Ухвала
Іменем України
30 березня 2020р.

м. Київ
Справа № 201/6621/13-к
Провадження № 51-1582 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2016 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року,

встановив:

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2016 року ОСОБА_4 засуджено: за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції ЗУ №3207/VI від 07 квітня 2011 року) до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права займати посади в органах державної влади на строк 3 роки, із штрафом у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади в органах державної влади на строк 3 роки та штрафом у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., при цьому додаткове покарання у виді штрафу постановлено виконувати самостійно відповідно до ч. 4 ст. 72 КК України.

Відповідно до ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_4 спеціального звання «старший лейтенант міліції».

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , судові рішення щодо яких не оскаржуються.

Зараховано ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року зазначений вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінено.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного судом покарання: за ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції ЗУ від 21 липня 2011 року) у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права займати посади в органах державної влади строком на 3 роки, зі штрафом в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн; за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі, у зв`язку із закінченням строків давності.

Виключено у зв`язку з цим з вироку посилання на призначення покарання ОСОБА_4 із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України та на застосування ч. 4 ст. 72 КК України.

Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням, на підставі ст. 54 КК України, спеціального звання «старший лейтенант міліції».

Зараховано ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

В іншій частині вирок залишено без змін.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам ст. 427 КПК України.
Підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення або відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись ч. 1 ст. 428, ст. 441 КПК України, Суд

постановив:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2016 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3