Справа № 592/738/20
Провадження № 1-кп/592/369/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду міста Суми кримінальне провадження № 0001853, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 з професійно технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1. 21.11.2014 вироком Сумського районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 315, ч. 2 ст. 317, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;

2. 26.06.2015 вироком Сумського районного суду Сумської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців (покарання відбуте повністю),

у вчиненні злочину, передбаченого статтею 391 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення та стаття Кримінального кодексу України, яка передбачає кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачувалася особа.
Під час відбуття покарання в Державній установі «Сумська виправна колонія (№116)» Міністерства юстиції України м. Суми Сумської області вул. Роменська з 17.10.2015 за вироком Сумського районного суду Сумської області від 26.06.2015 ОСОБА_3 вчинив 27 порушень режиму відбування покарання, за що 1 раз переводився до приміщення камерного типу (ПКТ), 5 раз поміщався в ДІЗО, 17 раз до нього застосовано стягнення у виді суворої догана, 4 рази застосовано стягнення у виді догани та продовжував порушувати порядок відбування покарання.

12.03.2019 перебуваючи в Сумській виправній колонії № 116, ОСОБА_3 допустив грубе порушення вимог п. 3 ст. 107 КВК України, п. 2, 3 Розділу II ПВР та п. 1 Розділу IV ПВР, за що на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.04.2019 був переведений до приміщення камерного типу (ПКТ) строком на 1 місяць. Проте, ОСОБА_3 відповідних висновків не зробив, не проявляв намірів до самокерованості та соціально-правомірної поведінки, чим негативно впливав на інших засуджених та продовжував порушувати режим відбування покарання.

Так, 26.05.2019 близько 18 год. 20 хв., засуджений ОСОБА_3 , перебуваючи в службовому кабінеті начальника Сумської виправної колонії №116 у порушення вимог п. 2 Розділу II ПВР та п. 3 ст. 107 КВК України відмовився виконувати законну вимогу начальника установи підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 - переїхати з відділення соціально-психологічної служби (СПС) № 4 для подальшого проживання до відділення СПС № 5, мотивуючи свою відмову тим, що він не зможе проживати у відділенні СПС № 5 з особистих міркувань. Рішенням дисциплінарної комісії 28.05.2019 (протокол № 43 від 28.05.2019) до засудженого ОСОБА_3 застосовано захід стягнення сувора догана.

03.06.2019 о 14 год. 15 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в розташуванні приміщення дисциплінарного ізолятора (ДІЗО) Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)», будучи зобов`язаним приступити до чергування, згідно затвердженого 01.06.2019 начальником установи графіку 2-х годинного відпрацювання засуджених відділення СПС №4 згідно вимог ч. 5 ст. 118 КВК України на червень 2019 року, в робочий час, будучи здоровим, взутим, маючи достатнє харчове забезпечення та забезпеченим інвентарем, без поважних причин в категоричній формі відмовився приступити до прибирання загального коридору приміщення ДІЗО (підмести та помити підлогу) і не приступив до роботи протягом дня. На неодноразову законну вимогу виконувача обов`язків начальника відділення СПС № 4 майора внутрішньої служби ОСОБА_7 приступити до роботи відповів відмовою в зухвалій, демонстративній формі, чим злісно (відкрито) не виконав законної вимоги представника адміністрації установи, за що 12.06.2019 (протокол №46 від 12.06.2019) начальником колонії застосовано захід стягнення - сувора догана.

При цьому, ОСОБА_3 роз`яснені вимоги ст. 107, 118 КВК України та кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України, у разі не виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань.

13.06.2019 о 10 год. 40 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні камерного типу Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)», будучи зобов`язаним приступити до чергування, згідно затвердженого 01.06.2019 начальником установи графіку 2-х годинного відпрацювання засуджених відділення СПС № 4 згідно вимог ч. 5 ст. 118 КВК України на червень 2019 року, в робочий час, будучи здоровим, взутим, маючи достатнє харчове забезпечення та забезпеченим інвентарем, без поважних причин в категоричній формі відмовився приступити до робіт з благоустрою території колонії - зробити прибирання сходинкового маршу в розташуванні СПС №4, де він проживає (підмести підлогу) і не приступив до роботи протягом дня. На неодноразову законну вимогу виконувача обов`язків начальника відділення СПС №4 майора внутрішньої служби ОСОБА_7 приступити до роботи відповів відмовою в зухвалій, демонстративній формі, чим злісно (відкрито) не виконав законної вимоги представника адміністрації установи, за що 22.06.2019 (протокол № 51 від 22.06.2019) начальником колонії застосовано захід стягнення - поміщення до ДІЗО на 12 діб.

При цьому, ОСОБА_3 роз`яснені вимоги ст. 107, 118 КВК України та кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України, у разі не виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань.

