465/6857/19
1-кс/465/221/20
У Х В А Л А
Іменем України

19.05.2020 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у м.Львові скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на рішення прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим,-

в с т а н о в и в :

Представник заявника ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на рішення прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування скарги представник заявника посилається на те, що заявник 19 листопада 2019 року звернувся до Франківського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про залучення його потерпілим, у зв`язку із тим, що йому заподіяно моральної шкоди. 26 листопада 2019 року слідчою СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 винесено постанову про визнання потерпілим у кримінальному провадженні заявника ОСОБА_3 , однак постановою прокурора Львівської місцевої прокуратури № ОСОБА_5 постанову слідчої про визнання ОСОБА_3 потерпілим скасовано як необґрунтовану та відмовлено ОСОБА_3 у визнані його потерпілим у кримінальному провадженні №0002980 від 12 листопада 2019 року за ч. 2 ст. 383 КК України. В свою чергу ОСОБА_3 , маючи процесуальний статус саме потерпілого, ініціював перед слідчою ОСОБА_6 про отримання документів, однак і зі сторони останньої має місце бездіяльність. Представник заявника вважає, що прокурор ОСОБА_5 , з метою недопущення доказування у кримінальному провадженні №0002980 обставин, що підлягають доказуванню згідно ст. 91 КПК, своїм рішенням від 13 січня 2020 року свідомо позбавив ОСОБА_3 процесуального статусу потерпілого, а відтак усунувши його від можливості процесуальними способами впливати на хід досудового розслідування.

В судовому засіданні 02 квітня 2020 року заявник скаргу підтримав з підстав, зазначених у скарзі та пояснив, що ОСОБА_3 є потерпілим, що є факультативним об`єктом злочину. Також тредставник заявника зазначив що строки досудового розслідування закінчилися 30 листопада 2019 рооку, однак жодній особі не було оголошено про підозру.
Прокурор Львівської місцевої прокуратури № 3 скаргу заперечив, зазначив твердження адвоката ОСОБА_4 про протиправність дій посадових осіб ПАТ «Львівгаз» є передчасними, оскільки про таку протиправність можна буде говорити виключно якщо провадження буде закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину або ж внаслідок відсутності події злочину, бо в іншому випадку просто не можливо стверджувати про неправдивість цієї заяви. Будь-яка шкода у кримінальному провадженні, у тому числі моральна підлягає доказуванню виключно якщо вона є об`єктом злочинного посягання, а отже, є і предметом доказування, про який зазначено у статті 91 КПК України. Наслідки діяння, у тому числі й моральна шкода, розглядаються як ознака складу злочину лише у тих випадках, коли вони безпосередньо зазначені в законі, а саме в диспозиції тієї чи іншої статті Кримінального кодексу України. Злочин, передбачений ст. 383 КК України є злочином, що виключає можливість фізичної особи бути потерпілою від такого злочину, так як вищевказаний злочин спрямований на спричинення шкоди виключно інтересам правосуддя.

Розглянувши матеріали скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження №0002980, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому слідстві може бути оскаржене до слідчого судді рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Статтею 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст.55 КПК України).

Згідно з ч.3 ст.55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0002980, слідчим суддею встановлено, що Франківським ВП ГУ НП України у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002980 від 12 листопада 2019 року за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.

В заяві про злочин від 29 жовтня 2019 року ОСОБА_3 просить внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості відповідно до цієї заяви від 29 жовтня 2019 року про злочин, передбачений ч. 2 ст. 383 КК України, який вчинений службовими особами ПАТ «Львівгаз», та розпочати проведення досудового розслідування.
Крім того, в провадженні Франківського ВП ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0003554 від 30 листопада 2018 року за заявою від ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" про те, що приватний виконавець ОСОБА_3 зловживаючи своїми повноваженнями, вчинив неправомірні дії, що завдало істотної шкоди охоронювальним законом правам та інтересам юридичної особи.

ОСОБА_3 19 листопада 2019 року звернувся до Франківського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про залучення його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні, у зв`язку із тим, що йому заподіяно моральної шкоди, внаслідок завідомо неправдивого повідомлення 30 листопада 2018 року службовою особою ПАТ "Львівгаз" про вчиненя ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 365 - 2 КК України.
Постановою слідчого Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 26 листопада 2019 року ОСОБА_3 визнано потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002980 від 12 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.

Постановою прокурора Львівської місцевої прокуратури № ОСОБА_5 постанову слідчої про визнання ОСОБА_3 потерпілим скасовано як необґрунтовану та відмовлено ОСОБА_3 у визнані його потерпілим у кримінальному провадженні №0002980 від 12 листопада 2019 року за ч. 2 ст. 383 КК України.

Згідно з ч.3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Разом з тим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_3 прокурором відмовлено у визнанні потерпілим у зв`язку з тим, що доказів, які б свідчили про те, що йому кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди на даній стадії досудового слідства не здобуто, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Встановлення факту заподіяння шкоди є завданням слідства шляхом отримання доказів цього, а вид і розмір шкоди, завданої злочином, є обставинами, які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Крім цього, ОСОБА_3 посилається на те, що йому заподіяно моральну шкоду внаслідок завідомо неправдивого повідомлення про скоєння ним злочину. Об`єктивні дані, які б спростовували такі доводи ОСОБА_3 , у слідчого судді відсутні, а відтак відсутні очевидні та достатні підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Згідно узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» ( лист від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17) зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

Слідчий суддя не погоджується з висновками прокурора, оскільки незважаючи на те, що злочин, передбачений ст. 383 КК України, є злочином проти правосуддя, є очевидним, що у разі направлення неправдивого повідомлення про вчинення злочину конкретною особою істотно зачіпаються права та інтереси цієї особи, яка стає фігурантом відповідного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг постановляється ухвала слідчого судді про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру, зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Ухвалення інших рішень за наслідком розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування КПК України не передбачено.

Враховуючи вищевикладене вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню в частині скасування постанови прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 від 13 січня 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0002980 .

Щодо задоволення скарги в частині забов`язання прокурора Львівськї місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 залучити ОСОБА_3 потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні, то в цій часті скарги слід відмовити, оскільки постановою слідчого від 26 листопада 2019 року його визнано потерпілим у кримінальному провадженні, а отже після скасування постанови прокурора від 13 січня 2020 року, постанова слідчого від 26 листопада 2019 року є чинною.

Керуючись ст. ст. 306, 307, 376 КПК України, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити частково.

Постанову прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 від 13 січня 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0002980 скасувати.

Врешті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1