Справа №575/205/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/552/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали провадження № 575/205/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Великописарівського районного суду Сумської області від 23 березня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Великописарівського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 27.01.2020 за №0000020 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В підготовчому судовому засіданні з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 звернувся прокурор у кримінальному проваджені ОСОБА_7 , яке мотивував тим, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 встановлений ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 29.01.2020 закінчується 26.03.2019, розгляд матеріалів кримінального провадження не завершений, ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не відпали, а більш м`який запобіжний захід, враховуючи характеризуючі особу дані, не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків.

Ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 23 березня 2020 року клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 21 травня 2020 року включно.

Обвинувачений ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В поданій апеляційній скарзі порушує питання про застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

За змістом доводів апеляційної скарги посилається на те, що прокурором не було доведено існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України. В підтвердження цього вказує на те, що не має на меті уникати кримінальної відповідальності, переховуватися від суду чи незаконно впливати на свідків, потерпілого у даному кримінального провадження від дій якого, за твердженнями апелянта, він захищався. Звертає увагу також на те, що хоча і не офіційно, але працює, за місцем проживання характеризується позитивно, а тому підстави вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність, на думку обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутні.

До початку апеляційного розгляду від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 надійшли заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , який вважав оскаржувану ухвалу суду законною та обгрунтованою та просив залишити його апеляційну скаргу без задоволення.

Приймаючи до уваги те, що учасники процесу, в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали та їх явка не є обов`язковою, колегія суддів вважає за необхідне провести апеляційний розгляд без участі учасників судового провадження та без фіксації судового засідання технічними засобами, що узгоджується з ч.4 ст.107 та ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Цією ж нормою на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких, приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 .

Доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, на думку колегії суддів є необгрунтованими.

Так, однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч.1 ст.178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Разом з тим, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 вже висунуто обвинувачення, не підлягають окремому вирішенню питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а суд повинен зважити на характер, тяжкість і наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та оцінити ризики, якщо прокурор доведе їх існування.

При цьому, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд першої інстанції визнав такими, що не зменшилися від часу прийняття рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики того, що ОСОБА_6 може вчинити спроби переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого покарання, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в триманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками.

На переконання колегії суддів, матеріали провадження містять дані, які доводять існування зазначених ризиків, зокрема з огляду на те, що ОСОБА_6 є особою, судимість якого в порядку ст.89 КК України є не погашеною, не працював, тобто не мав постійного джерела доходу, стійкі соціальні зв`язки за місцем проживання відсутні, тому достатньо вмотивованим є висновок суду щодо необхідності тримання обвинуваченого під вартою, щоб завадити цьому.

Дослідивши належним чином матеріали провадження, дані, які характеризують особу обвинуваченого та інші, передбачені ч.1 ст.178 КПК України обставини, суд навів мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Тому підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.

Доводи ОСОБА_6 про те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, і хоча не офіційно, але працює, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними доказами.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Істотні порушення процесуального закону, які б потягли безумовне скасування судового рішення, не встановлено.

Таким чином, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене відповідно до норм процесуального закону, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження обвинуваченого, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим, приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Великописарівського районного суду Сумської області від 23 березня 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4