Справа № 442/5441/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1452/19 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 286 КК України до штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.
Задоволено цивільний позов поданий Дрогобицькою місцевою прокуратурою.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на корить Дрогобицької міської Ради кошти, витрачені КНП "Дрогобицька міська лікарня №1" Дрогобицької міської Ради на стаціонерне лікування потерпілого ОСОБА_9 у розмірі 3465 грн.
Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , 30 березня 2019 року, приблизно о 17 год. 40 хв., керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Mercedes Benz», моделі С200. р.н. НОМЕР_1 (реєстрація республіка Польща), та рухаючись дорогою по вул. Горішня Брама у м. Дрогобичі, неподалік будинку №73, всупереч вимогам «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме: п.1.2 згідно якого, «в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів», п.1.5 згідно якого, «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», п.1.10 в частині значення терміну «небезпека для руху», п.2.3 (підпункту «д»), згідно якого, «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», п.2.9 (підпункту «а») згідно якого, «водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», п.11.3 згідно якого, «на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому, водії зустрічного напрямку мають переваги», п.12.1 згідно якого, «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п.12.4 згідно якого, «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год», п. 12.9 (підпункт «б») згідно якого, «водієві забороняється: ... перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4- 12.7...», проявивши неуважність до дорожньої обстановки, без потреби, виїхав на зустрічну смугу руху, тим самим, своїми діями створив аварійну обстановку водієві автомобіля марки «Mercedes Benz», моделі Vito, р.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_9 , внаслідок чого, відбулось зіткнення між транспортними засобами.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, закритий уламковий перелом заднього краю суглобової впадини правого кульшового суглобу зі зміщенням уламків, закритий багатоуламковий черезвертлюговий перелом правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, садна в тім`яній ділянці, в ділянках правого передпліччя, правої гомілки, садно та синець навколо нього в ділянці лівої гомілки, синці в ділянках правого передпліччя, лівого плеча, обох колінних суглобів, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що викликали тривалий, розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що санкцією ч.1 ст. 286 КК України передбачено поряд із основними покараннями додаткове, у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Наголошує, що суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, не врахував обставину, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, та не застосував додаткове покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами і не обґрунтував причини не призначення даного покарання.

Вважає, що незастосування додаткового покарання, з огляду на вищезазначені обставини, не сприятиме досягненню мети покарання, а також виконанню завдань кримінального судочинства.

Просить скасувати вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та постановити новий вирок, яким останнього визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3400 грн. штрафу із позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.

На апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 подав заперечення, в яких покликається на те, що ОСОБА_7 утримує трьох дітей та використовує автомобіль, працюючи на будівельних роботах.

Окрім цього зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 під час судового розгляду не мав зауважень щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Просить вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2019 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про її незаперечення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

Вина ОСОБА_7 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченогоОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.

Разом з тим, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Так, згідно вимог ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п.20, 21 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005, при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а і характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, а також обставини, які пом`якшують, обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку при призначенні покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК (2341-14) необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Наведених вимог закону при постановленні вироку суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.
Так, колегія суддів вважає, що завдані неправомірними діями ОСОБА_7 наслідки у виді заподіяння потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які поєднані з грубим порушенням обвинуваченим «Правил дорожнього руху» та наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, свідчать про необхідність застосування відносно останнього додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою, відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального закону та підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню в частині призначеного покарання, з ухваленням нового вироку.

Згідно п.3 ч.1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок суду першої інстанції повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 420 КПК України повинен ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання, що відповідає положенням ст.ст. 50, 65 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за встановлених судом першої інстанції обставин, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4