Справа № 283/1697/19
провадження №1-кп/283/40/2020
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2020 року Малинський районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,
з секретарем судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Малині кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000310 від 23 травня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, судимого

вироком Малинського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2004 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком один рік;

вироком Малинського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2005 року за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

вироком Малинського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2005 року за ч. 3 ст. 185, ст. 304, ст. 70 ч.4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

вироком Малинського районного суду Житомирської області від 12 січня 2010 року за ч. 1 ст. 122, 71 КК України до 2 років позбавлення волі;

вироком Малинського районного суду Житомирської області від 19 липня 2011 року за ч. 3 ст. 185, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі

вироком Малинського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2019 року зач.2 ст. 186, ч.2 ст. 289, 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , 30 березня 2019 року близько 12-ї години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 поблизу господарського приміщення за адресою: м. Малин вул. Гагаріна, 4, помітивши у останнього мобільний телефон марки «Apple» моделі iPhone 5S А1457, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав його з кишені куртки, спричинивши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 1747,33 грн.

Обвинувачений свою причетність до скоєння інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння не визнав, показавши, що 30 березня 2019 року під час спільного вживання алкогольних напоїв в фабричному парку в м. Малині, ОСОБА_4 заснув на лавці, а тому він спільно з ОСОБА_6 завели його додому, після чого, повернувшись назад, виявив під лавкою мобільний телефон, який він забрав собі, оскільки його власника поруч не було. Кому саме належав телефон йому не було відомо. Вважає, що він знайшов, а не викрав телефон, а тому в його діях немає складу злочину.

Не зважаючи на висловлену позицію ОСОБА_5 , його причетність до інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння доводиться наступними доказами:

Допитаний потерпілий ОСОБА_4 підтвердив факт спільного відпочинку в парку з обвинуваченим та ОСОБА_6 , заперечуючи ту обставину, що він заснув під час нього. Зазначив, що коли вони втрьох повертались з парку, заходили в належне йому приміщення гаражу поруч з його будинком, де він підсвічував телефоном, та який поклав до кишені. Через деякий час виявив зникнення телефону. Коли через декілька днів він запитав у ОСОБА_5 де його телефон, той відповів, що у нього,, а також віддав йому сім-картку з цього телефону. Телефон йому повернуто працівниками поліції, претензій до обвинуваченого він не має, просив не притягувати його до кримінальної відповідальності.

11 червня 2019 року з потерпілим проведено слідчий експеримент, під час якого останній вказав на приміщення гаражу, де він підсвічував мобільним телефоном, та якого він вимкнув та поклав до кишені. При цьому поруч стояв ОСОБА_5 , який відразу пішов.

Свідок ОСОБА_6 показав, що потерпілий дійсно підсвічував айфоном в гаражі. Коли ОСОБА_4 вийшов з гаражу, майже відразу обвинувачений пішов в іншому напрямку.

ОСОБА_7 засвідчив, що приблизно в квітні 2019 року, коли він таксував в місті, диспетчер оголосила про продаж мобільного телефону айфон, та вказала місце куди слід під`їхати. Зацікавившись, він приїхав на зазначене місце, де вже перебував знайомий йому ОСОБА_5 , який повідомив, що продає телефон ОСОБА_4 , на що він погодився, придбавши його. Під час проведення слідчого експерименту 19 липня 2019 року свідок вказав на обставини придбання ним мобільного телефону у обвинуваченого.

Крім того, 05 червня 2019 року ОСОБА_7 надав для огляду придбаний ним у ОСОБА_5 мобільний телефон, згідно даних протоколу огляду місця події.

27 травня 2019 року оглянуто сім-картку оператора стільникового зв`язку «Київстар», яку обвинувачений повернув ОСОБА_4 .

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №5/264 від 05.07.2019 року ринкова вартість наданого на експертизу мобільного телефону торговельної марки Apple» марки iPhone 5S А1457 станом на 30.03.2019 року могла становити 1713,33 грн. Ринкова вартість чохла для мобільного телефону станом на 30.03.2019 року могла становити 09,00 грн.

Під час вирішення правильності кваліфікації інкримінованого обвинуваченому суспільно небезпечного діяння зваживши на версію висловлену в судовому засіданні ОСОБА_5 , яку суд вважає неприйнятною, слід відмітити наступне: вирішальним є обізнаність обвинуваченого про те, що піднятий ним телефон не належав йому, мав конкретно визначеного власника, та протиправно корисливо обернутий ним на свою користь, що заподіло власнику реальної прямої майнової шкоди.

За нормативним визначенням крадіжка це таємне викрадення майна, яке завідомо є чужим для винного, тобто воно перебуває у власності іншої особи, і винний не має на це майно ні дійсного, ні гаданого права.

Заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала, кому належить це майно, мала підстави вважати, де знаходиться власник речі, і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, або ж, у разі появи власника з метою поновлення свого права володіння майном, умисно перешкоджала йому в цьому, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Наведене спростовує позицію обвинуваченого про відсутність в його діях ознак крадіжки.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо винності ОСОБА_5

у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно та кваліфікує ці його дії за ст. 185 ч. 2 КК України.

Як особа, ОСОБА_5 , на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за злочини проти власності.

Пом`якшуючих його покарання обставин судом не встановлено.

Обтяжує його покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи вид і міру покарання суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до середньої тяжкості.

Приймаючи до уваги всі обставини справи, відсутність претензій потерпілого, суд приходить до висновку про призначення йому покарання у виді реального позбавлення волі, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів та соціальної реабілітації.

Крім того, враховується, що вироком Малинського районного суду Житомирської області від 15.10.2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, а тому остаточне покарання призначається за правилами ст. 70 ч.4 КК України, оскільки крадіжку 30 березня 2019 року вчинено до ухвалення вироку.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 01 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 15.10.2019 року з ухваленим вироком остаточно призначити покарання у виді 05 (п`яти) років 02 (двох) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання рахувати з часу затримання 20 грудня 2019 року.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України (в ред. від 26.11.2015 року) зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 за вироком Малинського районного суду від 15.10.2019 року з 24 жовтня 2016 року по 29 травня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: мобільний телефон торговельної марки Apple» моделі iPhone 5S А1457, чохол до вказаного телефону та сім-картка мобільного терміналу ПрАТ «Київстар», які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити останньому за належністю, після вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 942,06 грн. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя