Номер провадження: 11-сс/813/555/20
Номер справи місцевого суду: 947/6257/20 1-кс/947/2973/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2020 року про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000826 від 19.03.2020 року, -

встановив:

оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 год. до 07:00 год., наступної доби, строком до 18.05.2020 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей інвалідів, зі слів працюючого журналістом, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного в кримінальному провадженні №0000826 від 19.03.2020 року у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській областіперебувають матеріали кримінального провадження №0000826 від 19.03.2020 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за таких обставин.

19.03.2020 року, приблизно о 10:30 год., ОСОБА_8 дізнавшись, що його знайомого доставлено до чергової частини Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за вчинення адміністративного правопорушення, останній прибув до приміщення чергової частини Київського відділу поліції розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 15-а, разом з невстановленими слідством особами (загальна кількість яких складала 10-12 чоловік), та діючи навмисно, стали агресивно себе поводити та висказувати нецензурну лексику в бік працівників поліції у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, тим самим виражаючи явну неповагу до них як працівників правоохоронного органу.
Також, в цей час до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області прибув екіпаж «Океан 151» у складі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яких було направлено в якості допоміжних сил, та з метою забезпечення публічного порядку та громадської безпеки.
В свою чергу ОСОБА_8 усвідомлюючи, що працівниками УПП в Одеській області ДПП здійснюється виконання покладених на них службових обов`язків як працівників правоохоронних органів, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки, поводячи себе агресивно, вирішив умисно завдати працівнику поліції тілесних ушкоджень з метою перешкоджання виконання ним своїх службових обов`язків, а саме щодо інспектора роти № 1 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_11 , який був одягнутий у однострій поліцейського із спеціальним жетоном на видному місці.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_8 діючи умисно, перебуваючи навпроти ОСОБА_11 , розмахнувся правою рукою та зовнішньою стороною долоні наніс удар по обличчю останньому, а саме цілеспрямовано в область правого ока, в результаті чого ОСОБА_11 було заподіяно умисне тілесне пошкодження, що виразилось у контузії очного яблука та міопії слабкого ступеню.
19.03.2020 року відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000826.
20.03.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.
20.03.2020 року слідчий СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2020 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 год. до 07:00 год., строком до 18.05.2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Обґрунтовуючи рішення про необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя послався на існування ризиків: можливих спроб переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду та спроб незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу. В обґрунтування апеляційної скарги, підозрюваний посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, стверджує про необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, посилається на суворість обраного запобіжного заходу, зазначаючи, що запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту може завадити йому працювати, оскільки допоміжний заробіток він отримує саме у нічний час доби.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження та докази надані підозрюваним апеляційному суду; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181 КПК України.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, на даній стадії досудового розслідування, вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, що зазначені у клопотанні слідчого, щона думку колегії суддів свідчить про необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: протоколи допиту потерпілого та свідків; протокол огляду місця події, а також інші матеріали кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, на думку апеляційного суду, слугують підставами для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, який в даному провадженні не можна вважати непомірним.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри та вважаючи доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості підозри, необґрунтованими, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність обґрунтованої підозри, апеляційний суд вважає безпідставними.

Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під домашнім арештом, а сторона захисту не надала доказів, що обраний запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного.

Так, зокрема, доводи захисника та підозрюваного ОСОБА_8 про те, що перебування під домашнім арештом у нічний час доби, може завадити працювати підозрюваному є непереконливими, оскільки запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, на переконання апеляційного суду, не позбавляє права підозрюваного на працю, а його доводи про те, що він працює охоронцем на ринку в нічний час, не підтверджені будь-якими доказами.

Посилання підозрюваного на те, що нічний домашній арешт заважатиме йому піклуватися за його дітьми, які є інвалідами, також є непереконливими, оскільки підозрюваний проживає в повній родині, має дружину, яка працює, а запровадження на теперішній час на території України карантинних заходів, пов`язаних з епідемією вірусу, виключає відвідування дітьми навчального закладу в супроводі підозрюваного. Більш того, навіть у разі завершення карантину до закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, підозрюваний не буде позбавлений можливості надавати допомогу своїм дітям щодо відвідування навчального закладу, оскільки навчальний заклад діти відвідуватиме лише в денну пору доби, чого не заперечував підорюваний.

Доводи підозрюваного щодо зволікання органу досудового розслідування з розслідування кримінального провадження та невжиття заходів, направлених на перевірку версії підозрюваного відносно події злочину, не є вирішальними для розгляду питання про обрання запобіжного заходу, оскільки надані до клопотання органом досудового розслідування матеріали кримінального провадження свідчать про обґрунтованість підозри на даній стадії досудового розслідування. При цьому, підозрюваний та його захисник не позбавлені у використанні своїх процесуальних прав на звернення з відповідними клопотаннями до слідчого та прокурора щодо проведення певних слідчий дій, направлених на з`ясування всіх обставин справи. Можлива бездіяльність або дії слідчого та прокурора, які на думку сторони захисту мають місце та є незаконними, на що посилаються останні, не є предметом розгляду в даному провадженні, оскільки процесуальним законом визначений процесуальний порядок оскарження стороною захисту таких дій або бездіяльності і це право, за поясненнями підозрюваного та його захисника, останніми вже реалізовується.

Будь-яких інших та вагомих доводів щодо надмірності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, останнім та його захисником наведено не було.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують перебування підозрюваного під домашнім арештом в нічний час доби.

Будь-яких порушень норм КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 376, 405,419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2020 року, щодо обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4