Справа № 304/332/20 Провадження № 1-кс/304/180/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , розглянувши його клопотання, погоджене прокурором ОСОБА_7 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000126 від 15 березня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше судимого,

про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

слідчий СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000126 від 15 березня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 15 червня 2020 року з можливістю внесення застави у розмірі 40 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Перечинського ВП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000126 від 15 березня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_3 , близько 02.30 год 15 березня 2020 року на належному йому автомобілі марки «Форд Мондео», прибули до с. Т.Ремета Перечинського району Закарпатської області, де, припаркувавши свій автомобіль, викрали з автомобіля марки «ІВЕКО», р/н НОМЕР_1 , що знаходився на узбіччі дороги біля будинку № 38 по вулиці Центральній, пластмасову каністру, ємністю 6 л, з дизельним паливом, яку помістили до свого автомобіля. Після того, за допомогою заздалегідь підготовлених засобів, які привезли із собою, а саме пластмасової каністри, ємністю 20 л, та резинового шлангу, намагалися викрасти дизельне паливо з паливного баку вказаного автомобіля, наповнивши каністру майже повністю, однак не довели злочин до кінця, оскільки їх помітив потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_4 , який припинив їх протиправну діяльність та викликав працівників поліції. Того ж дня підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України. Слідчий вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту потерпілого, свідків, огляду місця події та пред`явлення речей для впізнання тощо. Крім того, 17 березня 2020 року органом досудового розслідування ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000115 від 09 березня 2020 року. Так, 11 березня 2020 року близько 04.00 год ОСОБА_4 умисно, таємно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, відчинивши ворота домогосподарства АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_10 , заїхав на автомобілі марки «Форд Фокус», р/н Чеської Республіки НОМЕР_2 , на територію такого, де шляхом пошкодження двох навісних замків гаражного приміщення, проник всередину такого, звідки викрав кутову шліфувальну машинку марки «BOSCH», зварювальний апарат, електролобзик, два електроподовжувачі, довжиною 20 м та 30 м кожен, два перфоратори та циркулярну машинку, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму близько 25 000 грн. Постановою прокурора від 17 березня 2020 року провадження за вказаним фактом виділене в окреме провадження за №0000127, після чого постановою прокурора від 17 березня 2020 року кримінальні провадження, відомості щодо яких внесені до ЄРДР за № 0000126 від 15 березня 2020 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та № 0000127 від 17 березня 2020 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України об`єднані в одне провадження з номером 0000126. Крім того слідчий зазначає, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 17 березня 2020 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 травня 2020 року включно з можливістю внесення застави у розмірі 42 040 грн. На даний час з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, органу досудового розслідування необхідно зокрема отримати два висновки молекулярно-генетичної експертизи з І.Франківського НДЕКЦ МВС України, та два висновки товарознавчої експертизи із Закарпатського НДЕКЦ МВС України, а також виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів, виконати інші необхідні слідчі (розшукові) і процесуальні дії, що мають вагоме значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження. На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_4 є раніше судимим та підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, а органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування/суду, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення даного злочину незаконно впливати на свідків, потерпілих та експерта шляхом їх підкупу або залякування, вчинити інше кримінальне правопорушення, існування яких обґрунтовується зокрема тим, що ОСОБА_4 офіційно ніде не працює, не одружений, має незадовільний матеріальний стан, може вчинити аналогічні злочини, оскільки неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів. Так, 11 травня 2018 року ОСОБА_4 на підставі ст. 82 КК України змінено покарання за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 185, 186 КК України, з позбавлення волі на виправні роботи строком на 2 роки 6 місяців та 1 день. Однак підозрюваний, перебуваючи на волі та відбуваючи покарання у виді виправних робіт, належних висновків не зробив та вчинив повторно два нові умисні, корисливі злочини. Крім цього слідчий зазначає, що слідчим СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та в рамках зазначеного кримінального провадження йому 08 листопада 2019 року обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також слідчий просить слідчого суддю врахувати те, що ОСОБА_4 у подальшому зможе перешкоджати досудовому розслідуванню з метою уникнення від покарання, оскільки не сприяє розкриттю злочину та відмовляється від дачі показань. Крім цього вагомим є ризик впливу на потерпілого та свідків, оскільки ОСОБА_4 був виявлений безпосередньо на місці вчинення злочину, а органу досудового розслідування необхідно провести ряд експертиз, які на даний час, через незалежні від такого обставини, не можуть бути проведені у зв`язку з особливою процедурою відбору біологічних зразків, а відтак підозрюваний зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи переховуватися від органу дізнання/суду, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є цілком виправданим, а інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України. На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_6 подане клопотання підтримали повністю та просили таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини, крім того просили долучити до матеріалів копію постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив та зазначив, що ризики прокурором не обґрунтовано, оскільки органу досудового розслідування у даному кримінальному провадженні залишилося лише отримати висновки експертиз та скласти обвинувальний акт, а відтак ризику впливу на свідків, потерпілих та експертів немає. Щодо ризику вчинення підозрюваним іншого злочину зазначив, що раніше ОСОБА_4 нічого не порушував, будь-які запобіжні заходи до нього не застосовувалися. Також захисник пояснив, що відмова підозрюваного від давання показів не означає перешкоджання слідству, а є лише використанням наданого кожній особі конституційного права. На підставі наведеного вважав, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе у повній мірі запобігти усім ризикам в даному кримінальному провадженні та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 повністю підтримав позицію свого захисника та зазначив, що цілком достатнім запобіжним заходом відносно нього буде цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів (згідно п. 20-5 Перехідних Положень КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) не пізніше, ніж за десять днів) до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, матеріалами клопотання підтверджується, що 15 березня 2020 року о 02.57 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: Перечинський район с.Т.Ремета, вул. Центральна, № 38, відбувається бійка, близько восьми чоловік, за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які в подальшому доставлені до Перечинського ВП (а. с.17).

З протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15 березня 2020 року вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_4 , просить прийняти міри до невідомих осіб, яких він того дня близько 02.30 год застав під час вчинення крадіжки дизельного палива з належного йому автомобіля марки «ІВЕКО», р/н НОМЕР_1 , який було припарковано на узбіччі біля його домогосподарства (а. с. 18-19). Вказане також підтверджується протоколом допиту ОСОБА_9 в якості потерпілого від 15 березня 2020 року (а. с. 29-31).

Того ж дня матеріали досудового розслідування за повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000126 (а. с. 8-9), а ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України (а. с. 41-43) та повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (а. с. 44-47).

Також з матеріалів клопотання вбачається, що 15 березня 2020 року було проведено огляд автомобіля марки «Форд», сірого кольору, р/н Чеської Республіки НОМЕР_2 , під час якого у автомобілі виявлено та вилучено предмет, схожий на кастет та ніж, чотири різні ключі, три мобільні телефони, поліетиленовий пакет білого кольору, дві маски типу «балаклави», металічну деталь до рушниці та металічну фомку, матерчату сумку зі зв`язками різних ключів, матерчату сумку з кусачками та зажимом всередині такої, пластмасовий п`ятилітровий бутель, в середині якого знаходилася рідина, схожа на дизельне паливо, електричну дриль, а також пластмасовий синій ящик. Зазначені речі, а також сам автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію НОМЕР_3 було вилучено працівниками поліції (а. с. 24-28).

Крім того, матеріалами клопотання підтверджується, що 11 березня 2020 року о 06.50 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_6 , вночі, невідома особа шляхом злому навісного замка проникла до гаражного приміщення, звідки викрала різні інструменти, чим спричинили заявнику матеріальні збитки на суму близько 25 000 грн (а. с. 63). З приводу вказаних обставин потерпіла ОСОБА_10 звернулася до поліції із заявою про кримінальне правопорушення та зазначила про викрадення зварювального апарату, кутової шліфувальної машинки марки «BOSCH», електричного лобзику, двох електричних подовжувачів, довжиною 20 м та 30 м, а також двох перфораторів та циркулярної машинки (а. с. 64, зворот, 65-68).

