Провадження № 274/116/20
В И Р О К Провадження № 1-кп/0274/3/20
І м е н е м У к р а ї н и
24.03.2020 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/116/20 за обвинуваченням
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, зі слів маючого на утриманні малолітню дитину 21.10.13, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , зі слів проживаючого до засудження в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 29.05.14 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 186 ч. 1, 186 ч. 2, 70, 75, 76 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; 2) 03.06.15 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 186 ч. 2, 71 ч. 1 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 16.07.15 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 186 ч. 2, 70 ч. 4, 71 КК України на 5 років 8 місяців позбавлення волі, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.07.18 невідбуту частину покарання замінено на 2 роки 8 місяців 14 днів обмеження волі,
за ч. 2 ст. 345 КК України,
секретаря судового засідання . . . . . . . ОСОБА_3
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4
потерпілого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5
захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6
обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,
Потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_2 уклали угоду про примирення, відповідно до якої та оголошеного прокурором обвинувального акта згідно з вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2015 року ОСОБА_2 засуджено до покарання у вигляді 5 років 8 місяців позбавлення волі. Відповідно 09 серпня 2018 року ОСОБА_2 прибув до державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)», надалі за текстом ДУ «БВЦ (№108)», яка розташована за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2, для відбування покарання за вказаним вироком суду.
При цьому 09 серпня 2018 року засуджений ОСОБА_2 під розпис був ознайомлений з режимом утримання та попереджений про кримінальну відповідальність за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 390, 391, 392, 393, 345 КК України.
Натомість, 14 листопада 2019 року близько 18 год. 00 хв. засуджений ОСОБА_2 , перебуваючи на контрагентському об`єкті ДУ «БВЦ (№108)» ПрАТ «БУДМАТЕРІАЛИ», який розташований в м. Вінниця, вжив алкогольні напої, чим порушив встановлені правила відбування покарання. У той же день з метою документування вказаного факту засудженого ОСОБА_2 працівниками ДУ «БВЦ (№108)» для освідування на стан алкогольного сп`яніння близько 21 год. 50 хв. доставлено до травмпункту КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради, яка розташована за адресою: м. Бердичів, вул. Здоров`я, 1.
14 листопада 2019 року о 21 год. 50 хв., перебуваючи в приміщенні вказаного травмпункту у супроводі працівників ДУ «БВЦ (№108)» молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ОСОБА_7 , оперуповноважених оперативної групи ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , у засудженого ОСОБА_2 з метою уникнення від освідування на стан сп`яніння та подальшого притягнення до відповідальності за дане порушення, виник злочинний умисел направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу - оперуповноваженому оперативної групи ДУ «БВЦ (№108)» ОСОБА_5 , який на той момент знаходився при виконанні своїх службових обов`язків.
Реалізуючи свій злочинний умисел, у той же час та місці ОСОБА_2 умисно наніс один удар лобною частиною своєї голови у ліву ділянку обличчя ОСОБА_5 , в результаті чого спричинив йому легкі тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу у лівій виличній ділянці.
Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , передбачена ч. 2 ст. 345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконання цим працівником своїх службових обов`язків.
24 березня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, згідно з якою сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 345 КК України та узгоджують вид і форму покарання ОСОБА_2 - 1 рік 6 місяців обмеження волі.
Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні приватного обвинувачення. Згідно з ч.ч. 2-3 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України, є злочином середньої тяжкості, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 3 ст. 469 КПК України.
Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_2 про підозру (12.12.19) і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Сторонами дотримано вимоги положень ст. 471 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено анкетні дані і статус сторін, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 345 КК України), істотні для кримінального провадження обставини, визначено розмір шкоди, завданої ОСОБА_2 . ОСОБА_5 , зазначено, що матеріальну та моральну шкоду потерпілому обвинувачений відшкодував повністю, зазначено узгоджене покарання та згоду сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, в тому числі правова кваліфікація злочину, скоєного ОСОБА_2 не є більш тяжкою, ніж це передбачено у ч. 3 ст. 469 КПК України.
Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Підстав вважати, що укладення угоди про примирення не було добровільним, або сторони не примирились у суду немає.
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, просять затвердити угоду про примирення, потерпілий вказав, що будь-яких претензій до ОСОБА_2 на даний час не має, шкода йому відшкодована.
Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.
Для визнання винуватості ОСОБА_2 наявні фактичні підстави.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Остаточне покарання обвинуваченому відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України суд призначає за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2015 року.
Потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_2 , захисник, прокурор висловили одностайну думку про затвердження угоди про примирення. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у підозрі, відповідають дійсності.
Цивільний позов у провадженні не подано.
Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Підстав для зміни чи скасування обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи особу обвинуваченого, суспільну небезпеку дій, скоєних обвинуваченим, пов`язаних із заподіянням у стані алкогольного сп`яніння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, приймаючи до уваги призначене покарання, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись статтями 373, 374, 469, 471, 474-475 КПК України, суд
Затвердити угоду про примирення від 24 березня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_5 , прийнявши рішення про винуватість ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначивши йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_2 суд призначає за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2015 року з врахуванням ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2018 року, та призначає ОСОБА_2 до відбуття 01 (один) рік 11 (одинадцять) місяців обмеження волі.
Початок строку відбуття призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_2 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_2 залишити попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.
Зарахувати ОСОБА_2 у строк покарання у виді обмеження волі строк попереднього ув`язнення з 23.12.19 і до прибуття у виправний центр для відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. від 18.05.17) з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення та часу слідування під вартою відповідає два дні обмеження волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, а потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 6, 7 ст. 474 КПК України.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1