Ухвала
12 лютого 2020 року
м. Київ

справа №148/608/18
провадження № 51-730ск20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 червня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 13 листопада 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник висуває вимогу про перегляд у касаційному порядку вказаних судових рішень.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання захисником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність та необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Положеннями ч. 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції можуть бути лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається з касаційної скарги, захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Натомість при цьому не зазначає, які порушення закону були допущенні судами нижчих інстанцій в аспекті вимог статей 412, 413 КПК. Зокрема, яким чином вплинуло на законність судових рішень щодо ОСОБА_5 допущенні, на думку захисника, порушення КПК відносно особи щодо якої матеріали досудового розслідування виділено в окреме провадження (епізод

від 26 грудня 2017 року згідно з вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 червня 2019 року) з урахуванням того, що за цим епізодом він засуджений за вчинення злочину за передньою змовою не тільки з цією особою, а й з ОСОБА_6 , засудженим цим же вироком.
Крім того, захисником не обґрунтовано його доводів щодо неправильного застосування судами ст. 71 Кримінального кодексу України(далі КК) замість ст. 70 КК з урахуванням того, що злочини ОСОБА_5 було вчинено, в тому числі, і після постановлення вироку Апеляційного суду Вінницької області від 08 листопада 2017 року. При цьому захисник посилається як на приклад практики Верховного Суду на рішення, у якому йшлося саме про неправильне застосування ст.70 КК, а не ст.71 КК.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали особою, яка подала скаргу.
Залишення касаційної скарги без руху не перешкоджає відкриттю касаційного провадження за умови усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, якщо скарга надійде у межах строку, визначеного ст. 426 КПК, або не пізніше п`ятнадцятиденного строку з дня одержання копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 червня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду

від 13 листопада 2019 року залишити без руху та надати для усунення вищезазначених недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог Верховного Суду касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3