Провадження № 1-кс/760/4216/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: слідчого судді - ОСОБА_1
за участі секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 у м. Києві ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , не судимого, в рамках кримінального провадження, що внесено до ЄРДР 28.03.2020 року за № 0002259 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України ,-
за участю прокурора - ОСОБА_4
підозрюваного - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 у м. Києві ОСОБА_4 , про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою строком на 60 днів, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України, у межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0002259 від 28 березня 2020 р.
На обґрунтування клопотання зазначено наступне.
Прокурор вказав, що 23.03.2020 року в невстановлений досудовим розслідуванням час між раніше знайомими ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин з раніше наглядно знайомим ОСОБА_8 , виник злочинний умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті останньому.

З цією метою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа 23.03.2020 року в невстановлений досудовим розслідуванням час зустрілися та розподілили між собою злочині ролі, відповідно до яких: ОСОБА_5 мав знайти квартиру у м. Києві, де в подальшому мало бути здійснено умисне вбивство ОСОБА_8 .

З цією метою, останній в всесвітній мережі Інтернет, за допомогою сайту ОLX.ua підшукав квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 . Прийшовши за даною адресою, ОСОБА_5 спільно з потерпілим ОСОБА_8 домовились щодо оренди приміщення, при цьому ОСОБА_8 надав для ознайомлення власниці квартири паспорт гр. України, виданий на його ім`я та повідомив, що оплату за оренду квартири останні будуть здійснювати за допомогою перерахунку коштів на її картку.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, 27.03.2020 року прийшли до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де у вечірній час почали гучно розмовляти та зловживати наркотичними засобами. В подальшому, 28.03.2020 в період часу із 04.00 години по 04.20 годину ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановленою досудовим розслідуванням особою під приводом купівлі додаткових наркотичних препаратів, потерпілому ОСОБА_8 було запропонованому піти з вище вказаними особами з цією метою. В зв`язку з чим ОСОБА_8 одягнув верхній одяг та попрямував в напрямку виходу з кімнати, проте перед ним стояв ОСОБА_7 , який продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, повернувся обличчям до ОСОБА_8 та умисно, піднявши свою праву руку ліктем з внутрішньої сторони наніс удар в область обличчя ОСОБА_8 від чого останній впав поперек ліжка. В цей час, діючи спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 підійшов до лежачого ОСОБА_8 , шию якого цей момент стиснув ОСОБА_7 та умисно почав утримувати за руку потерпілого, щоб останній не міг чинити опору, паралельно діям ОСОБА_5 до нього приєдналася невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка почала утримувати ноги потерпілого. Дані дії призвели до того, що ОСОБА_8 не зміг чинити опору, оскільки його руки тримав ОСОБА_5 , а ноги невстановлена досудовим розслідуванням особа, а на обличчя потерпілого перебувала подушка, яку стискував ОСОБА_7 , перешкоджало вільному отриманні кисню потерпілим та в подальшому і призвело до смерті ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_7 закінчуючи свій злочинний умисел сказав невстановленій досудовим розслідуванням особі витягнути шприц з належної йому правої кишені куртки, в якому містилась наркотична речовина та здійснити ін`єкцію в ногу ОСОБА_8 . Виконавши всі свої злочинні ролі ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа покинути приміщення квартири, залишивши потерпілого ОСОБА_8 на ліжку.

01.04.2020 року органом досудового розслідування повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимому, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто в умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Як зазначив прокурор, підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази, зокрема:

1)протокол огляду місця події (трупа) від 28.03.2020 року;

2)протокол огляду місця події від 20.03.2020, за адресою: АДРЕСА_2 ;

3)протокол огляду місця події від 30.03.2020 за адресою: АДРЕСА_2 ;

4)протокол огляду місця події від 30.03.2020 за адресою: АДРЕСА_4 ;

5)повідомлення КМКБ СМЕ;

6)протокол допиту свідка ОСОБА_9 ;

7)протокол допиту свідка ОСОБА_10 ;

8)протокол допиту свідка ОСОБА_11 ;

9)Повідомлення про підозру ОСОБА_5 ;

10)Повідомлення про підозру ОСОБА_7 ;

11)Протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 ;

12)Протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 ;

13)Протокол допиту підозрюваного ОСОБА_7 ;

14)Протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 .

15)Речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.

16)Іншими матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.04.2020 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01.06.2020 року включно.

А тому, зважаючи на вищезазначене, прокурор переконував, що відносно ОСОБА_5 необхідно продовжити застосування запобіжного захід у вигляді тримання під вартою оскільки, існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний буде

- переховуватиметься від органів досудового розслідування та/або суду;

- може впливати на потерпілих та свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку;

-вчиняти інше кримінальне правопорушення.

На думку прокурора на той факт, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду вказує те, що повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Тобто перебуваючи на волі ОСОБА_5 може зникнути від органів слідства та суду, усвідомивши невідворотність значного строку покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення. Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)). Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_5 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- ОСОБА_5 не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має;

- місце роботи у ОСОБА_5 відсутнє, що підвищує ймовірність ризику переховування;

- також особа може вчинити інше кримінальне правопорушення;

Аналізуючи даний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини прокурор просив звернути увагу на позицію Суду щодо повторного скоєння правопорушень: серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk v. Turkey (Сельчук проти Туреччини); Matznetter v. Austria (Мацнеттер проти Австрії). Крім цього, підозрювана не має офіційного місця роботи, а тому продовжуватиме злочинну діяльність з метою заволодіння матеріальними цінностями.

Крім цього, за переконанням прокурора, актуальним є ризик намагання перешкодити кримінальному провадженню, зокрема, шляхом приховання доказів, знищення речових доказів.

На думку прокурора на той факт, що підозрюваний може впливати на свідків, з метою зміни останнім показів в частині фактичних обставин, вказує те, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя особи тобто підозрюваний здатний до вчинення дій насильницького характеру. Вплив ОСОБА_5 на свідків вказаного кримінального правопорушення можуть сприяти уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності.

За переконанням прокурора, більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного ОСОБА_5 призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження, знищувати речові докази, які мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Прокурор вважає наявність цих ризиків обґрунтованими, через те, що матеріали кримінального провадження містять достатні дані, які вказують на те, що саме підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

На думку прокурора зазначені ризики не зменшилися та їх запобігання, можливо лише при продовженні строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

Крім того, прокурор повідомив, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 по кримінальному провадженню закінчується 01.06.2020 року. Однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представилось можливим, оскільки необхідно провести ряд слідчих та розшукових дій, зокрема:

-необхідно витребувати висновки судових експертиз, провести одночасний допит за участю підозрюваних;

-провести допит підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 з застосуванням поліграфа;

-витребувати висновок молекулярно-генетичної експертизи, а також необхідно виконати інші слідчі дії направлені на завершення досудового розслідування. Крім того, у провадженні необхідно здійснити відкриття матеріалів в кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та прохав його задовольнити.

Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання прокурора заперечував вважаючи, що ризики, зазначені стороною обвинувачення, є надуманими та такими, які не мають реального обґрунтування, просив суд змінити запобіжний його підзахисному на захід на цілодобовий домашній арешт.
ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника та повідомив, що переховуватися чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню не збирається.

Заслухавши сторін провадження, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.1997 Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорониз агальносуспільних прав та інтересів.
У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно зі ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статі 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Щодо обґрунтованості підозри, то вона є обґрунтованою щодо дій ОСОБА_5 .
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).
За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.
Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Слідчий суддя враховує наведене, а також приймає до уваги те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та бере до уваги наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може вчинити нове кримінальне правопорушення, переховуватися від органу досудового розслідування, намагатися впливати на свідків, потерпілого.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 183, 184, 196, 309, 376 ч. 2 КПК України
у х в а л и в :
Клопотання задовольнити .
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01 липня 2020 року включно.
Ухвала підлягає оскарженню до Київського Апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення .
Слідчий суддя: