Справа № 173/3097/19
Номер провадження1-кп/173/52/2020
В И Р О К
іменем України

03 лютого 2020 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження № 0000613 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений, ОСОБА_4 , відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2011 року (справа № 2-1080/2011) та виконавчого листа № 2-1080/2011, виданого 01.12.2011 на його підставі, зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_5 , на утримання сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23 серпня 2011 року.

У той же час, ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на злісне ухилення від сплати аліментів, достовірно знаючи про факт стягнення з нього аліментних зобов`язань, будучи працездатним, протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування та інших поважних причин для несплати встановлених рішенням суду аліментів не мав та усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх подальшого настання, за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року включно та з червня 2019 року по листопад 2019 року включно, призначені йому аліменти згідно вказаного рішення суду не виплачував, іншої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надавав, на попередження державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області про необхідність погашення заборгованості, відповідальності за ухилення від сплати аліментів, не реагував. Разом з тим, протягом вищевказаного періоду часу працював без оформлення трудових відносин та за що отримував заробітну плату, і тим самим злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини.

У результаті вищевказаного тривалого ухилення від виконання покладених : судом обов`язків з боку ОСОБА_4 , згідно довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданою Верхньодніпровським РВ ДВС ВРУЮ у Дніпропетровській області, по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 утворилася заборгованість за період часу з жовтня 2018 року по травень 2019 року включно та з червня 2019 року по листопад 2019 року включно в сумі 29 239 гривень 75 копійок, що в свою чергу сукупно перевищує суму виплат відповідних платежів за три місяці.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює та суду пояснив, що дійсно при вказаних обставинах він не сплачував аліменти на утримання сина у період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року та з червня 2019 року по листопад 2019 року, причину не виплати аліментів суду пояснити не міг. У скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснила, що дійсно при вказаних обставинах ОСОБА_4 не сплачував аліменти на утримання сина. За вказаний період іншої будь-якої матеріальної допомоги не надавав. Вважає за необхідним призначити обвинуваченому суворе покарання.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного в мотивувальній частині вироку злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується посередньо, скоєний ним злочин відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого та встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити покарання у вигляді громадських робіт, яке, на думку суду, буде справедливим та достатнім для досягнення мети покарання.

Питання про відшкодування матеріальної шкоди потерпілій, судом не обговорювалось, оскільки згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2011 року обвинувачений вже зобов`язаний до сплати аліментів та виконавчий лист по примусовому стягненню аліментів на утримання дитини вже знаходиться на виконанні у виконавчій службі.

Що стосується питання обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, суд виходить з того, що сторона обвинувачення, клопотання про застосування запобіжного заходу не заявляла, обвинувачений постійно з`являвся в судові засідання, призначене покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, а тому обрання запобіжного заходу вважає недоцільним.

Витрати на залучення експертів під час досудового розслідування відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирається.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1