Справа № 296/2252/20
УХВАЛА
Іменем України

22 квітня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі скаргу ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_5 на протиправну бездіяльність прокурора Житомирської області та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить скасувати незаконні постанови слідчого з ОВС ПМ ДПА у Житомирській області від 06.02.2012 та 24.11.2012 у кримінальному у провадженні № 000038 від 24.11.2012 про оголошення ОСОБА_5 в розшук, про зупинення досудового слідства, та зобов`язати прокурора Житомирської області закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування скарги вказав, що 19.03.2020 звернувся до прокуратури Житомирської області з клопотанням про скасування постанови про зупинення досудового розслідування, про оголошення ОСОБА_5 в розшук та про закриття кримінального провадження № 000038 від 24.11.2012 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.212, ч.2 ст.28-ч.2 ст.366 КК України, однак, прокурором Житомирської області клопотання не розглянуто, тому вважає, що прокурором проявлено протиправну бездіяльність (ст. 36, ст.284 КПК України).

Заявник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, 08.04.2020 через канцелярію суду подав заяву, у якій просив розглядати призначену справу на 08.04.2020 без його участі (а.с.23).

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданої скарги, посилаючись на її безпідставність, подав письмові заперечення (а.с.27-28).

Дослідивши матеріали поданої скарги та заслухавши думку прокурора, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, 19.03.2020 ОСОБА_4 звернувся до прокурора Житомирської області з клопотанням про скасування постанови про зупинення провадження, оголошення ОСОБА_5 в розшук, закриття кримінального провадження №000038 від 24.11.2012, посилаючись на ухвалу Верховного Суду від 26.02.2020, якою вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 16.02.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 11.06.2019 щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено без змін (а.с.4-5, 10-13).

Разом з цим, як встановлено в судовому засіданні у виділеному кримінальному провадженні №000038 за підозрою ОСОБА_5 за ч.2 ст.212, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, досудове розслідування зупинено 28.11.2012 на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України, у зв`язку з тим, що останній переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме.

За наявності ухвали Верховного Суду від 26.02.2020, захисник ОСОБА_5 ОСОБА_4 вважає, що прокурор протиправно не закриває провадження щодо його підзахисного ОСОБА_5 .

Так, прокурор, відповідно до принципу диспозитивності, визначеному ст. 26 КПК України, є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених законом. Це зокрема, забезпечується ч. 1 ст. 36 КПК України, яка встановлює, що прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Виключно прокурору належить право визначати достатність доказів для доведення винуватості особи в суді, на підставі їх оцінки з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що вчиняється за його внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом (ст. 94 КПК України).

Обвинувальний акт згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України, є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Таким чином, виключно прокурор у кримінальному провадженні, за наявності достатніх підстав та керуючись своїм внутрішнім переконанням має право приймати рішення про складання обвинувального акту або про його погодження.

Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, що здійснюється слідчим суддею у кримінальному провадженні, не може втручатися у сферу дискреційних повноважень прокурора.

У статтях 303-308 КПК України передбачено оскарження визначеного законом переліку рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування до слідчого судді місцевого суду, у тому числі рішення прокурора про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 11 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Згідно ч. 1 п. 9-1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Пунктами 1, 2, 4, 9 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Водночас, оскільки скаржник в обґрунтування вимог скарги щодо протиправної бездіяльності прокурора, яка полягає у не розгляді його клопотання, посилається на п. 6 ч.1 ст. 284 КПК України, то зазначені вимоги не можуть бути предметом розгляду під час досудового розслідування, як такі, що їх оскарження не передбачене ст.303 КПК України, але можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч.2 ст. 303 КПК України).

Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про: скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи встановлені обставини та обґрунтування позиції скаржника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , слідчим суддею встановлено відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Керуючись статтями 284, 303-306, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні вимог скарги ОСОБА_4 , поданої в інтересах ОСОБА_5 на протиправну бездіяльність прокурора Житомирської області та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1