Справа № 454/1289/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1623/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені№0000880 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 8 листопада 2019 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
вироком Сокальського районного суду Львівської області від 8 листопада 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк в 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України, покладено на засудженого ОСОБА_6 обов`язок: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Перебіг іспитового строку засудженому обчислювати з моменту проголошення вироку.
Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку у виконання.
Згідно з вироком 23.07.2017р. близько 10.00год. в м.Великі Мости Сокальського району Львівської області, ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали щодо якої органом досудового розслідування виділено в окреме провадження, з метою незаконного заволодіння чужим майном, в центрі вказаного міста умисно наніс ОСОБА_10 близько двох ударів ногою в обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді перелому медіальної стінки орбіти зліва, крововиливів у ліву навколоорбітальну ділянку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та відкрито викрав у нього цифровий фотоапарат марки «Нікон» сірого кольору, який знаходився в кишені потерпілого, а особа, матеріали щодо якої органом досудового розслідування виділено в окреме провадження, відкрито викрала у потерпрілого велосипед марки «Україна».
Своїми діями ОСОБА_6 та особа, матеріали щодо якої органом досудового розслідування виділено в окреме провадження, завдали потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2650грн.
07.05.2018р. близько 04.00год. по АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , перебуваючи в помешканні ОСОБА_11 , з метою незаконного заволодіння чужого майна, повторно відкрито заволодів вудлищем (спінінгом) потерпілого, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на суму 550грн.
На вирок суду прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати даний вирок у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий судовий розгляд у Сокальському районному суді Львівської області.
В обґрунтування покликається на те, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки обставини вчинення злочину, визнані судом доведеними, не відповідають кваліфікації дій обвинуваченого та не узгоджуються з показаннями обвинуваченого, наведеними у вироку. Вважає, що з наведених показань обвинуваченого неможливо встановити, з якою метою обвинувачений спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 (з метою заволодіння чужим майном чи з іншою метою), коли в обвинуваченого виник умисел на заволодіння майном потерпілого (до спричинення тілесних ушкоджень чи після), коли обвинувачений домовився з іншою особою про вчинення злочину щодо ОСОБА_10 тощо. Крім цього, апелянт підкреслює, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 69-1 КК України безпідставно визначив ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі, тобто у розмірі, який перевищує дві третини максимального строку, передбаченого санкцією статті (4 роки позбавлення волі), чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

5 лютого 2020 року захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу, в якій просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, проте змінити вирок в частині покарання, зменшивши його до 4 років позбавлення волі. Мотивує своє заперечення тим, що апеляційна скарга прокурора в частині неправильного розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України є безпідставна та необґрунтована, а в іншій частині де прокурор вказує на надто суворе покарання є підставною. Вважає, що судом першої інстанції помилково призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Щодо застосування ч.3 ст. 349 КПК України, то захисник вказує, що прокурор під час розгляду справи в суді першої інстанції погодився на спрощений порядок дослідження доказів, а тому позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Крім того, адвокат ОСОБА_8 звертає увагу, що спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 та ОСОБА_6 та вчинення грабежу не охоплюється єдиним умислом, а тому суд першої інстанції встановив правильну кваліфікацію.

Під час розгляду апеляційної скарги, прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати даний вирок у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий судовий розгляд у Сокальському районному суді Львівської області.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, так як вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 підтримав доводи ОСОБА_6 та просив вирок Сокальського районного суду Львівської області від 8 листопада 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, із наступних підстав.

Як вбачається з положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ст. 409 КПК України, підставою для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990 року передбачено, що при здійсненні правосуддя в кримінальних справах необхідність суворого додержання кримінально-процесуального законодавства незалежно від характеру і тяжкості вчиненого злочину, недопустимість будь-яких відхилень від вимог закону, маючи на увазі, що неухильне додержання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини і прийняття по ній законного, обґрунтованого і справедливого рішення.

Перевіривши вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 3 ст. 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації протиправних дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення учасниками провадження цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд серед іншого повинен вирішити чи містить діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Згідно з ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з тексту обвинувального акту та оскаржуваного вироку, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Проте, у судовому засіданні 17 січня 2019 року обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що вдарив потерпілого, після чого разом з іншою особою забрали в потерпілого майно.

Також, в обвинувальному акті та вироку вказано, що ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, спричинив потерпілому ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та викрав майно останнього.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення ОСОБА_6 колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції, належним чином не з`ясував усіх обставини вчинення кримінального правопорушення, повідомлених обвинуваченим, які могли істотно вплинути на правову кваліфікацію його протиправних дій та здійснив розгляд цього кримінального провадження у спрощеному порядку, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, суд апеляційної інстанції, враховуючи вимоги ч.ч.1, 4 ст. 404 КПК України позбавлений можливості у повному обсязі перевірити та оцінити показання обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки кримінальне провадження щодо нього розглядалося судом першої інстанції відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Вищезазначені порушення кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є істотним, адже перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок Сокальського районного суду Львівської області від 8 листопада 2019 року щодо ОСОБА_6 необхідно скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, який слід провести з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

При новому розгляді кримінального провадження слід усунути виявлені порушення кримінального процесуального закону, викладені в мотивувальній частині ухвали, перевірити доводи викладені в апеляційній скарзі першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 , належним чином вмотивувати рішення на підставі досліджених безпосередньо судом доказів та постановити в справі законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 задоволити.

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 8 листопада 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у Сокальському районному суду Львівської області.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4