Провадження № 1-кп/761/1716/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі - головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 191 001 000 106 01 від 05.11.2019, у якому
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Алчевськ Луганської обл., з середньою спеціальною освітою, який офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,
обвинувачується за ч. 2 ст. 185 КК України
у с т а н о в и в :
На розгляді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України.
Рішенням суду від 23.12.2019 строк дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжений по 20.02.2020.
У зв`язку з тим, що завершити судовий розгляд цього кримінального провадження до зазначеної дати не виявилось за можливе судом відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на обговорення сторін судового провадження питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , зазначивши, що ризики, які слугували підставою для застосування та у подальшому продовження строку дії вказаного запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку тримання його підзахисного під вартою, посилаючись на те, що більш м`який запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Обвинувачений підтримав думку свого захисника.
Суд, заслухавши учасників підготовчого судового провадження, дослідивши наявні у суду матеріали, дійшов висновку про таке.
У силу ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого двомісячного строку дії цього запобіжного заходу. За наслідками розгляду цього питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Під час досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК у разі вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Однак, враховуючи, що відповідно до Глави 28 КПК судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведена поза розумним сумнівом вина особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті злочинних діях, оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії провадження виключається.

З наведеного витікає, що, вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб.

Так, прокурор зазначає, що у даному кримінальному провадженні існують ризики вчинення обвинуваченими дій, спрямованих на переховування від суду, а також продовження злочинної діяльності.

У силу ст. 9 КПК суд під час розгляду кримінального провадження зобов`язаний керуватися рішеннями ЄСПЛ.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні по справі «Бекчієв проти Молдови», ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання має оцінюватись також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою, у якій його переслідували в межах закону.
Отже, суд, оцінивши вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має зробити висновок щодо значного ступеню небезпеки позапроцесуальних дій цієї особи.

Тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років, яке загрожує ОСОБА_4 у разі доведення його винуватості свідчить про високу ймовірність вчинення останнім дій, спрямованих на переховування від суду.

Відсутність у обвинуваченого будь-яких стримуючих факторів, офіційного та стабільного джерела доходів, а також наявністьне знятої та непогашеної у встановленому законом порядку судимості свідчить про існування у цьому кримінальному провадженні ризику продовження злочинної діяльності ОСОБА_4 .
Сукупність зазначеного, відсутність будь-яких доказів зі сторони захисту на підтвердження належної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу доводить, що встановлені вище обставини є достатніми для продовження щодо ОСОБА_4 строку дії застосованого до нього запобіжного заходу.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 22, 23, 177, 199, 291, 309, 331 КПК України, суд
у х в а л и в :
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою по 02 квітня 2020 року включно.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1