25.06.2019 ОСОБА_3 у період часу з 15 год. 40 хв. до 17 год. 10 хв., перебуваючи у розташуванні приміщення дисциплінарного ізолятора Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)», будучи зобов`язаним приступити до чергування, згідно затвердженого 01.06.2019 начальником установи графіку 2-х годинного відпрацювання засуджених відділення СПС № 4 згідно вимог ч. 5 ст. 118 КВК України на червень 2019 року, в робочий час, будучи здоровим, взутим, маючи достатнє харчове забезпечення та забезпеченим інвентарем, без поважних причин в категоричній формі відмовився приступити до виконання прибирання загального коридору в розташуванні приміщення ДІЗО (підмести підлогу), де він на той час відбував дисциплінарне стягнення і не приступив до роботи протягом дня. На неодноразову законну вимогу виконувача обов`язків начальника відділення СПС № 4 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_8 приступити до роботи відповів відмовою в зухвалій, демонстративній формі, чим злісно (відкрито) не виконав законної вимоги представника адміністрації установи.

При цьому, ОСОБА_3 роз`яснені вимоги ст. 9, 107, 118 КВК України та кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України, у разі не виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань.

Рішенням дисциплінарної комісії від 26.06.2019 (протокол №50 від 26.06.2019), 27.06.2019 відносно засудженого ОСОБА_3 Сумським ВП ГУНП в Сумській області за матеріалами Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.

03.10.2019 близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні чергової частини Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)», будучи зобов`язаним приступити до чергування, згідно затвердженого начальником установи графіку 2-х годинного відпрацювання засуджених відділення СПС №4 згідно вимог ч. 5 ст. 118 КВК України на жовтень 2019 року, в робочий час, будучи здоровим, взутим, маючи достатнє харчове забезпечення та забезпеченим інвентарем, без поважних причин в категоричній формі відмовився приступити до робіт з благоустрою території колонії - побілити бордюри від приміщення чергової частини установи до приміщення контрольно-пропускного пункту по пропуску людей на територію охоронюваного об`єкту Державна установа «Сумська виправна колонія (116)» і не приступив до роботи протягом дня. На неодноразові законні вимоги начальника відділення соціально-психологічної служби підполковника внутрішньої служби ОСОБА_9 та заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи майора внутрішньої служби ОСОБА_7 приступити до роботи відповів відмовою в зухвалій, демонстративній формі, чим злісно (відкрито) не виконав законних вимог представників адміністрації установи, за що 24.10.2019 (протокол № 85 від 24.10.2019) начальником колонії до нього застосовано дисциплінарне стягнення - сувора догана.

При цьому, ОСОБА_3 роз`яснені вимоги ст. 9, 107, 118 КВК України та кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України, у разі не виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань.

Крім того, 16.10.2019 близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні відділення СПС №4 Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)», будучи зобов`язаним приступити до чергування, згідно затвердженого начальником установи графіку 2-х годинного відпрацювання засуджених відділення СПС № 4 згідно вимог ч. 5 ст. 118 КВК України на жовтень 2019 року, в робочий час, будучи здоровим, взутим, маючи достатнє харчове забезпечення та забезпеченим інвентарем, без поважних причин в категоричній формі відмовився приступити до робіт з благоустрою території колонії - перекопати клумбу від приміщення чергової частини до воріт кімнати короткострокових та довготривалих побачень і не приступив до роботи протягом дня. На неодноразову законну вимогу начальника відділення соціально-психологічної служби підполковника внутрішньої служби ОСОБА_9 приступити до роботи відповів відмовою в зухвалій, демонстративній формі, чим злісно (відкрито) не виконав законної вимоги представника адміністрації установи, за що 24.10.2019 (протокол №85 від 24.10.2019) до нього начальником колонії застосовано захід стягнення - сувора догана.

При цьому, ОСОБА_3 роз`яснені вимоги ст. 9, 107, 118 КВК України та кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України, у разі не виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань.

29.10.2019 близько 11 години ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні чергової частини Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)», будучи зобов`язаним приступити до чергування, згідно затвердженого Начальником установи графіку 2-х годинного відпрацювання засуджених відділення СПС №4 згідно вимог ч. 5 ст. 118 КВК України на жовтень 2019 року, в робочий час, будучи здоровим, взутим, маючи достатнє харчове забезпечення та забезпеченим інвентарем, без поважних причин в категоричній формі відмовився приступити до робіт з благоустрою території колонії, а саме побілити зовнішню частину паркану відділення СПС № 4 і не приступив до роботи протягом дня, на неодноразову законну вимогу заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи майора внутрішньої служби ОСОБА_7 приступити до роботи відповів відмовою в зухвалій, демонстративній формі, чим злісно (відкрито) не виконав законної вимоги представника адміністрації установи, за що 07.11.2019 (протокол № 89 від 07.11.2019) начальником колонії застосовано захід стягнення - поміщення до ДІЗО на 5 діб.

При цьому, ОСОБА_3 роз`яснені вимоги ст. 9, 107, 118 КВК України та кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України, у разі не виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань.

У зв`язку з вчиненням умисних протиправних дій, які полягали у злісній непокорі законним вимогам адміністрації Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України - злісна непокора вимогам адміністрації виконання покарань.

Стаття Кримінального кодексу України, яка передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за статтею 391 Кримінального кодексу України, оскільки він будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, будучи протягом року підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.
27.04.2020 між прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості. 05.05.2020 прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 уточнено розділ 3 Угоди про визнання винуватості від 27.04.2020.

