Номер провадження: 11-кп/813/312/20
Номер справи місцевого суду: 523/175/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

апелянтів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27.05.2019 року, якою задоволено заяву представника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 про проведення заміни сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 13.08.2015 ОСОБА_12 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки; із засудженого ОСОБА_12 стягнуто на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 36582 гривні 56 копійок та моральну шкоду в розмірі 70 000 гривень.

Представник заявника ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 звернулась до місцевого суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у зв`язку зі смертю ОСОБА_12 03.09.2015 на його спадкоємців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_10 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.05.2019 зазначена заява задоволена. Районний суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_12 зобов`язання присуджено вироком суду, а відтак застосуванню підлягає норма про заміну сторони виконавчого провадження, а не вирішення питання щодо присудження за виниклими зобов`язаннями.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з ухвалою районного суду, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 подали на неї апеляційну скаргу, в якій просять оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви представника заявника відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянти вказують, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права, оскільки судом невірно встановлені обставини справи та не враховані долучені до заперечень докази, з яких вбачається, що заявником пропущено, встановлений ст. 1281 ЦПК України, строк для пред`явлення вимоги кредитора, та заявником порушено порядок звернення рішення до виконання.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку апелянтів, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, думку прокурора та представника заявника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України передбачено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1, 3, 6 статті 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства .

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Частиною 1 статті 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частинами 1 та 2 статті 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Дослідженням оскарженої ухвали та матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства під час розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 13.08.2015 ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_12 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки. Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_12 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти зазначену інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 36 582 гривні 56 копійок (тридцять шість тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні 56 копійок) та моральну шкоду у розмірі 70000 гривень (сімдесят тисяч гривень), а всього стягнуто з нього на користь потерпілої 106582 гривні 56 копійок (сто шість тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні) 56 копійок.

Вироком також вирішено питання про судові витрати та речові докази (а. с. 73-78).

Вирок районного суду набрав законної чинності 14.09.2015 (а. с. 6, 7).

Суворовським районним судом м. Одеси 16.09.2015 видано виконавчий лист (а. с. 6, 7).

Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 09.11.2015 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №523/10257/15 к від 16.09.2015, виданий Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_11 грошової суми в розмірі 36582, 56 грн. (а. с. 90, 91).

16.02.2016 Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 09.11.2015 закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №523/10257/15 к від 16.09.2015, виданий Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_11 грошової суми в розмірі 36582, 56 грн., в зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_12 (а. с. 92, 94).

03.01.2019 представник заявника ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просить розглянути її в порядку ст. 520 ЦК України та ст. 442 ЦПК України, та, яку ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.05.2019 задоволено, постановлено провести заміну сторони виконавчого провадження з ОСОБА_12 на правонаступників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , в інтересах якої дії її матір ОСОБА_10 щодо виконання вироку Суворвоського районного суду м. Одеси від 13.08.2015 в справі №523/10257/15-к про стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_11 матеріальної шкоди в розмірі 36582, 56 грн. та моральної шкоди в розмірі 70000 грн. (а. с. 1-4, 101).

Частина 1 статті 50 КК України передбачає, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 537 КПК України передбачено перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що стягнення цивільного позову з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_11 в загальній сумі 106582 гривні 56 копійок (сто шість тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні) 56 копійок є мірою покарання, призначеного ОСОБА_12 вироком Суворовського районного суду м. Одеси в зв`язку з визнанням ОСОБА_12 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, апеляційний суд приходить до висновку, що районним судом помилково розглянуто заяву представника заявника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 в порядку кримінального судочинства, а саме в порядку вирішення питань, що виникають під час виконання вироку, та застосовано норми КПК України, які суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Пункт 6 частини 1 статті 407 КПК України передбачає, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанці ї.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. ст. 7, 9, 17 КПК України, апеляційний суд, не вдаючись в обговорення інших доводів апеляційної скарги, вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотними порушеннями вимог КПК України, які, з урахуванням положень статей 2, 7, 9, 17, 412, 415 КПК України, визнаються апеляційним судом суттєвими, та у відповідності з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України тягнуть за собою скасування оскарженої ухвали, в зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_7 та ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржена ухвала скасуванню, з поверненням заяви представника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 про заміну сторони виконавчого провадження в той же суд для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27.05.2019 року, якою задоволено заяву представника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 про проведення заміни сторони виконавчого провадження скасувати.

Повернути заяву представника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 про проведення заміни сторони виконавчого провадження разом з матеріалами справи в той же суд для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4