьому, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Як визначено в ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч.2 ст. 170 КПК України; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання начальника СВ Сокирянського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно ОСОБА_6 слідчий суддя дотримався вимог, передбачених ст.ст.170, 172, 173 КПК України, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно ОСОБА_6 , оскільки в клопотанні не вказано обставин, які б могли свідчити про те, що власник майна може вчинити дії, передбачені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, по відношенню до вилученого під час обшуку майна, а також не зазначено доказів наявності вказаних ризиків.

З даними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Крім того, вірною на думку колегії суддів, є вказівка слідчого судді районного суду про те, що ні слідчим, ні прокурором не надано до суду будь-яких достовірних даних або доказів зберігання ОСОБА_6 вилученого у нього під час обшуку дизельного палива з метою збуту, а також безпосередньо його збуту іншим особам.

На думку колегії суддів доводи, викладені в клопотанні слідчого та апеляційній скарзі прокурора, про законність вилучення рідини, схожою на дизельне паливо та обладнання на підставі ухвали судді про надання дозволу на проведення обшуку є необґрунтованими, оскільки на момент проведення обшуку 27.05.2020 року в складському приміщенні по АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_6 , відомості щодо кримінального правопорушення за ч.1 ст. 204 КК України не були внесені до ЄРДР.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на час звернення слідчого з клопотанням про арешт майна ОСОБА_6 , жодній особі не було оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень по даному кримінальному провадженню.

Більше того, власник майна ОСОБА_6 в суді 1 інстанції надав копії документів, які свідчать про те, що він має у власності та у користуванні 5 тракторів, а також мікроавтобус, які він використовує для ведення сільського господарства, а вилучене дизельне пальне він використовує для заправки даної сільськогосподарської техніки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна ОСОБА_6 прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування та постановлення нової ухвали про задоволення клопотання слідчого - відсутні, оскільки слідчим та прокурором не доведено необхідності накладення арешту на вказане в клопотанні майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, на підставі чого апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170,173, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29 травня 2020 року - без зміни.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:

________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3