ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 661/2789/17 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/382/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: повернення обвинувального акту
У Х В А Л А
іменем України

10 березня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0002186 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 23 січня 2020 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берислав Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

В обґрунтування свого рішення суд послався на те, що в судовому засіданні ОСОБА_8 заявив, що не володіє українською мовою, захисник призначений йому під час закінчення досудового розслідування, йому не роз`яснювалося його право на залучення перекладача та переклад процесуальних документів мовою, якою він володіє. Вручення копії обвинувального акту, складеного українською мовою ОСОБА_8 , який нею не володіє, суперечить ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та загальним засадам кримінального провадження. До того ж, ОСОБА_8 має психічні вади, захисник призначений ОСОБА_8 на стадії закінчення досудового розслідування, тому посилання прокурора на неповідомлення ОСОБА_8 на необхідність участі в кримінальному провадженні перекладача не заслуговує на увагу, бо він не міг повноцінно самостійно здійснювати свій захист та реалізувати свої права підозрюваного, передбачені ст. 42 КПК України, під час проведення слідчих дій.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Свої доводи мотивує тим, що відповідно до вимог ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ОСОБА_8 було роз`яснено суть обвинувачення, на досудовому розслідуванні він не заявляв про те, що не розуміє українську мову. Як встановлено органом досудового розслідування, ОСОБА_8 народився та постійно проживає в Україні, навчався в ДНЗ «Професійно-технічне училище» №14 в м. Нова Каховка з 01.09.2010 року по 06.12.2012 року та вивчав українську мову і літературу, 06.12.2012 року був відрахований з навчального закладу з зв`язку із постійними пропусками занять без поважних причин. Крім того, 25.08.2015 року він був засуджений на території України і перекладач у кримінальному провадженні не залучався, що не суперечить правовому висновку, викладеному в Постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 травня 2018 року у справі №328/3292/16-к, відповідно до якого забезпечення участі перекладача здійснюється в залежності від стадії кримінального провадження слідчим, прокурором або судом за умови використання заінтересованою особою наданого їй права на ініціювання залучення перекладача. Під час досудового розслідування, яке проводилося українською мовою, ОСОБА_8 не вказував про те, що він не розуміє українську мову, під час проведення слідчих дій та роз`яснення йому процесуальних прав і обов`язків, останній не просив призначити йому захисника та перекладача. Після завершення досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, про що обвинувачений надав розписку, він не вказував про незрозумілість йому обвинувачення, яке викладено державною мовою. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» кожний громадянин зобов`язаний володіти державною мовою. Зазначає, що в порушення вимог ст.348 КПК України судом не було роз`яснено суть обвинувачення та не з`ясовано безпосередньо у обвинуваченого після оголошення прокурором обвинувального акту чи зрозуміло йому суть обвинувачення. Вважає необґрунтованим висновком суду про порушення права обвинуваченого на захист через призначення йому захисника під час завершення досудового розслідування та перебування ОСОБА_8 на час проведення досудового розслідування на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом «невротичний стан, антено-невротичний синдром в період з 26.01.2015 року по 01.09.2019 року. Вказує, що наявність у нього такого діагнозу встановлено під час отримання допуску до керування транспортними засобами і наявність такого діагнозу лікарем-психіатром було визнано таким, що не є перешкодою для керування транспортними засобами. На час вручення повідомлення про підозру та обвинувального акту на обліку у лікаря-психіатра ОСОБА_8 не перебував. Просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційних вимог прокурора та їх задоволення, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_8 вимогам кримінального процесуального закону та порушення права обвинуваченого на захист, не відповідає фактичним даним кримінального провадження та є помилковим.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно із п.3 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта.

Сам обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі у вчиненні злочину, та передає його до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК України, тобто є процесуальним документом, яким закінчується досудове розслідування, а обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акту.

На думку колегії суддів, за даними кримінального провадження, зокрема, обвинувального акта щодо ОСОБА_8 , прокурором дотримано вимоги ст.291 КПК України, тобто обвинувальний акт містить як формулювання обвинувачення, так і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

В матеріалах кримінального провадження наявні розписки обвинуваченого та його захисника від 13.12.2019 року про отримання ними копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.п.7-8). Під час проведення вказаних дій ні обвинувачений, ні його захисник не вказували про незрозумілість ОСОБА_8 суті процесуальних документів, складених державною мовою.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що ОСОБА_8 є громадянином України, є уродженцем м. Берислава Херсонської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 .

(а.п.58)

Відповідно до повідомлення з ДНЗ «Професійно-технічне училище» №14 м. Нова Каховка від 28.01.2020 року №01-26/46, ОСОБА_8 з 01.09.2010 року по 06.12.2012 року навчався у вказаному закладі. Викладання всіх предметів здійснювалося і здійснюється виключно державною українською мовою. ОСОБА_8 вивчав українську мову та літературу. 06.12.2012 року був відрахований з вказаного навчального закладу у зв`язку з постійними пропусками занять без поважних причин та невиконанням навчальних планів. (а.п.60-66)

Згідно даних протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, як обвинувачений ОСОБА_8 , так і його захисник ОСОБА_7 ознайомились з наданими матеріалами кримінального провадження, про що власноруч зазначили в протоколах. Будь-які зауваження від ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про порушення процесуальних прав обвинуваченого та незрозумілість йому матеріалів кримінального провадження, складених українською мовою, відсутні, як і клопотання про залучення перекладача та здійснення перекладу процесуальних документів на зрозумілу для нього мову.

