Справа № 567/155/20
УХВАЛА

17.03.2020 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Острозі клопотання по кримінальному провадженні №0000413 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України

встановив
в провадженні Острозького районного суду перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, відомості про яке внесені в ЄРДР за №0000413 від 11.12.2019.
Ухвалою суду від 04.02.2020 кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України призначене до підготовчого судового засідання.
По зазначеному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді від 12.12.2019 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з утриманням в ДУ "Рівненський слідчий ізолятор".

Ухвалою суду від 05.02.2020 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з утриманням в ДУ "Рівненський слідчий ізолятор" до 03.04.2020 до 06.00.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки попередній строк обрання запобіжного заходу завершується, а кримінальне провадження на даний час не розглянуте.

Прокурор клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого мотивувала тим, що наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були обґрунтовані та враховані при обранні запобіжного заходу слідчим суддею не відпали та є актуальними.

Вказала, що існує необхідність запобігання спробам ОСОБА_7 переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений буде переховуватись від суду, не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, без постійного місця проживання, без міцних родинних та соціальних зв`язків, тому з метою уникнення відповідальності за вчинене, може покинути своє тимчасове місце проживання.

Також вказує, що є підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду кримінального провадження шляхом незаконного впливу на потерпілу та свідків, шляхом фізичного та психологічного тиску, підбурювання, вмовляння чи залякування з метою схилення їх до зміни показань. Вказує, що вони проживають в одному населеному пункті з ОСОБА_7 , зокрема обвинувачений неодноразово погрожував потерпілій ОСОБА_4 , в зв`язку з чим наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, вважає існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисне знищення, пошкодження чужого майна шляхом підпалу, і знову вчинив тяжкий злочин у нічну пору доби загальнонебезпечним способом, шляхом підпалу, із явними ознаками готування до його вчинення, яке виразилось у виготовленні заздалегідь горючої суміші та підшукуванні контейнерів для їх заповнення, перерізанні електричного кабеля, який відповідає за водопостачання в будинок.

Зазначила, що продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 необхідне з огляду на ступінь тяжкості інкримінованого злочину, а також з метою запобігання переховування обвинуваченого від суду, так як обвинувачений може зникнути з місця проживання в разі обрання іншого запобіжного заходу.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 просить також врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України: тяжкість покарання, що йому загрожує, відсутність у нього утриманців, постійного місця проживання, наявність судимості.

Вказала, що застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання вказаних ризиків.

Потерпіла та її представник адвокат ОСОБА_5 підтримали думку прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заперечили.

Як встановлено в судовому засіданні по зазначеному кримінальному провадженню ухвалою слідчого судді від 12.12.2019, був обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_7 тримання під вартою строком на 60 днів до 06 год. 00 хв. 09.02.2020. В подальшому ухвалою суду від 05.02.2020 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з утриманням в ДУ "Рівненський слідчий ізолятор" до 03.04.2020 до 06.00.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Заслухавши прокурора, потерпілу, представника потерпілої, захисника та обвинуваченого, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з таких підстав.

При обґрунтуванні можливості обвинуваченого переховуватись від суду враховується, що ОСОБА_7 не має міцних родинних та соціальних зв`язків, без постійного місця проживання, за злочин у вчиненні якого він підозрюється, передбачене покарання від 3 до 10 років позбавлення волі, тому з метою уникнення відповідальності за вчинене, він може покинути своє місце проживання.

Отже, стороною обвинувачення доведено існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілу, шляхом фізичного та психологічного тиску, підбурювання, вмовляння чи залякування з метою схилення до зміни показань. Вони проживають в одному населеному пункті з ОСОБА_7 , зокрема, обвинувачений неодноразово погрожував потерпілій ОСОБА_4 , в зв`язку з чим прокурором доведено існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, суд вважає, що в підготовчому засіданні прокурором доведено існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити нове правопорушення.

ОСОБА_7 не заперечив той факт, що був раніше судимий за умисне знищення, пошкодження чужого майна шляхом підпалу, що свідчить про можливість повторного вчинення злочину і наявність існування вказаного ризику.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , зокрема те, що за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.194 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 10 років. Враховується відсутність у обвинуваченого постійного місця проживання та роботи, постійного власного доходу та суд бере до уваги відомості про його особу про те, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо.

В судовому засіданні встановлено, що обставини кримінального провадження з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу не змінились. В той же час, будь-яких доказів про зменшення чи відсутність ризиків передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, ні обвинувачений, ні захисник не надали.
Одночасно, прокурором доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні, не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

В судовому засіданні підстави для зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 відсутні, оскільки обґрунтовані ризики, які були врахований слідчим суддею, відповідно до ст.178 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились.

Аналізуючи при цьому в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим.

Вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою суд враховує, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім, та вважає за необхідне продовжити щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Крім того, суд вважає даний запобіжний захід співрозмірним з тяжкістю злочину та існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України. В той же час оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчинення злочину з погрозою застосування насильства, то підстав для визначення розміру застави в кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд

ухвалив

клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжити строком на шістдесят днів до 15 травня 2020 року включно до 06:00 год. з подальшим його утриманням у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим протягом семи днів з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1