Справа № 643/7347/19
Провадження № 1-кп/643/1155/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2019 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001012 від 27.02.2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леб`яже Зачепилівського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, який одружений, має неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адесою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 17.12.2019 року прокурором заявлено клопотання про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що на даний час виникла необхідність в продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав. Так, до завершення судового розгляду та ухвалення рішення по суті потрібно дослідити докази, допитати свідків та потерпілих, та у разі необхідності провести інші процесуальні дії, однак з урахуванням особливостей оцінки доказів під час судового розгляду здійснити зазначені дії неможливо до закінчення дії попередньої ухвали по продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 . У той же час, ризики, які слугували підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, не зникли та не зменшились. Існують наступні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з вчиненням тяжкого кримінального правопорушення та у зв`язку з суворістю покарання за вчинений злочин у разі визнання його винуватості, крім того, обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, постійної роботи; незаконно впливати на потерпілих, свідків, оскільки з ними на даний час ще не проведено усіх необхідних слідчих (розшукових) дій, у тому числі допитів, одночасних допитів раніше допитаних осіб, слідчих експериментів, а також може чинити тиск на ряд свідків та іншим чином спонукати їх до відмови від показань або їх зміни по даному кримінальному провадженню. Враховуючи викладене, у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до обвинуваченого ОСОБА_4 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, оскільки обвинувачений у разі знаходження на волі може переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнути кримінальної відповідальності у зв`язку з вчиненням тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадження. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України, одне із яких згідно зі ст. 12 КК України є тяжким, умисним злочином, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Крім того, у Київському районному суді м. Харкова перебували на розгляду обвинувальні акти за ознаками кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 125 КК України, ч. 1 ст. 125 КК України, які розглянуто 18.11.2019 року та судом прийнято рішення про визнання ОСОБА_4 винним у скоєнні даних злочинів та призначено покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та зазначила, що ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, станом на даний час не зменшились.

ОСОБА_4 , а також його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

В обґрунтування заперечень захисник посилався на те, що обвинувачений має житло, сім`ю та друзів. Враховуючи стан здоров`я обвинуваченого та необхідність його лікування, наявні підстави для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд керується таким.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого насильницького злочину проти життя та здоров`я особи, який передбачений ч. 1 ст. 121 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Як вбачається з даних обвинувального акту, ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину за наступних обставин. Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 27.02.2019 року несподівано для ОСОБА_8 наніс останньому рукояткою ножа два удари в область голови, від яких потерпілий впав на підлогу. Потім, згідно даних обвинувального акту, ОСОБА_4 засунув лезо ножа в рот потерпілому, чим спричинив останньому ушиблено-рвані рани верхньої та нижньої губ. Потім ОСОБА_4 , згідно пред`явленого обвинувачення, рукояткою ножа наніс ОСОБА_8 два удари в область голови, від яких потерпілий втратив свідомість. В той час, коли потерпілий втратив свідомість, ОСОБА_4 згідно обвинувального акту спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу зі зміщенням та травматичною екстракцією 3 зубів, після чого відрізав лезом ножа ліву вушну раковину потерпілого, а коли ОСОБА_8 втратив свідомість, засунув останньому в рот шматок відрізаної лівої вушної раковини.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебували кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 125 КК України. Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 26.03.2017 року в ході конфлікту з тестем наніс останньому удар ножом в область живота справа. Також, згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 26.02.2019 року в ході конфлікту з ОСОБА_9 наніс останній більше 10 ударів в область тулуба рукою, в якій тримав кілограмову гантелю. Вказані кримінальні правопорушення, згідно даних обвинувального акту, вчинені 26.03.2017 року та 26.02.2019 року. Обвинувальні акти затверджені прокурором відповідно 29.05.2017 року та 28.03.2019 року.
Як повідомлено прокурором в судовому засіданні, Київським районним судом м. Харкова 18.11.2019 року ухвалено вирок та визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень. В судовому засіданні обвинувачений підтвердив факт ухвалення відноснор нього обвинувального вироку Київського районного суду м. Харкова від 18.11.2019 року.
Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, яке згідно обвинувального акту мало місце 27.02.2019 року, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується в даному кримінальному провадженні, вчинено після того, як ОСОБА_4 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні умисного насильницького злочину проти здоров`я особи, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Два з вказаних вище кримінальних правопорушень, що інкриміновані ОСОБА_4 згідно даних обвинувальних актів, вчинені з використанням ножа.
Станом на даний час потерпілий та свідки не допитані.
За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, кількість епізодів злочинної діяльності, в яких він обвинувачується, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.
Оцінюючи доводи сторони захисту щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого та необхідності лікування останнього, суд керується таким.

Судом двічі, ухвалами від 20.05.2019 року та 25.07.2019 року, було зобов`язано медичну частину № 27 Центру охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України у Харківській та Луганській областях (м. Харків, вул. Нетіченська, буд. 14) провести медичне обстеження обвинуваченого, який тримається під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» (м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 99), з метою визначення його стану здоров`я та вирішення питання щодо його лікування у встановленому законодавством України порядку.

Таким чином, судом вжито заходів для забезпечення права обвинуваченого на медичну допомогу.

Судом отримано відповідь, в якій зазначено на факті проведення обстеження обвинуваченого ОСОБА_4 та стані його здоров`я.

Даних, які б свідчили про неможливість лікування ОСОБА_4 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», судом не отримано.

За таких обставин суд не може визнати обґрунтованими вказані вище доводи захисника щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, зокрема на домішаній арешт, та відмовляє у вказаному клопотанні.

Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого житла, сім`ї та друзів не спростовують вказані вище дані, на підставі яких суд дійшов висновку щодо наявності підстав для продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків, на даній стадії судового провадження суд вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , на строк до 24:00 години 12 лютого 2020 року.
Також, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо відсутності на даній стадії судового провадження підстав для зміни запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого, на домашній арешт, про що просили суд обвинувачений та його захисник.
Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи сторони захисту та усне клопотання останніх про зміну запобіжного заходу.

Одночасно суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 , що згідно Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року він має право оскаржити в апеляційному порядку дану ухвалу в частині продовження строку тримання його під вартою.
Керуючись ст. 183, 331, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України, на строк до 24:00 годин 12 лютого 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_4 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1