ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/775/20 Доповідач - ОСОБА_1
Справа № 638/2392/20 Головуючий 1-ї інстанції- ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2020 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000642 від 15.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2020 клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 , про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000642 від 15.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України задоволено.

Накладено арешт на виявлені та вилучені під час огляду місця події від 15.02.2020 майно, а саме: свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_1 » на ім`я ОСОБА_11 , який зберігати в матеріалах кримінального провадження після проведення відповідних судових експертиз; автомобіль марки «Ауді А4» з д.н.з. « НОМЕР_2 » білого кольору, який є речовим доказом та має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та передано його на відповідне зберігання на майданчик Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, 103.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк для оскарження ухвали слідчого судді; скасувати ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2020, повернути автомобіль Ауді А4, д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 .

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що слідчим було спростовано думку поліцейського про відсутність VIN коду автомобіля WAUZZZ89ZMA057652 відповідним витягом зі службової програми АМТ(МВС), транспортний засіб не має жодних ознак підробки або інших слідів злочину, що мало бути віднесено до правової кваліфікації злочину за статтею 290 КК України, а матеріали справи не містять постановити про те, що вилучене майно є речовим доказом, але перелічене при розгляді клопотання слідчого не було взято судом першої інстанції до уваги, що призвело до неправильного прийняття рішення суду та є підставою для скасування винесеної ухвали слідчим суддею. Тим самим клопотання слідчого та ухвала слідчого судді не містять правової підстави для арешту майна, яка має відповідати вимогам закону.

Також судом першої інстанції не було з`ясовано та помилково зазначено, у зв`язку з проведенням одноособового розгляду клопотання слідчого при існуванні відповідного клопотання від ОСОБА_8 , що 15.02.2020 транспортним засобом керував саме ОСОБА_8 , але помилково зазначено ОСОБА_7 , у якого не було вилучення майна, так як майно придбав ОСОБА_8 і надавав усні пояснення поліцейському саме зазначена особа, тому у витягу з ЄРДР та всіх наявних документах наведено невірну інформацію щодо особи, у якої було вилучено майно.

Колегія суддів вважає за необхідне поновити адвокату ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , строк на оскарження ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2020.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя виходив з тих обставин, що незастосування арешту саме в спосіб, про який просить слідчий, може призвести до відчуження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту. Крім цього, слідчий суддя вважав, що слідчим надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення-злочину, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження .
З таким висновком слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), тобто з метою збереження речових доказів.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000642 від 15.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стали наступні обставини: 15.02.2020 о 01 год. 00 хв. за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, 45 працівниками патрульної поліції було зупинено транспортний засіб марки Ауді А4, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 . В ході перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу було виявлено ознаки його підробки.
З клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що в ході перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яке було видане на ім`я ОСОБА_11 , виявлені ознаки підробки документа, а саме: бланк виготовлено не друкарським шляхом, відсутній захисний елемент.
Таким чином, під час проведення вищевказаних слідчих дій було виявлено та вилучено автомобіль та реєстраційний документ, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна слідчим суддею дотримано вимоги статей 170-173 КПК України, зокрема з`ясовано усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна, які передбачені статтею 167 КПК України, або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, а тому з метою збереження речових доказів клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вилученого у ОСОБА_7 майна, в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що майно насправді вилучене не у ОСОБА_7 , а у ОСОБА_8 , не підтверджені належними доказами та спростовуються наявними у клопотанні рапортом лейтенанта поліції ОСОБА_12 , протоколом огляду місця події від 15.02.2020, рапортом слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , та правового значення для накладення арешту у даному випадку не має.
З врахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає, що на виконання вимог частини 1 статті 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 170 КПК України.
Та обставина, що до клопотання про арешт майна не долучено копії постанови про визнання вилученого майна речовим доказом, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді з огляду на положення статті 170 КПК України.
З врахуванням встановлених обставин та виходячи з положень статей 98, 170, 173 КПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на даний момент існує, відповідно до вимог статті 170 КПК України, сукупність підстав вважати, що вилучене 15.02.2020 майно може бути речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000642 від 15.02.2020, оскільки має ознаки речових доказів, і для забезпечення їх збереження необхідно накласти на нього арешт, вид якого відповідає положенням частини 2 статті 173 КПК України.
Також судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим заходом, застосовується з метою проведення ряду необхідних судових експерти під час кримінального провадження, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень статті 174 КПК України.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав, передбачених частиною 2 статті 170 КПК України, для арешту майна апеляційним судом не приймається, оскільки спростовується матеріалами справи.
Отже, доводи, на які посилається адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі, висновків слідчого судді щодо доцільності накладення арешту на вилучені 15.02.2020 транспортний засіб марки «Ауді А4» з д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_1 , не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,

постановила:

Поновити адвокату ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2020.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2020 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: