Справа № 308/1921/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , володільця майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000278 від 24.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 192 ч. 1 КК України, погоджене прокурором про арешт тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000278 від 24.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 192 ч. 1 КК України, погоджене прокурором про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання мотивовано тим, що як встановлено досудовим розслідуванням 23.01.2020 року в ЧЧ Ужгородського ВП через секретаріат надійшла заява ОСОБА_5 про те, що громадянин України ОСОБА_6 , 1997 року народження, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , номер мобільного тел.: НОМЕР_1 - шляхом обману та зловживання довірою заволодів ввіреним під відповідальність заявника майном, а саме - мобільним телефоном MT542FS/A iPhone Xs Max, Silver, 256GB, IMEI НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 вартістю 27024,00 (Двадцять сім тисяч двадцять чотири) гривень, під час огляду даного телефону на відділенні Нової Пошти с.Оноківці (ст. Доманинці), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та являється об`єктом здійснення комерційної діяльності, заявником як ФОП ОСОБА_5 , в т.ч. на підставі договору надання послуг № У-215 від 01.01.2017 року, Замовником яких виступає ТОВ Нова Пошта.

24.01.2020 року відомості про вказану подію, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000278, з правовою кваліфікацією правопорушення за ст. 192 ч. 1 КК України.

24.02.2020 року в Ужгородський ВП ГУНП було запрошено громадянина ОСОБА_3 , у володінні якого знаходився мобільний телефон MT542FS/A iPhone Xs Max, Silver, 256GB, IMEI НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , який він видав та пояснив що даний телефон він придбав 20.01.2020 року, знайшовши оголошення про його продажу в Інтернеті.

Виданий громадянином ОСОБА_3 мобільний телефон MT542FS/A iPhone Xs Max, Silver, 256GB, IMEI НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 було вилучено та упаковано в спецпакет НПУ № EXP 0260510.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучений під час проведення огляду мобільний телефон MT542FS/A iPhone Xs Max, Silver, 256GB, IMEI НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 відноситься до тимчасово вилученого майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з метою встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні, а також враховуючи, що вищевказаний мобільний телефон, має значення речового доказу, визнаний речовим доказом, оскільки є безпосереднім предметом кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженні, по якому на даний час жодній особі не повідомлено про підозру, а тому не доведено і не спростовано причетність до вказаного кримінального правопорушення і самої особи у якої вказаний телефон перебував у володінні на момент вилучення, і тому мобільний телефон MT542FS/A iPhone Xs Max, Silver, 256GB, IMEI НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 може бути використаний як доказ, при вирішенні питання про притягнення до кримінальної відповідальності особи вина якої буде доведена в хорді досудового розслідування, що потребує з даного моменту вилучення телефону більш тривалого часу, на період якого є необхідність в збереженні речового доказу шляхом накладення на нього арешту, керуючись ст. ст.100, 131-132, ч. 2 ст. 167, ст. ст. 170-171, 234, 236, 237 КПК України, слідчий просить: накласти арешт на мобільний телефон MT542FS/A iPhone Xs Max, Silver, 256GB, IMEI НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , який згідно товаротранспортної накладної №2885, на момент незаконного ним заволодіння був ввірений ТОВ «Нова пошта», відправником якого є ТзОВ`Цетехно» м. Одеса, одержувачем є ОСОБА_7 .

Слідчий в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином подав рапорт в якому просив проводити розгляд за його відсутності.

Власник майна в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

В судове засідання зявився володілець майна ОСОБА_3 , який просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотанні слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, згідно протоколу огляду місця події від 24.02.2020 р. в ході огляду місця події було вилучено iPhone Xs Max, Silver, 256GB, IMEI НОМЕР_2 . Згідно постанови слідчого від 24.02.2020 року, вказаний телефон визнано речовим доказом.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

Слідчий суддя вважає, доведеним, що мобільний телефон, міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження та є предметом, що було об`єктом кримінально протиправних дій.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя переконаний, що слідчий довів необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчим в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000278 від 24.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 192 ч. 1 КК України, погоджене прокурором про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон MT542FS/A iPhone Xs Max, Silver, 256GB, IMEI НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , який згідно товаротранспортної накладної №2885, на момент незаконного ним заволодіння був ввірений ТОВ «Нова пошта», відправником якого є ТзОВ «Цетехно» м. Одеса, одержувачем є ОСОБА_7 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1