За умовами угоди сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ст. 391 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у інкримінованому діянні та зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні; співпрацювати з правоохоронними органами у викритті відомих йому кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами. Сторони угоди погодили призначення ОСОБА_3 покарання за ст. 391 КК України із застосуванням положень статті 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього кодексу у виді штрафу в розмірі 355 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6035 гривень.

Позиція сторін угоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 по пред`явленому йому обвинуваченню за ст. 391 КК України беззастережно визнав себе винним у обсязі пред`явленого обвинувачення та повідомив про згоду на співпрацю з правоохоронними органами у викритті відомих йому кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами. Суду пояснив, що відбував покарання у виді позбавлення волі у виправній установі. Кожний раз коли йому пред`являли вимоги представники адміністрації він їх не виконував. У колонії за роботу зарплату не платили, тому не працював. Не хотів переселятися у інше відділення, оскільки не хотів бути разом з засудженим, які там відбувають покарання. Не прибирав не мив підлогу і не замітав, не копав клумбу, оскільки іншої роботи багато, наслідки відмови розумів. Був поміщений до приміщення камерного типу за рішенням суду. Коли йому повідомили про кримінальне провадження він взагалі не вважав за доцільне виконувати вимоги адміністрації по побілці бордюри, паркану, перекопці клумби. Висловив осуд своєї поведінки.

Обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що погоджується на призначення узгодженого покарання, укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор та захисник підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити, призначивши обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просили суд затвердити угоду про визнання винуватості, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

За вимогами ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, вчиненим злочином шкода завдана лише державним та суспільним інтересам. Таким чином відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час судового засідання; цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено прокурором, обвинуваченим та його захисником під час судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений зі статтею ст. 389 - 1 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання угоди про визнання винуватості.

Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлені.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік, відсутність тяжких наслідків, позитивні характеристики за місцем проживання.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 є рецидив злочинів.

Мотиви призначення покарання.
При призначенні покарання, передбаченого угодою, на підставі статті 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, має сталі соціальні зв`язки, після звільнення проживає з батьками (а.с. 95 - 99).

Враховуючи, конкретні обставини вчинення злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, шкоди даним злочином ОСОБА_3 нікому не завдав, потерпілі відсутні, щиро розкаявся у вчиненому, покарання за попереднім вироком відбув у повному обсязі, внаслідок чого 17.04.2020 звільнений з місць позбавлення волі, має молодий вік, після звільнення по відбуттю покарання проживає за місцем реєстрації разом з батьками, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, мав належну процесуальну поведінку, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, який вирішив твердо стати на шлях виправлення, внаслідок чого добровільно уклав угоду про визнання винуватості, суд доходить висновку, що узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України - перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 391 Кримінального кодексу України узгодженого сторонами угоди - у виді штрафу у розмірі 355 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6035 грн.

Також призначаючи покарання суд враховує, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Сумського районного суду Сумської області від 26.06.2015 за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців і після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, тому до покарання, призначеного за новим вироком, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України підлягає частковому приєднанню не відбута частина покарання за попереднім вироком у виді 1 року позбавлення волі. Оскільки на час судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 відбув увесь строк покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі і 17.04.2020 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю цього строку покарання, тому на даний час він вважається таким, що повністю відбув покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 26.06.2015 у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід до обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не застосовувався та прокурором не заявлялось клопотання про застосування запобіжного заходу, тому відсутні підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відповідно до вимог ст. 331 КПК України.

Речові докази 6 ДВД-дисків, на які зафіксовано відеозаписи за 03.06.2019, 13.06.2019, 25.06.2019, 03.10.2019, 16.10.2019, 29.10.2019 залишити в матеріалах кримінального провадження; особову справу засудженого ОСОБА_3 з додатками до неї, у двох томах (том 1 на 244 арк., том 2 на 127 арк.) повернути Державній установі «Сумська виправна колонія (№116)» (а.с. 90 93).

Цивільний позов не заявлено. Документально підтверджених процесуальних витрат у кримінальному провадженні стороною обвинувачення суду не надано.

Керуючись частиною 2 статті 373, статтями 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 квітня 2020 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 391 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням частини 1 статті 69 Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі триста п`ятдесят п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6035 (шість тисяч тридцять п`ять) грн.

На підставі частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України вирок Сумського районного суду Сумської області від 26.06.2015, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185, ст. 71 Кримінального кодексу України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, та даний вирок, яким ОСОБА_3 засуджено за статтею 391 Кримінального кодексу України до покарання у виді штрафу у розмірі триста п`ятдесят п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6035 (шість тисяч тридцять п`ять) грн., виконувати самостійно.

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 26.06.2015, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, вважати виконаним повністю в частині відбуття покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази: 6 ДВД-дисків залишити в матеріалах кримінального провадження; особову справу засудженого ОСОБА_3 з додатками до неї, у двох томах (том 1 на 244 арк., том 2 на 127 арк.) повернути Державній установі «Сумська виправна колонія (№116)».

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1