Того ж дня матеріали досудового розслідування за вказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а 17 березня 2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а. с. 69-72).

Постановою прокурора від 17 березня 2020 року про об`єднання матеріалів досудового розслідування, вказані кримінальні провадження були об`єднані в одне з присвоєнням № 0000126 (а. с. 10-13, 14-16).

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 17 березня 2020 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 13 травня 2020 року (включно) із можливістю внесення застави (а. с. 49, 50-53).

04 травня 2020 року керівником Ужгородської місцевої прокуратури строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено на 15 днів до 30 травня 2020 року включно (а. с. 97-101).

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011 р).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Приймаючи рішення про можливість продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя приймає до уваги, що на даний час ризики, які були підставою для застосування відносно нього заходу забезпечення кримінального провадження, не відпали і не зменшились.

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими доказами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15 березня 2020 року, повідомленнями про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 15 та 17 березня 2020 року, протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11 та 15 березня 2020 року, протоколами огляду місця події від 11 та 15 березня 2020 року, протоколом пред`явлення речей для впізнання від 15 березня 2020 року, протоколами допиту потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 від 15 березня 2020 року, висновком експертизи матеріалів, речовин та виробів № 7/48 від 14 квітня 2020 року та висновком судової трасологічної експертизи № 2/168 від 08 квітня 2020 року, а також іншими дослідженими в судовому засіданні матеріалами.

Зокрема продовжують існувати ризик переховування, ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, а також ризик перешкоджанню кримінального провадження іншим чином. Так, ризик переховування підозрюваного підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, останній з яких відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, через що підозрюваний, усвідомлюючи неминучість призначення відносно нього покарання у виді позбавлення волі, може намагатись ухилитись від кримінальної відповідальності. Крім того, ризик переховування слідчий суддя оцінює у світлі обставин даного провадження та особистої поведінки ОСОБА_4 (особливості його поведінки, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування) та приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається актуальним, зважаючи на особу підозрюваного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності (а. с. 37-38) та характеризується як схильний до кримінальних правопорушень і за місцем проживання (а. с. 39); про підозру у вчиненні злочинів у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 оголошено під час виконання ним покарання у вигляді виправних робіт, зміненого ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2018 року (а. с. 55, зворот); Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області розглядається кримінальне провадження про обвинувачення, зокрема, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України (а. с. 58-60), а також тяжкість ймовірного покарання.

Так, згідно позиції Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинені діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаних злочинів, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.

Щодо доводів сторони обвинувачення про можливе перешкоджання кримінальному провадженню та впливу на свідків слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань, за якою після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду свідок допитується безпосередньо в судовому засіданні. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З приводу ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слідчий суддя враховує те, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою неможливо буде запобігти контактам ОСОБА_4 з іншим співучасником вчинення злочину ОСОБА_12 , з яким підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе вільно спілкуватись та координувати його дії щодо приховування слідів вчинення кримінальних правопорушень, вчинення тиску на свідків з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань у кримінальному провадженні тощо.

Посилання захисника на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки прокурором наведено достатні та переконливі докази, з яких вбачається, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують, на даний час вони не зменшилися, а в сукупності дають достатні правові підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вищевказаних кримінальних правопорушень. При цьому слідчий суддя зазначає, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних. Отже за переконанням слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним і доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У зв`язку з цим слідчий суддя зазначає, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних стадій кримінального провадження, на що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у своїх судових рішеннях.

Крім того, слідчим та прокурором в судовому засіданні доведено той факт, що на сьогоднішній день є об`єктивні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_4 строків тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід продовжити до 30 травня 2020 року в межах строку досудового розслідування.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що згідно зі ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 183, 186, 193, 194, 196-198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором ОСОБА_7 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000126 від 15 березня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, а саме до 30 травня 2020 року (включно) із визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 84 080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн.

В разі внесення застави, у порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за їх першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;

3) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

4) докласти зусиль до пошуку роботи;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі внесення застави та невиконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, застава буде звернута в дохід держави.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Дата закінчення дії ухвали 30 травня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1