ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 - представника потерпілого ОСОБА_9 кримінальне провадження № 0000243 від 10.05.2019 року за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , поданих на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Київ, мешканець АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючий, неодружений, невійськовозобов`язаний, раніше не судимий, визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 визначено обчислювати з моменту фактичного його затримання та взяття під варту.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 300 000 (триста тисяч) грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Вирішено питання про речові докази по справі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 2198, 14 грн.

Скасовано арешт, накладений на транспортний засіб марки «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду

Провадження №11кп/822/58/20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Категорія ст.286 ч.2 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_11
м. Чернівців від 11.05.2019 р.

До набрання вироку законної сили, обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави - залишено без змін.

Після набрання вироком законної сили внесену заставу в сумі 140 000 (сто сорок тисяч) грн. на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Чернівців вирішено повернути заставодавцю ОСОБА_7 .

Згідно вироку районного суду ОСОБА_6 10.05.2019 приблизно о 03 годині 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Renault-Laguna», н. з. НОМЕР_1 Республіки Польща, рухався поза межами населених пунктів по автодорозі «Т26-02» сполученням «Чернівці - Заставна», зі сторони м. Чернівці в напрямок м. Заставна, на ділянці дороги, де встановлено дорожній знак 3.29 ПДР «Обмеження максимальної швидкості - 40 км/год.», в темну пору доби, із включеним ближнім світлом фар, на швидкості більше 93 км/год., що перевищує допустиму. Проїжджаючи 13 км + 250 м. вказаної автодороги, обвинувачений ОСОБА_6 неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у виборі безпечної швидкості руху, безпідставно змінив напрямок руху праворуч на узбіччя, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобілем. При цьому, перетнувши дві смуги руху виїхав за межі проїжджої частини дороги ліворуч, де допустив перекидання транспортного засобу в кювет.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «Renault-Laguna», ОСОБА_12 , у відповідності до висновку СМЕ № 324 від 05.06.2019 року спричинено смерть, яка настала від розриву атланто-окципітального з`єднання з ушкодженням довгастого мозку.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог дорожнього знаку 3.29 розділу 33 та пунктів 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1, 12.2 та 12.9 (б), встановлених Правилами дорожнього руху України.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху України, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_12 , чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 ч.2 КК України.
На вказаний вирок суду І інстанції адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких просили вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області в частині призначення покарання ОСОБА_6 - змінити та призначити останньому покарання за ч.2 ст.286 Кк України у виді 3-х років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки і застосувати вимоги ст.75 КК України, якою звільнити його від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 (два) роки.

Так, в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , зазначав, що вказаний вирок районного суду є незаконним внаслідок його суворості, оскільки не відповідає тяжкості призначеного покарання та особі обвинуваченого.

При цьому апелянт посилався на те, що за час проведення досудового слідства, ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому ним злочині.

Крім цього, зазначав, що останній є раніше не судимим, за місцем проживання характеризується задовільно, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю, на обліку у психлікарні не перебуває. Також вказував, що потерпілий і він за життя були друзями і смерть його товариша є нестерпним для нього.

Посилався і на те, що після скоєння ним ДТП, а саме під час розгляду справи судом, ОСОБА_6 втратив батька, який помер від серцевого нападу, мати його залишилась сама, а обвинувачений також відчуває свою провину в смерті батька.

Звертав увагу і на те, що судом першої інстанції було прийнято рішення щодо задоволення цивільного позову та стягнення на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 300 000 грн. Станом на 18.12.2019 року ОСОБА_6 сплатив останньому 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а позбавлення волі ускладнить сплату ним всієї визначеної суми моральної шкоди в найближчий час. При цьому вказував, що долучені до апеляційної скарги копії документів не були подані та досліджені судом першої інстанції, оскільки їх ще не було на час розгляду справи судом першої інстанції.

Крім цього, апеляційну скаргу аналогічного змісту також було подано і потерпілим ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 і діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які повністю підтримали подану апеляцію та просили її задовольнити, а також адвоката ОСОБА_8 - представника потерпілого ОСОБА_9 , який також повністю підтримав апеляційну скаргу останнього та просив її задовольнити, думку прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій у поданих апеляційних скаргах, не оспорюється.
Справу судом першої інстанції розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2013 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимоги кримінального закону й зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання, судом повинні враховуватись ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст. ст. 66, 67 КК України.
Так, аналізуючи вирок районного суду в частині призначення покарання за ч.2 ст. 286 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого кримінального правопорушення та вчиненого з необережності, що спричинило смерть людини, а також особу обвинуваченого.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до ст.66 КК України вірно відніс його щире каяття, що проявилося в його ставленні до вчиненого кримінального правопорушення, а також активне сприяння розкриттю злочину, що проявилося у наданні органу досудового розслідування об`єктивних даних необхідних для повного та всебічного проведення досудового розслідування.
Крім того, до обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 районний суд у відповідності до вимог ст. 67 КК України вірно відніс керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
При винесенні рішення районним судом також була врахована і посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 , який після скоєння дорожньо-транспортної пригоди не залишав її місця, не переховувався від органів досудового розслідування, а також характеристику особи винного, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки, раніше не судимий та ту обставину, що обвинувачений не має сім`ї, проживає з матір`ю.
Разом з цим, колегія суддів вважає, що при призначені покарання останньому районним судом не в повній мірі було враховано позицію потерпілого ОСОБА_9 , який при розгляді справи в суді будь-яких претензій морального характеру до обвинуваченого немає. На даний час, а саме станом на 18.12.2019 року, ОСОБА_6 сплатив останньому 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, що підтверджується копією розписки, долученої до матеріалів кримінального провадження. Крім цього, у поданій апеляційній скарзі, а також при розгляді справи в суді апеляційної інстанції потерпілий просив вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20.11.2019 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення йому покарання за ч.2 ст. 286 КК України змінити і застосувати до нього вимоги ст.75 КК України, якою звільнити його від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 (два) роки.

При цьому колегія суддів також враховує і те, що ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_6 у житті були друзями і його причетність до втрати товариша у молодому віці є болісним для нього.

Крім цього, як вбачається із наданих матеріалів справи, що після скоєння обвинуваченим ДТП, а саме під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_6 втратив батька, який помер від серцевого нападу. Вказане підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 374 та довідкою про причину його смерті.

Отже, враховуючи в сукупності обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, з урахуванням його особи та інші обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення останнього без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків і застосування до нього вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ч.3 ст. 75 КК України встановлення у вироку іспитового строку є невід`ємною ознакою звільнення від відбування покарання з випробуванням. За своїм змістом іспитовий строк - це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за поведінкою засудженого, а сам він під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування.

Саме таке покарання, на погляд колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, вирок районного суду в цій частині підлягає зміні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407,408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_9 - задовольнити.
Вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2019 року щодо ОСОБА_6 визнаного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - змінити.

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два)роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу обрану ОСОБА_6 у вигляді застави в сумі 140 000 (сто сорок тисяч ) грн. - скасувати.
Гроші в сумі 140 000 (сто сорок тисяч ) грн. - повернути заставодавцю ОСОБА_7 .

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий [підпис] ОСОБА_11

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3
Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького
апеляційного суду ______________________ ОСОБА_11
(підпис)

ОСОБА_13