Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/352/20 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2020 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 187КК України,

продовжено строк тримання під вартою на 60 днів з 05.03.2020 року до 03.05.2020 року включно.

Цією ж ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 05.03.2020 року до 03.05.2020 року включно, обвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 05.03.2020 року до 03.05.2020 року включно.
Цією ж ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 05.03.2020 року до 03.05.2020 року включно, обвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Органом досудового слідства, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч.4 ст. 187 КК України.

Під час судового розгляду прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на 60 діб, мотивуючи існуванням ризиків, зокрема переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, які не допитані судом, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 січня 2020 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08 березня 2020 року включно.
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі, обвинувачені до затримання не працювали, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків. До закінчення строку тримання під вартою судове провадження не може бути завершене.
Суд звернув увагу, що посилання на наявність міцних соціальних зв`язків у обвинувачених не підтверджено належними та допустимими доказами, які підтвердять факти одруження обвинувачених, наявності у останніх на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, а також наявність офіційного працевлаштування тощо.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просив ухвалу суду першої інстанції змінити, обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді не цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків згідно ст.194 КПК України. Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 . Свої вимоги обґрунтував тим, що 08.03.2020 року закінчувався строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який в ході досудового розслідування застосований до ОСОБА_8 як підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3, 4 ст.187 КК України ЄРДР № 0001671, тобто до закінчення строків досудового розслідування, та під час судового слідства неодноразово продовжувався без зазначення реальності ризиків визначених КПК України, стороною обвинувачення кожного разу висловлювалися усні припущення, без надання доказів реальності існування ризиків.
Обвинувачений ОСОБА_8 утримується під вартою вже понад розумні строки, без реального обґрунтування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а зазначені ризики в клопотання сторони обвинувачення є лише абстрактними, та нічим не підкріплені щодо реальності.
Олександрійський міськрайонний суд своєю ухвалою від 05 березня 2020 року обмежив розгляд клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих стандартних підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи що є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_8 по даному кримінальному провадженню більше 3 років 4-х місяців перебуває під вартою, більшість судових засідань фактично були відкладені через різні процесуальні обставини, а сама справа з незалежних від суду та обвинуваченого підстав залишається невирішеною, а тому наявність тільки обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину перестала сама по собі бути підставою для позбавлення його свободи, при цьому стороною обвинувачення при розгляді питання доцільності продовження обвинуваченому тримання під вартою не доведено, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З урахуванням наявності у обвинуваченого постійного місця проживання у АДРЕСА_1 , де мешкає його сім`я, зважаючи на тривалий строк перебування обвинуваченого під вартою без вирішення справи по суті, приймаючи до уваги презумпцію невинуватості обвинуваченого та відсутність доведених перед судом підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, яке має бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, приймаючи до уваги той факт, що інші обвинувачені з рівноцінним обвинуваченням не перебувають під вартою і належним чином виконують умови обраних щодо них запобіжних заходів, вважає за необхідне змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, а саме на запобіжний захід у вигляді не цілодобового домашнього арешту, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Зазначив, що на сьогоднішній день немає жодного реального ризику, підозрюваний визнає свою провину у вчиненому ним злочину, але не визнає кваліфікацію: має позитивні характеристики з місця проживання, відомостей негативного характеру з приводу його репутації суду не було надано. Активно сприяв розкриттю злочину котрий вчинив, шляхом надання викривальних показів та приймав активну участь в слідчих експериментах.

Можливості впливати на хід судового слідства у нього не має, вплинути на свідків також, так як основні свідки очевидці вчинення злочину вже досудовим слідством допитані та проведені з даними особами всі необхідні слідчі дії, інші особи не були безпосередніми очевидцями самої події злочину, знищити будь-які речові докази по кримінальному проваджені також немає такої можливості так як всі речові докази по справі слідством були вилучені і знаходяться у розпорядженні прокурора.

Дані ризики є надуманими, необґрунтованими та нічим непідтвердженим припущенням. Про існування інших ризиків прокурор не заявляв.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , та самого обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження №398/503/17, в провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001671 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 187 КК України.
У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено колегією суддів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №398/503/17, 05.03.2020 в судовому засіданні судом першої інстанції в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 187 КК України, з обґрунтуванням доцільності обрання даного запобіжного заходу.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так суд першої інстанції у своїй ухвалі дійшов до правильного висновку, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі, обвинувачені до затримання не працювали, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків. До закінчення строку тримання під вартою судове провадження не може бути завершене., а тому доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності прокурором в клопотанні про продовження строків тримання під вартою ризиків передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що під поняттям "ризики" розуміється ступінь потенційної можливості вчинення дій передбачених ст. 177 КПК України та прокурор довів наявність ризиків, так як потерпілі та свідки не допитані судом, тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження в суді та запобігання встановленим судом ризикам.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності можливості впливати на хід судового слідства та на свідків, так як основні свідки очевидці вчинення злочину вже досудовим слідством допитані та проведені з даними особами всі необхідні слідчі дії є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання на наявність міцних соціальних зв`язків у обвинувачених не підтверджено належними та допустимими доказами, які підтвердять факти одруження обвинувачених, наявності у останніх на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, а також наявність офіційного працевлаштування тощо, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є безпідставними.

Також обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, колегією судді не встановлено.

Вищезазначені обставини на переконання колегії суддів є виправданими та необхідними елементами, ризиками, що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи.
Зміна запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.
Крім того, на переконання колегії суддів матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та захисником-адвокатом в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.
Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та скасування ухвали суду першої інстанції та застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляд не цілодобового домашнього арешту.

Беручи до уваги вищевикладене апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_8 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 05.03.2020 року до 03.05.2020 року включно залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4