ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/247/20 Справа № 199/2803/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої ставиться питання

про застосування заходів

медичного характеру ОСОБА_7 ,

її захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000184, -

В с т а н о в и л а:
цією ухвалою застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Аули, Криничанського району, Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, не маючої на своєму утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
як особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд першої інстанції мотивував свої рішення тим, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 66 від 28.03.2019 року ОСОБА_7 , в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, страждала і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїчної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитовану можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння. За своїм психічним станом іспитована у даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Потребує застосування до неї примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Згідно з листом головного лікаря КЗ «Криничанська центральна районна лікарня» ДОР від 23.10.2019 року на запит суду першої інстанції, встановлено, що ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря-психіатра «КЗ «Криничанська ЦРЛ» ДОР». Щомісяця з`являється на прийом до лікаря, зі слів приймає підтримуючу терапію. На теперішній час перебуває у стані нестійкої ремісії.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 на підставі ч. 3 ст. 94 КК України, згідно до вимог якої госпіталізація до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом може бути застосована судом щодо хворого, якому інкримінується суспільно-небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить небезпеки для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах звичайного нагляду.
В апеляційній скарзі:
- захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить вказану ухвалу скасувати і ухвалити нову ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.
Вважає оскаржувану ухвалу незаконною через невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.
Апелянт з висновками суду не згоден, оскільки, на його думку, судом за підставу зазначений висновок про нестійку ремісію стану здоровя ОСОБА_7 обгрунтований виключно листом головного лікаря КЗ «Криничанська центральна районна лікарня» ДОР від 23.10.2019 року отриманого на запит суду, відповідно до якого ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря-психіатра «КЗ «Криничанська ЦРЛ» ДОР», щомісяця з`являється на прийом до лікаря, приймає підтримуючу терапію і на теперішній час перебуває у стані нестійкої ремісії.
Зазначає, що допитаний 22 жовтня 2019 року під час розгляду справи експерт ОСОБА_9 зазначив про відсутність, на його думку, необхідності застосування на час розгляду справи до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, але з урахуванням відомостей лікаря за місцем мешкання ОСОБА_7 .
На думку захисника, зазначений лист головного лікаря КЗ «Криничанська центральна районна лікарня» ДОР від 23.10.2019 року суперечить свідченням отриманих під час допиту, як свідка, експерта ОСОБА_9 , не є належним та допустимим доказом, який би надавав можливість дійти висновку щодо необхідності задоволення клопотання, не міг бути використаний судом при ухваленні рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, думку прокурора, яка просила ухвалу суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, застосовуючи до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 66 від 28.03.2019 року ОСОБА_7 , в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, страждала і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїчної, яке вимагає догляду та лікування.
Стаття 94 КК України містить три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: характер і тяжкість захворювання (медичний критерій); тяжкість вчиненого діяння (юридичний критерій); ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб (соціальний критерій).
Характер і тяжкість захворювання визначаються клінічною формою психічного захворювання, його глибиною і стійкістю, динамікою хворобливого процесу, прогнозом його перебігу та деякими іншими обставинами, що стосуються хворобливого стану особи. Характер психічного захворювання, його форма, глибина, стійкість, особливості психічного стану і поведінки в період вчинення суспільно-небезпечного діяння є провідною ознакою, яка визначає суспільну небезпеку психічно хворого. Тяжкість вчиненого діяння ґрунтується на положеннях ст. 12 КК України про класифікацію злочинів. Ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб містить оцінку: а) суспільної небезпечності вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; б) психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності даного хворого для оточуючих.
У зв`язку з наявністю у ОСОБА_7 клінічних ознак психічного захворювання - шизофренії параноїчної, щодо неї можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.
З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.
При цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 512 КПК України, а саме перевіривши усі докази, що доводять чи спростовують вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечних діянь та дослідивши інші обставини, що мають істотне значення для кримінального провадження та прийшовши до переконання, що суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185 КК України, які інкримінується ОСОБА_7 , психічне захворювання як на час вчинення суспільно- небезпечних діянь так і на час розгляду клопотання, мали місце, врахувавши обставини скоєння даних суспільно-небезпечних діянь, а також висновки судово-психіатричної експертизи № 66 від 28.03.2019 року, згідно яких в момент скоєння правопорушення страждала і на даний час страждає психічним захворюванням у формі шизофренії параноїчної, яке вимагає догляду та лікування; за своїм психічним станом ОСОБА_7 не може усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними, прийшов до обґрунтованого висновку про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
З системного аналізу наведених вище норм КПК України вбачається, що при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного характеру суд у кожному випадку зобов`язаний встановити факт вчинення суспільно небезпечного діяння (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення), вчинення його тією особою щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру та дослідити надані сторонами та наявні у справі докази із надання їм юридичної оцінки відповідно до ст. ст. 94, 84-89 КПК України.
Окрім цього, як вбачається з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та лікування», суди повинні мати на увазі, що застосування у справах вказаної категорії скороченої процедури дослідження доказів не передбачено.
Як убачається із матеріалів провадження, суд першої інстанції дотримався вказаних норм та провів повний судовий розгляд, встановив факт вчинення суспільно- небезпечних діянь (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення), вчинення їх тією особою, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру та дослідив надані сторонами та наявні у справі докази із наданням їм юридичної оцінки відповідно до ст. ст. 94, 84-89 КПК України. Також суд дослідив мотиви клопотання прокурора про необхідність застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Враховуючи, що суспільно небезпечні діяння були вчинені ОСОБА_7 у стані неосудності і в даний час ОСОБА_7 об`єктивно виявляє ознаки психічного розладу, яке позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, з урахуванням характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчинених нею діянь та ступеня небезпечності психічного хворого, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що необхідно застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру, які вказані у висновку експертизи, а саме у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності оскаржуваної ухвали через невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, адже не узгоджуються з правовими приписами ст. 94 КК України.
Будь-які дані про те, що суд допустив процесуальні порушення під час розгляду кримінального провадження або дані, які б вказували на неповноту чи не об`єктивність розгляду справи відносно ОСОБА_7 - в матеріалах кримінального провадження відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника, - залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року, якою до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4