ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0004969 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , учасника бойових дій, військовослужбовця за контрактом в/ч НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

встановив:

У кримінальних провадженнях №0004477 за ч. 1,2 ст. 190 КК України та №0004696 за ч. 1 ст. 190 КК України обвинувальні акти відносно ОСОБА_5 направлено для розгляду до суду, згідно яких раніше вчиняв умисні злочини проти власності.

Разом з тим, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та вчинив новий злочин проти власності за наступних обставин.

20.07.2018 близько 10 год. ОСОБА_5 перебував неподалік будинку № 15 по проспекту Миру у м. Житомирі разом із раніше йому знайомою ОСОБА_4 , у якої при собі знаходився мобільний телефон марки «Ірhоnе» моделі «58». В цей час та місці, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний намір, 20.07.2018 близько 10 год. ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік будинку № 15 по проспекту Миру у м. Житомирі, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, повторно, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок потерпілої, безоплатно, шляхом зловживання довірою, під приводом ремонту взяв у потерпілої ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Ірhоnе» моделі «58», вартістю 5 000 грн. не маючи наміру повертати їй вказаний телефон.

Після того, як ОСОБА_5 , заволодів мобільним телефоном марки «Ірhоnе» моделі «58» шляхом зловживання довірою, він розпорядився зазначеним телефоном на власний розсуд, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_4 на суму 5 000 грн.

Своїми умисними діями, які виразилися в заволодіниі чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України до суду разом із обвинувальним актом надійшла угода про примирення від 15.03.2019 року, укладена у м. Житомирі між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину. Обвинувачений та потерпілий погодилися на призначення узгодженого покарання, отримали роз`яснення наслідків укладення та затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.

Згідно угоди, сторони, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 а саме: щирого каяття, активного сприяння в розкритті злочину, добровільного відшкодування завданих збитків, відсутності обставин, які обтяжують покарання, погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді штрафу у сумі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений показав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.ст. 473, 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснені судом в ході судового засідання. Крім цього, обвинувачений повністю визнав свою вину, кваліфікацію злочину і те, що злочин вчинено ним повторно та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначив, що угоду про визнання винуватості було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпіла просила затвердити угоду про примирення, зазначила, що угоду було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди.

Перевіривши угоду, судом встановлено, що вона відповідає вимогам ст. 471 КПК України, при її укладенні дотримано вимоги ч. 6 ст. 474 КПК України, обвинувачений може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, а отже може бути затверджена судом з одночасним ухваленням вироку.
За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 314, 373 - 375, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 15.03.2019 року у м. Житомирі між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України і призначити покарання у виді штрафу у сумі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 ( одна тисяча сімсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1