справа № 156/328/20
Номер провадження: 1-кп/156/65/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року смт. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Іваничі кримінальне провадження № 0000064 від 01 березня 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Завишень Сокальського району Львівської області, місце проживання АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, освіта середня спеціальна, учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 263 КК України , -

В С Т А Н О В И В :
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , у серпні 2019 року, перебуваючи у с. Войславичі Сокальського району Львівської області під час копання городу, відшукав штик-ніж, який згідно висновку експерта № 60 від 06.03.2020 року належить до клинкової холодної зброї, і є багнетом 7,92-мм магазинного карабіну системи Маузера, зразка 1898/1935 рр. К-98К (Німеччина). Вказаний багнет ОСОБА_4 , з метою подальшого носіння, без передбаченого законом дозволу, незаконно перемістив за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав його для власного користування. В подальшому, 1 березня 2020 року, близько 8 год., ОСОБА_4 , з метою подальшого збуту вказаного багнета, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, своїм власним автомобілем марки «Опель» моделі «Астра», д.н.з. НОМЕР_1 , незаконно перемістив його на територію стоянки готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: с. Литовеж, вул. Львівська, 25, Іваничівського району, чим порушив вимоги ст. 178 Цивільного кодексу України, п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992, пп. 2, 3, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року , та вчинив незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, після чого в ході огляду місця події від 01.03.2020 року багнет вилучено працівниками поліції.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, як незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.
Крім того, у лютому 2020 року, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою збуту вказаного багнета, який згідно висновку експерта №60 від 06.03.2020 року належить до клинкової холодної зброї, і є багнетом 7,92-мм магазинного карабіну системи Маузера, зразка 1898/1935 рр. К-98К (Німеччина), розмістив в мережі Інтернет на сайті «OLX» оголошення про продаж останнього. Заздалегідь домовившись про продаж з покупцем багнета про місце, час зустрічі та його ціну, 01.03.2020 року близько 08 год., на власному автомобілі марки «Опель» моделі «Астра», д.н.з. НОМЕР_1 , перемістив його на територію стоянки готельно-ресторанного комплексу «Три Бобри», що розташований за адресою: с. Литовеж, вул. Львівська, 25, Іваничівського району, де діючи умисно, намагаючись збути вказаний багнет, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені (виявлені) працівниками поліції. Після чого в ході огляду місця події від 01.03.2020 року даний багнет вилучено.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 263 КК України, як закінчений замах на збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
26 березня 2020 року між начальником Іваничівського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури у Волинській області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000064 та ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 263 та ч. 2 ст. 263 КК України в повному обсязі.
Також вказаною угодою сторони погодили покарання відносно ОСОБА_4
-за ч.2 ст.15 ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
- за ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
- на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, про визнання винуватості суд виходив з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Судом з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 26 березня 2020 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Процесуальні витрати за проведену експертизу в сумі 942,06 грн. слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.
Щодо застосування спеціальної конфіскації на майно, яке було предметом злочину, про що було зазначено прокурором, суд приходить до висновку про можливість такого застосування, виходячи із наступного.
Відповідно до ст.96-1КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.
Санкцією ч. 2 ст.263КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі, отже за цим злочином можливо застосувати спеціальну конфіскацію.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.
Згідно постанови слідчого від 01 березня 2020 року визнано речовим доказом металевий предмет зовні схожий на ніж в металевому чохлі, а тому суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію до вказаного предмету, що знаходяться на зберіганні у черговій службі Іваничівського ВП ГУНП у Волинській області.
Речові докази, а саме, скріншоти (знімки екрана) у кількості 6 одиниць на 3 аркушах паперу - залишити при матеріалах кримінального провадження, мобільний телефон марки «Iphonе» моделі «7plus» з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 26 березня 2020 року між прокурором у кримінальному провадженні начальником Іваничівського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури у Волинській області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 263 КК України та призначити покарання
- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
- за ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати за проведену експертизу в сумі 942,06 грн.
Скріншоти (знімки екрана) у кількості 6 одиниць на 3 аркушах паперу - залишити при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки «Iphonе» моделі «7plus» з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_4 .
До речового доказу металевого предмету зовні схожого на ніж в металевому чохлі застосувати спеціальну конфіскацію відповідно до ст. 96-1КК України та ст. 96-2 КК України.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити підозрюваному та прокурору.

Суддя ОСОБА_1