УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/11548/18

Провадження №: 1-кс/755/93/20

"22" січня 2020 р.

м. Київ

слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2018 за № 0000046 з підстав, передбачених ч. 9 ст. 284 КПК України, установила :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся із клопотанням до слідчого судді цього місцевого суду, в порядку ч. 9 ст. 284 Статтю 284 доповнено новою частиною згідно із Законом № 2548-VIII від 18.09.2018 КПК України, про закриття кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2018 за № 0000046 з підстав, передбачених ч. 9 ст. 284 КПК України.

Клопотання заявником умотивоване у т.ч. тим, що на їх переконання, в наведеному кримінальному провадженні закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою статті 219 КПК, адже це провадженні розслідується за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 212 КК України, відомості унесено до ЄРДР 26.06.2018, а строк для розслідування такого типу злочинів, згідно п. 3 абз. 2 ч. 1 ст. 219 КПК, становить 18 місяців, які уже минули 27.12.2019, з огляду на що просять слідчого суддю винести ухвалу про закриття кримінального провадження за клопотанням представника іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Також у зверненні ОСОБА_3 , як на передумови закриття посилається і на інші обставини, зокрема те, що згідно рішень судів адміністративної юрисдикції ППР від 12.10.2016 № залишено без змін, після чого 26.06.2018 відповідно до платіжного доручення № 23 від 26.06.2018 ПАТ «ФІНАНС БАНК» у повній мірі сплатив суму грошового зобов`язання у розмірі 1 959 873, 00 грн., яке визначено наведеним ППР.

Зауважується, що відсутні обов`язкові елементи складів злочинів за ч. 1 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України, за якими здійснюється власне досудове розслідування, у той час, як убачається з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються не є злочином.

Також у клопотанні указується на те, що у СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві відсутні повноваження на здійснення досудового розслідування, так як Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» № 1797-VIII від 21 грудня 2016 року, були внесені зміни до Податкового кодексу України, відповідно до котрого Розділ XVIII-2 Податкового кодексу України, що регулює діяльність підрозділів податкової міліції виключено.

Позиція сторін

ОСОБА_3 у судовому засіданні доводи клопотання підтримав та просив указане звернення задовольнити з наведених ним передумов у цьому клопотанні.

Інші сторони у судове засідання будучи повідомленими про нього, згідно положень ст. 135 КПК України, не прибули, тож слідча суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 даного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 9 ст. 284, уважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду звернення по суті, та дослідивши відповідні матеріали слід відмітити наступне.

Мотиви, з яких виходила слідча суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким вона керувалася у ракурсі установлених фактичних обставин

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розподіл функцій між державними органами і посадовими особами як елемент системи стримувань і противаг є фундаментальним принципом демократичної організації держави.

Однією з форм вираження цього принципу у кримінальному судочинстві є змагальність і диспозитивність як загальні засади кримінального провадження. Згідно зі статтею 22 КПК України змагальність передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими зазначеним Кодексом. У цій же статті закріплено заборону покладення у кримінальному провадженні функцій державного обвинувачення, захисту та судового розгляду на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Диспозитивність відповідно до положень статті 26 КПК України полягає в тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Того, що у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France)).

Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України,зокрема ст. 36, 40 КПК України, передбачають, що прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Зазначена правова норма гарантує незалежність наведених посадових осіб у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Процесуальна самостійність прокурора та слідчого і їх свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, частини п`ятої статті 21 Закону України № 1402-VIII є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Зокрема, у порядку такого судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до ч. 9 ст. 284 КПК визначено, що якщо закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою статті 219 цього Кодексу, слідчий суддя може винести ухвалу про закриття кримінального провадження за клопотанням іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника.

При цьому, способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВП ВС від 04.04.2019 у провадженні № 11-945сап18).

Згідно ст. 26 КПК слідчий суддя, як і суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені до його повноважень зазначеним Кодексом.

Відповідно у силу указаних норм КПК у порядку ч. 9 ст. 284 наведеного Кодексу слідчий суддя аналізує питання тільки того чи дійсно закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою статті 219 цього Кодексу, що до інших доводів звернення, то слідча суддя не удається до їх оцінки з огляду на норми ч. 3 ст. 26 указаного Кодексу, та комплексу повноважень визначеного ч. 9 ст. 289 того ж Кодексу, адже недопустимим є заміщення слідчим суддею функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування.

Та ураховуючи конкретні обставини цього провадження сприймає такі доводи (закінчилися строки досудового розслідування) автора звернення критично, з огляду на таке.

Дійсно, четвертим СВ розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві розслідується кримінальне провадження унесене до ЄРДР за № 0000046, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: … 3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу, який у ч. 1 ст. 294 КПК України передбачає, що якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді цього місцевого суду від 23.12.2019 строк досудового розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 26 червня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України, продовжено на шість місяців, а саме до 26.06.2020.

Тим самим, відсутні передумови для сприяння,я к слушних, доводів заявника про те, що закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, так як останні закінчуються, у цій ситуації, 26.06.2020, за умови їх не продовження в майбутньому.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає з огляду на не установленість у цього провадженні обставин визначених ч. 9 ст. 284 КПК.

З цих підстав слідчий суддя, керуючись ст. ст. 303-307, 369-372, 376, 534 КПК України, постановив:

у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2018 за № 0000046 з підстав, передбачених ч. 9 ст. 284 КПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17:40 год. 27.01.2020.

Слідча суддя: ОСОБА_5