ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №532/308/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/3557/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , щодо продовження строків тримання під вартою,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , строком на 60 днів до 13 години 30 хвилин 22 грудня 2019 року.

Судове рішення мотивоване тим, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, а саме запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні.

Крім того суд вказав, що злочини які інкримінуються обвинуваченому мають тяжкі наслідки, пов`язані із позбавленням життя двох публічних осіб та мають підвищену суспільну небезпеку.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Зазначає, що не погоджується з рішенням суду, вважає його необґрунтованим.

Вказує, що докази на підтвердження обґрунтованості обвинувачення прокурором не надані. Ризики жодним чином не підтверджені, а лише формально вказані в оскаржуваній ухвалі.

Також наголошує, що має міцні сімейні зв`язки, має місце проживання, дружину та малолітню доньку.

Повідомляє, що суд продовжує строки тримання під вартою, внаслідок чого обвинувачений вже 5 років перебуває під вартою.

Посилається на практику ЄСПЛ з приводу тримання під вартою осіб.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Із клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою вбачається, що зібрані під час досудового розслідування докази обґрунтовують підозру ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжких злочинів, а саме за ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 377, ч.2 ст. 27 п.п.6, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або у виді довічного позбавлення волі.

При цьому, колегія суддів ґрунтується на принципі презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_8 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно до матеріалів провадження, злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 а саме ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 377, ч.2 ст. 27 п.п.6, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України відносяться до злочинів проти правосуддя та проти життя та здоров`я особи.

Такі злочини є надзвичайно небезпечними, адже людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Більш того злочини проти правосуддя спрямовані проти інтересів державної влади та посягають на встановлену законом діяльність суду і органів, що забезпечують цю діяльність, сприяють розв`язанню завдань і досягнення цілей правосуддя та характеризуються високою суспільною небезпекою, оскільки завжди вчиняються умисно і можуть завдати шкоди не тільки правосуддю, але і гарантованим конституцією правам і свободам громадян.

Також належить врахувати що ОСОБА_8 інкримінується роль виконавця умисного заподіяння судді тілесних ушкоджень у зв`язку із діяльністю останнього вчиненого за попередньою змовою групою осіб та умисного вбивства, вчиненого на замовлення групою осіб, з корисливих мотивів, в результаті чого загинуло дві особи, суддя районного суду та міський голова міста Кременчук.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурор повідомляв, що обвинувачений ОСОБА_9 заявляв в суді про здійснення зі сторони інших обвинувачених тиску на нього. Також ОСОБА_9 стверджував, про існування небезпеки з боку інших обвинувачених його життю та здоров`ю.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що до ОСОБА_9 застосовувалися заходи безпеки, чого не заперечував захисник обвинуваченого ОСОБА_7 .

Такі відомості, поряд з іншими в своїй сукупності, на думку колегії суддів, дають підстави вважати що ризик незаконного впливу зі сторони ОСОБА_8 на ОСОБА_9 існує поза розумним сумнівом.

Крім того, на думку колегії суддів, існує ризик впливу на свідків з боку обвинуваченого, оскільки свідки у справі допитані судом першої інстанції лише по одному епізоду, що свідчить про те що з метою отримати покази свідків на свою користь, обвинувачений може вдатися до дій пов`язаних з тиском на них.

Доводи обвинуваченого та його захисника про наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, дружини, малолітньої дитини, на думку колегії суддів, не зменшують вагомість підстав для тримання обвинуваченого під вартою.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 ,, та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , щодо продовження строків тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -