В И Р О К
іменем України

25 травня 2020 року м. Зміїв Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв кримінальне провадження № 0000282 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пасіки Зміївського району Харківської області, зареєстрованого проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, із неповною середньою освітою, раніше судимого:

1. вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.01.2020 за ч. 2 ч. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, -

у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В період з 25.03.2020 по 28.03.2020, в нічний час, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибув до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , та зайшов через хвіртку на територію вказаного домоволодіння, де, реалізуючи свій умисел, скориставшись тим, що його дії ніким помічені не будуть, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, протиправно, шляхом відкриття незачинених дверей, проник до приміщення сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки викрав майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: електродвигун трифазний, потужністю 1,5 кВт, був у використанні, вартістю 998 грн. 33 коп., та електродвигун TM «ZSE Praha MEZ BRNO», був у використанні, вартістю 450 грн. 00 коп.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1571/20 від 21.04.2020, майнову шкоду на загальну суму 1448 грн. 33 коп.
Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним за вищевикладених обставин.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила злочин і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого злочину, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше злочинів.

Матеріали справи містять інформацію, що потерпіла ОСОБА_5 матеріальних претензій до обвинуваченого не має, та враховуючи докори сумління і готовність нести кримінальну відповідальність, свідчіть про щирість каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Під час призначення покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не має, не працює, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

Новий злочини обвинувачений ОСОБА_4 вчинив в період іспитового строку, який йому було визначено вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.01.2020.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Оскільки злочин обвинуваченим вчинений під час іспитового строку, який призначений вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.01.2020, остаточне покарання ОСОБА_4 належить призначити за сукупністю вироків за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначеннями судами покарання" частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи наявність таких ризиків, як можливість вчинення обвинуваченим нового злочину, що підтверджується його попередньою поведінкою, де він в період іспитового строку, визначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.01.2020, скоїв новий злочин, та виключення можливості ухилитись від відбування призначеного судом покарання, що передбачено ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 судові витрати.

Питання речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці, призначеного за даним вироком, шляхом часткового складання, приєднати 3 місяці не відбутого покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.01.2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, визначивши остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Обрати запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 (шістдесят) днів, до 23.07.2020, у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор", взявши його під варту негайно в залі суду. Направити ОСОБА_4 до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор".

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання - 25.05.2020.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_6 судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 1571/20 від 21.04.2020 у розмірі 300 (триста) грн.

Скасувати заходи забезпечення у кримінальному провадженні № 0000282 накладені ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 23.04.2020 у вигляді арешту майна.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000282: залишки електродвигуна у вигляді ротору з валом, кришкою та шківом (мідні та алюмінієві частини двигуна відсутні), без будь яких позначень; електродвигун з водяного насосу зеленого кольору TM «ZSE Praha MEZ BRNO», виробництва Чехословакія, 1983 року виробництва, 50 Гц; 40 кРа; 0,44/0,76 А; 380-440/220-254 В, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , вважати їй повернутими.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: