Номер провадження: 11-кп/813/1515/20
Номер справи місцевого суду: 512/92/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28.04.2020 у кримінальному провадженні №0000325, внесеному до ЄРДР 22.10.2018, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Вільшанка Савранського району Одеської області, громадянина України, українця, з неповною базово-середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.04.2020 продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 27.06.2020. Відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, в кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з ухвалою районного суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що під час судового розгляду не доведено наявність, зазначених в клопотанні, ризиків. Також зазначає, що пред`явлене обвинувачення є необґрунтованим. Крім цього, вказує, що суд першої інстанції не врахував особу обвинуваченого, той факт, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 тримається під вартою вже більше двох років, у справі допитано свідків та потерпілого.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі просив розглядати його апеляційну скаргу без його участі та участі законного представника неповнолітнього обвинуваченого.

Прокурор подала заяву про розгляд апеляційної скарги за її відсутності, просила ухвалу районного суду залишити без задоволення.

Враховуючи думку учасників судового провадження, а також те, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, обвинувачений не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги його захисника за його участі, відповідно до вимог ч. 4 ст. 401 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого, його законного представника, захисника та прокурора, та, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, без фіксації кримінального провадження за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, та визнано, що ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено, але при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

За змістом ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, районний суд виконав вимоги ст. ст. 199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .

Мотивуючи неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що раніше доведені ризики не зменшились та не перестали існувати.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість злочину, який ставиться у провину ОСОБА_5 стороною обвинувачення, а саме вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, існування ризиків вчинення інших кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, переховування від суду та незаконного впливу на свідків, відсутність у нього офіційного джерела прибутку, постійного місця роботи, постійного місця проживання в м. Одесі, а також тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дають апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення районного суду щодо наявності по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість пред`явленого обвинувачення, апеляційний суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

При розгляді апеляційної скарги захисника, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст .ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, районний суд обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, та існуючі ризики, які не зменшилися.

З урахуванням вищевикладених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про відсутність обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та наявність підстав для необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому не підлягають задоволенню, оскаржену ухвалу необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 331, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28.04.2020 у кримінальному провадженні №№0000325, внесеному до ЄРДР 22.10.2018, якою продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18-ти місяців, тобто до 27.06.2020, - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4