(а.п. 67-68)

ОСОБА_8 було роз`яснено його процесуальні права та обов`язки, вручено пам`ятку, ним особисто підтверджено факт її отримання. (а.п. 76-77)

За відсутності волевиявлення обвинуваченого та ініціювання ним реалізації своїх прав, у органу досудового розслідування не було підстав вважати, що ОСОБА_8 не розуміє державну мову та не володіє нею. Чинний кримінальний процесуальний закон не встановлює обов`язку органу досудового розслідування на ініціювання залучення перекладачів за відсутності як клопотання про це особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження, так і за відсутності будь-якого прояву того, що особа дійсно не володіє державною мовою.

Як правильно вказано апелянтом, відповідно до вимог ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» володіння державною мовою є обов`язком громадянина України.

Виходячи з викладеного, висновок суду про повернення прокурору обвинувального акту з підстав відсутності його перекладу на зрозумілу для ОСОБА_8 мову є неправильним та мотивований без належної оцінки з`ясування обставин кримінального провадження, зокрема того, чи були у органу досудового розслідування об`єктивні та законні підстави для здійснення перекладу процесуального документу.

Перевіркою матеріалів провадження не встановлено наявність будь-яких доказів ініціювання обвинуваченим ОСОБА_8 залучення перекладача або звернення з клопотанням про необхідність письмового перекладу процесуальних документів кримінального провадження.

Наявність вказаних вище в матеріалах провадження відомостей, зокрема, копії паспорта особи, повідомлення з ДНЗ «Професійно-технічне училище» №14 м. Нова Каховка з додатками, ставить під сумнів обставини того, що ОСОБА_8 не розуміє державну мову. Крім того, в судовому засіданні від 15.01.2018 року, судом було з`ясовано у ОСОБА_8 , чи отримував він пам`ятку про права та обов`язки, і обвинувачений повідомив, що пам`ятку отримав, права та обов`язки зрозумілі. А вже 23.01.2020 року просив перекласти йому пам`ятку про права і обов`язки, про нерозуміння української мови не наголошував, лише підтримував доводи захисника, який замість нього вказував про нерозуміння обвинуваченим української мови, що є порушенням вимог ч.4 ст.46 КПК України, оскільки захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.
На наявність вказаного порушення щодо відсутності волевиявлення обвинуваченого ОСОБА_8 та відсутності ініціювання захисником власних прав, судом не було звернуто увагу.
Як правильно вказано прокурором, у судовому засіданні від 23.01.2020 року судом не встановлювалось, чи зрозуміло ОСОБА_8 суть пред`явленого йому обвинувачення.

Що стосується висновків суду про наявність у ОСОБА_8 психічних вад і неможливість реалізації ним своїх прав в повній мірі, зокрема, порушення його права на захист під час проведення слідчих дій та залучення захисника лише на стадії закінчення досудового розслідування, то колегія суддів вважає їх безпідставними та передчасними.

Відповідно до вимог ст.314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на відповідність вимогам ст.291 КПК України. Всупереч встановленому суд вдався до оцінки обставин кримінального провадження.

Крім того, в матеріалах провадження відсутні будь-які докази того, що внаслідок психічних вад ОСОБА_8 не міг в повній мірі реалізовувати свої права.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 22.04.2019 року в справі № 213/1425/17, самі собою факти перебування особи на спеціальному обліку та проходження курсу лікування у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності свідчать лише про наявність у особи окремих поведінкових розладів, однак це автоматично не вказує на нездатність такої особи повною мірою реалізувати свої права і не може слугувати безумовною підставою для обов`язкового залучення захисника. Для вчинення такої процесуальної дії має бути встановлено, що певна психічна вада, наявна у конкретної особи, перешкоджає їй реалізувати свої права.
Відповідно до наявних в матеріалах провадження доказів, ОСОБА_8 з 17.01.2015 по 26.01.2015 року перебував на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом «невротичний стан, антено-невротичний синдром F48.0. 01.09.2019 року знятий з обліку. 27.06.2017 року проходив психіатричний огляд для отримання допуску до керування автотранспортними засобами, його стан визнано задовільним, вказаний вище діагноз не є протипоказанням для керування транспортними засобами. ( а.п.74)
За відсутності експертного висновку суд не вправі встановлювати чи відносився наявний у ОСОБА_8 невротичний синдром до виду таких психічних розладів, який став на заваді реалізації його прав в повній мірі.
Колегія суддів зауважує, що повертаючи прокурору обвинувальний акт, на підставі його невідповідності вимогам ст.291 КПК України, судом фактично не було здійснено його перевірку, що підтверджено відомостями журналу судового засідання від 23.01.2020 року, а тому порушено вимоги ст.314 КПК України.
Отже, під час підготовчого судового засідання суд не перевірив обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України, про що правильно вказано прокурором в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_8 не можна визнати законним та обґрунтованим, тому воно має бути скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 407, 411, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 23 січня 2020 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002186 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, - скасувати.
Призначити новий розгляд у Новокаховському міському суді Херсонської області кримінального провадження №0002186 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3