Ухвала
26 травня 2020 року

м. Київ
провадження № 51-882ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 3 травня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року щодо нього у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження,

в с т а н о в и в:
На адресу Верховного Суду від засудженого ОСОБА_4 повторно надійшла касаційна скарга на вказані судові рішенняіз клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження. Суть доводів скаржника у клопотанні зводиться до того, що він не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом встановленого законом строку, оскільки ухвалу про повернення його касаційної скарги отримав лише 21 квітня 2020 року та у зв`язку із запровадженням карантинних заходів на території України тільки 23 квітня 2020 року зміг отримати копії оскаржуваних судових рішень.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Суд вважає, що касаційна скарга не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого у ст. 426 КПК України, а підстави для його поновлення відсутні.
Так, згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Так, ухвалу Донецького апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 3 травня 2019 року було постановлено 20 листопада 2019 року.
18 лютого 2020 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_4 надійшла касаційна скарга на вказані рішення, яка ухвалою від 24 лютого 2020 року була залишена без руху із встановленням десятиденного строку на усунення недоліків. На виконання вказаної ухвали 07 квітня 2020 року від ОСОБА_4 надійшла уточнена касаційна скарга, яку ухвалою від 13 квітня 2020 року разом з усіма доданими до неї матеріалами було повернуто засудженому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.

Засуджений ОСОБА_4 2 травня 2020 року вдруге звернувся з касаційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.
Проте, як убачається з матеріалів провадження з новою касаційною скаргою засуджений звернувся більше ніж через п`ять місяців після набрання вироком законної сили, а у клопотанні про поновлення строку ОСОБА_4 не відображено фактичних даних, які об`єктивно вказували б на неможливість звернутись із касаційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст. 427 КПК України, з урахуванням положень статей 433, 436, 438 цього Кодексу у строк, передбачений законом. При цьому, посилання скаржника на запровадження карантинних заходів є безпідставним, оскільки він не був позбавлений можливості оскаржити судові рішення у визначений законом термін до введення на території України карантинних заходів.
Так, ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху із встановленням десятиденного строку на усунення недоліків. На виконання ухвали касаційного суду засуджений ОСОБА_4 надав належним чином завірену копію ухвали апеляційного суду, незавірену ксерокопію вироку суду першої інстанції, а також подав нову касаційну скаргу, де не усунув всіх недоліків, тому 13 квітня 2020 року її було повернуто йому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.
Карантинні заходи, на які посилається засуджений були запроваджені Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року тобто поза межами тримісячного строку на касаційне оскарження встановленого ч. 2 ст. 426 КПК України.
За таких обставин у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження рішень місцевого та апеляційного судів слід відмовити.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, не знайшов підстав для його поновлення.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарженнявироку Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 3 травня 2019 року та ухвали Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, а касаційну скаргу разом з додатками повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3