печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням директора ТОВ «ОСКА -1» ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2019 року в рамках кримінального провадження № 0000373, -
В С Т А Н О В И В:
Директор ТОВ «ОСКА -1» ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києві від 10.06.2019 року справа №757/29995/19-к в кримінальному провадженні №0000373 від 23.04.2019 року на земельну ділянку з кадастровим номером :62:701:0028, площею 1,5012 га, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Бальзака Оноре де, 16-24, яка на праві власності зареєстрована за Територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради (), а також розташовані на ній об`єкти нерухомості, а саме: будинок охорони «А», площею 150,6 кв.м; підсобне приміщення «Б», площею 74,4 кв.м.; будинок охорони «В», площею 25,5 кв.м., які на праві власності зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСКА-1» (), шляхом заборони розпорядження та користування. В судове засідання зявник не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримує у повному обсязі. Прокурор в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого. Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2019 року за № 0000373 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 10.06.2019 року клопотання Прокурора третього відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2019 року за № 0000373 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :62:701:0028, площею 1,5012 га, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Бальзака Оноре де, 16-24, яка на праві власності зареєстрована за Територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради (), а також розташовані на ній об`єкти нерухомості, а саме: будинок охорони «А», площею 150,6 кв.м; підсобне приміщення «Б», площею 74,4 кв.м.; будинок охорони «В», площею 25,5 кв.м., які на праві власності зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСКА-1» (), шляхом заборони розпорядження та користування. Як вбачається з ухвали про накладення арешту, аскільки, земельна ділянка з кадастровим номером :62:701:0028, площею 1,5012 га, розташована за адресою: м. Київ, вул. Бальзака Оноре де, 16-24, та розташовані на ній об`єкти нерухомості, на які просить накласти арешт прокурор, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та зважаючи на те, що незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, беручи до уваги наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру. Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98). При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Виходячи з викладеного, проаналізувавши зміст фабули кримінального правопорушення, в ході досудового розслідування якого накладено арешт, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та ухвалу про накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, а наданими матеріалами доведено відсутність підстав для арешту земельної ділянки та розташованих на ній об`єктів нерухомості, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання директора ТОВ «ОСКА -1» ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2019 року в рамках кримінального провадження № 0000373. Керуючись ст.ст. 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Клопотання директора ТОВ «ОСКА -1» ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2019 року в рамках кримінального провадження № 0000373 - задовольнити. Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києві від 10.06.2019 року справа №757/29995/19-к в кримінальному провадженні №0000373 від 23.04.2019 року на земельну ділянку з кадастровим номером :62:701:0028, площею 1,5012 га, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Бальзака Оноре де, 16-24, яка на праві власності зареєстрована за Територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради (), а також розташовані на ній об`єкти нерухомості, а саме: будинок охорони «А», площею 150,6 кв.м; підсобне приміщення «Б», площею 74,4 кв.м.; будинок охорони «В», площею 25,5 кв.м., які на праві власності зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСКА-1» (), шляхом заборони розпорядження та користування.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1