Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/252/2020 Справа №641/6811/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000976 від 25.04.2018 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Хакрова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України щодо ОСОБА_5 . Стосовно ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 26 березня 2020 року.

У судове засідання з`явились прокурор, захисник адвокат ОСОБА_4 , обвинувачену ОСОБА_5 доставлено конвоєм.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури № 5, ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , посилалась на те, що існує обґрунтована підозра обвинуваченої у вчиненні інкримінованого тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, вчинення останньою кримінального правопорушення (злочину) в період іспитового строку, а також тим, що обвинувачена не має офіційного місця роботи та доходу, не одружена, а відтак не має стійких соціальних зв`язків, крім того вчинила кримінальне правопорушення (злочин) за місцем свого мешкання, а тому існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу, та продовжують існувати і наразі їх вагомість не зменшилась, а саме, переховування від суду, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_4 проти продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 заперечували, та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки остання хворіє на тяжкі хвороби та погано себе почуває та у місцях позбавлення волі стан її здоров`я лише погіршується.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу стосовно обвинуваченої, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і може бути застосований лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому суд повинен врахувати вимоги ст. 178 КПК України.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 5 разів притягалась до кримінальної відповідальності, 4 з яких за вчинення злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин, обвинувачується у вчиненні аналогічного тяжкого корисливого злочину, який вчинила в період іспитового строку, застосованого вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.10.2016 року, та відповідно до змісту повідомленої підозри, протиправні дії вона вчинила саме за місцем проживання.

Крім того, суд враховує те, що у обвинуваченої відсутні джерела доходу, її перебування з 2008 року на обліку в наркологічному диспансері, що свідчить про реальне існування ризику продовження протиправної діяльності з боку ОСОБА_5 , і враховуючи наведене вище, наявність у неї постійного місця проживання, хворого сина та діагностування у неї можливого захворювання, в даному конкретному випадку не зможе його унеможливити шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою.

Отже, враховуючи характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченій злочину, особу обвинуваченої, що в сукупності вказує про підвищену суспільну небезпеку як самого діяння, так і особи яка обвинувачується у його вчиненні, підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), яке є тяжким злочином, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування ОСОБА_5 від суду, можливість останньою вчинити інше кримінальне правопорушення (злочин), незаконно впливати на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що на думку суду, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який, а тому суд вважає необхідним продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою на 60 днів.

При вирішенні клопотань обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд приходить до наступного.

Стаття 181 КПК України закріплює, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Доводи, які наведені в обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу не дають підстав для зміни обвинуваченій запобіжного заходу, оскільки відомостей, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу суду стороною захисту, суду не надано.

Щодо наявності у обвинуваченої ОСОБА_5 тяжкого захворювання, суд зазначає, що згідно наданої медичної довідки начальником Харківської міської медичної частини №27 ОСОБА_6 відомо, що 24.01.2020 року ОСОБА_5 була повторно консультована спеціалістом онкогінекологом в умовах КНП ХОР «Обласний центр онкології». Під час консультування лікарю надані результати гістологічного дослідження зіскоблювання №13840, 13841-9 від 27.11.2019 року. За результатом огляду та досліджень лікарем зроблено висновок: гіперплазія ендометрія (що не є онкозахворюванням).

Таким чином, жодних доказів про неможливість тримання обвинуваченої ОСОБА_5 у місцях попереднього ув`язнення за станом здоров`я, суду не надано.

Виходячи з викладеного, підстав для задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177-178, 331, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою, обраний на досудовому розслідуванні, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 травня 2020 року.

У задоволенні клопотанні обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя- ОСОБА_1