Номер провадження: 11-сс/813/1062/20
Номер справи місцевого суду: 522/9520/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.06.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Батумі, Республіка Грузія, громадянина Республіки Грузії, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , зі слів раніше судимий за ч. 2 ст. 186 КК України, -

підозрюваного у кримінальному провадженні №0001110, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.06.2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 11.08.2020 року, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001110, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, існує ризик того, що підозрюваний може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування чи суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, так як є громадянином іншої держави та може вчинити інше кримінальне провадження.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволені клопотання слідчого та застосувати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України є необґрунтованою. Зазначає, що зі свідчень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вбачається, що перший удар та фактично напад здійснено саме потерпілим ОСОБА_14 , а підозрювані в свою чергу захищались. Вважає, що жодного доказу про те, що підозрювані мали при собі ножа органом досудового розслідування не надано та не встановлено. Вказує, що не надано жодного доказу, який підтверджує факт нанесення потерпілому ножового поранення. Вважає, що в даному випадку дії його підзахисного слід кваліфікувати за ст. 124 КК України.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що 13.06.2020 приблизно о 04:50 годині ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , перебували біля входу до магазину «Таврія-В», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 36, де в ході раптового виниклого конфлікту, усвідомлюючи чисельну кількість громадян, які перебували у той час на місті події біля входу до магазину «Таврія-В», ОСОБА_15 наніс ОСОБА_14 декілька ударів.

Після чого ОСОБА_8 продовжуючи протиправні дії, наздогнав потерпілого ОСОБА_14 та грубо порушуючи громадський порядок, будучи впевненим, що за його діями спостерігають сторонні особи, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, із застосуванням ножа, заздалегідь заготовленого, наніс декілька ударів в область грудної клітин та черевної стінки ОСОБА_14 , в результаті чого останній впав на землю. Після цього ОСОБА_15 та ОСОБА_8 разом покинули місце вчинення злочину.

В результаті злочинних дій ОСОБА_15 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_14 спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою правого плеча та колото-різаних поранень грудної клітини, черевної стінки праворуч.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР № 0001110 від 13.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (а.с. 4-5);

- довідкою КНП «Міська клінічна лікарня № 1» від 13.06.2020 року щодо отримання потерпілим ОСОБА_14 колото-різаних поранень (а.с.10-12);

- протоколом огляду місця події від 13.06.2020 року, а саме території по вул. Генуезька, 36, м. Одеса (а.с. 14-16);

- протоколом огляду предмету від 13.06.2020 року, а саме огляду відеозаписів камер спостереження, з яких вбачається, що двома особами здійснювалося побиття іншої особи (а.с. 22-31);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , яка підтвердила обставини безпричинного побиття потерпілого ОСОБА_14 двома особами кавказької національності та спричинення одним з цих осіб ножових поранень потерпілому (а.с 32-36);

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідкам ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , які впізнали підозрюваних ОСОБА_15 та ОСОБА_8 як осіб, що вчинили хуліганські дії відносно потерпілих та завдали тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_14 , в тому числі ОСОБА_8 як особу, що нанесла колото-різані поранення (а.с. 37-48);

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, у тому числі наданню оцінки протоколам допиту свідків та протоколам пред`явлення особам для впізнання за фотознімками, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Посилання захисника як на підставу спростування обгрунтованості підозри на показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не можуть беззаперечно свідчити про відсутність висунутої підозри, оскільки наданими цими свідками показами підтверджені події, які виникли вже безпосередньо після вчинення підозрюваними хуліганський дій, в результаті яких потерпілий здійснював дії, направлені на захист, що підтверджено також показами свідка ОСОБА_16 .

Викладене свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином Республіки Грузія, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований в Республіки Грузія, на законних підставах мешкає в м. Одесі та є особою яка притягувалася до кримінальної відповідальності.

Вказані обставини вказують на те, що підозрюваний будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.

Існування зазначеного ризику також підтверджується поведінкою підозрюваного безпосередньо після вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування протиправних дій, яка свідчить про зникнення разом з іншим підозрюваним з місця вчинення правопорушення для уникнення від кримінальної відповідальності, неприйняття підозрюваними заходів на надання потерпілому медичної допомоги та не повідомлення про вчинений злочин до правоохоронних органів, що також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_16 .

Також у кримінальному провадженні існує незначний ступінь ризику того, ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, погрозами, підкупом або вмовляннями схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки злочин вчинений на ґрунті раптового конфлікту між потерпілим ОСОБА_14 та із застосуванням заходів фізичного впливу.

Відсутність даних про наявність у підозрюваного відповідних засобів на існування та життєзабезпечення, а також обставин скоєння ним раніше іншого злочину, можуть вказувати на незначний ступінь ризику можливого вчинення останнім нового злочину.

При цьому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому застосування тримання під вартою на даному етапі є виправданим.

Доводи захисника, щодо неможливості застосувати запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення за яке законом передбачене покарання менш суворе а ніж штраф понад 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та не пов`язане з позбавлення волі є безпідставним, оскільки на даному етапі ОСОБА_8 підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, роль якого як вбачається з матеріалів клопотання є основною та за яке законом передбачено покарання до семи років позбавлення волі, свідчить про можливість та необхідність відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків та унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.06.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001110, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4