Справа №477/608/20
Провадження №1-кп/477/172/20
УХВАЛА

14 травня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

06 квітня 2020 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, з обвинувальним актом, реєстром та розпискою обвинуваченого.

Ухвалою від 07 квітня 2020 року у справі призначено підготовче судове засідання.

13 травня 2020 року від потерпілого ОСОБА_5 до суду надійшло клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченого з метою забезпечення цивільного позову. В своєму клопотанні потерпілий просить накласти арешт на земельну ділянку площею 2,0 га, яка належить обвинуваченому на праві приватної власності, заборонивши ОСОБА_3 та будь-кому відчужувати зазначене майно, з забороною вчинення реєстраційних дій відносно арештованого майна. Посилається на ризик відчуження обвинуваченим майна з метою уникнення від цивільної відповідальності за спричинену шкоду, у зв`язку з прийняттям закону, яким передбачена можливість відчуження земельних ділянок; обґрунтовує необхідність накладення арешту вчиненням обвинуваченим 18.03.2020 року дій щодо реєстрації договору оренди. Зазначає про збільшення позовних вимог до обвинуваченого.

Прокурор в судове засідання не з`явився, відповідно до поданої заяви просив розглянути клопотання у його відсутність. Обвинувачений, відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України, про розгляд клопотання не повідомлявся. Відповідно до ст. 172 КПК України, неявка осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Представник потерпілого в судовому засіданні клопотання підтримав та пояснив, що вдруге звертається з клопотанням до суду та на теперішній час обставини, викладені ним у первинній заяві про забезпечення позову, змінились. Зокрема, прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення», що надасть можливість обвинуваченому відчужити земельну ділянку та переважне право на придбання цієї земельної ділянки матиме орендар. Також посилався на збільшення позовних вимог та відсутність допомоги з боку обвинуваченого на сьогоднішній день. Зазначив, що на сьогоднішній день дані щодо розірвання договору оренди відсутні та припустив, що зазначений договір оренди фактично є відчуженням земельної ділянки та певно, саме з цією метою договір був зареєстрований фермерським господарством 18 березня 2020 року.

Вислухавши представника потерпілого, розглянувши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, зокрема, для забезпечення цивільного позову.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна, серед іншого, допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до статті 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як слідує з інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ( надалі Інформація), ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :07:001:0326, яка перебуває в оренді ФГ «Богуслав-земля» строком до 18.03.2069 р.
Відповідно до Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року
№ 161-XIV, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Таким чином, укладення договору оренди не передбачає переходу права власності та не свідчить про відчуженням майна, на що посилається потерпілий.
Щодо припущення представника потерпілого, про реєстрацію договору оренди фермерським господарством 18.03.2020 року з метою відчуження земельної ділянки, то суд зауважує, що факт реєстрації укладеного договору оренди також не свідчить про відчуження земельної ділянки. Навпаки, державна реєстрація договору оренди, та як наслідок, наявність відповідного обтяження, унеможливлює продаж земельної ділянки без попереднього розірвання такого договору з внесенням відповідного запису до реєстру.
Відповідно вище зазначеної Інформації, підставою виникнення права оренди зазначеної земельної ділянки є договір оренди, виданий 21.02.2020 року, тобто до ДТП, яка сталася 01.03.2020 року та у вчиненні якої обвинувачується ОСОБА_3 , а 18.03.2020 року відбулася лише державна реєстрація договору. Тому наявність договору оренди не може бути доказом намагання обвинуваченого відчужити земельну ділянку з метою уникнення від цивільної відповідальності. А наявність договору оренди землі строком до 2069 року виключає вчинення будь-яких дій, пов`язаних з відчуженням цієї земельної ділянки, протягом зазначеного терміну, без попереднього розірвання такого договору, про що вже зазначалось в ухвалі суду від 17 квітня 2020 року при розгляді заяви про накладення арешту на майно з подібних підстав.
Щодо прийняття Верховною Радою України 31.03.2020 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення», то відповідно до Прикінцевих положень, цей закон набирає чинності з 01 липня 2021 року.

Таким чином, наявність довгострокового договору оренди, який на день розгляду клопотання, відповідно до наданих документів та за поясненнями представника потерпілого, є чинним, свідчить про відсутність підстав для накладення арешту на це майно, що не позбавляє права заявника звернутись до суду з аналогічним клопотанням у разі зміни певних обставин.

Розмір цивільного позову, як і наявність незакритих виконавчих проваджень, за відсутності доведених ризиків, не може бути достатньою підставою для накладення арешту на майно, про що також зазначалось в ухвалі суду від 17 квітня 2020 року при розгляді заяви про накладення арешту на майно з подібних підстав.
Розмір цивільного позову, сам по собі, також не може бути такою підставою, оскільки, відповідно до ст. 170 КПК України, мають оцінюватись ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження майна. А співмірність розміру цивільного позову з застосованими заходами забезпечення мають оцінюватись у разі застосування таких заходів, за наявності для цього законних підстав.
Інших обставин, які б свідчили про наявність ризиків відчуження земельної ділянки, на час розгляду клопотання не наведено.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеності потерпілим ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження майна обвинуваченим, у зв`язку з чим клопотання про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170- 173, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні про накладення арешту на майно обвинуваченого відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1