КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2582/2019 Головуючий у І-й інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження № 0012078 від 14.11.2018 щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , білоруса, громадянина Білорусії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий (в Україні),

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
перекладача ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Вирішено питання речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 14.11.2018 близько 01 години в приміщенні ресторану «Поляна» за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до сховища, зайшов за барну стійку, де за допомогою ключа, що знаходився біля касового апарату, відкрив останній та викрав з нього готівкові грошові кошти у сумі 15 870 грн.
Однак дії ОСОБА_6 були помічені адміністратором закладу ОСОБА_10 , через що остання висловила обвинуваченому вимогу зупинитися, при цьому ОСОБА_6 , розуміючи, що вчинене ним вже не носить таємного характеру, не реагуючи на заклики адміністратора, утримуючи при собі викрадені кошти, зник з місця вчинення злочину, вийшовши з ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому - ПП «Декор Клаб» майнову шкоду на суму 15 870 грн.

В апеляційних скаргах, вимоги яких є ідентичними, захисник та обвинувачений, просять вирок суду 1-ї інстанції скасувати та закрити провадження по справі.
Вважають протоколи пред`явлення особи до впізнання недопустимими доказами; записи з камер відеоспостереження не є цілісними, не дають можливості встановити особу, яка вчинила злочин, а в матеріалах справи відсутні процесуальні документи, на підставі яких відеозаписи були приєднані до матеріалів справи, а тому вони є неналежними доказами; відомості в протоколі огляду місця події жодною мірою не підтверджують винуватість ОСОБА_6 .
Сторона захисту зазначає і про недопустимість проведеного обшуку обвинуваченого, під час якого було вилучено грошові кошти, які в подальшому визнані речовими доказами, оскільки протокол обшуку, в порушення процесуального закону, не складався.
В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 вказує на відеозапис з камери відео спостереження, з якого неможливо встановити особу злочинця і який впливає на доведеність його винуватості, однак суд 1-ї інстанції не дослідив його. Також вказує, що під час затримання кошти в сумі 60000 грн. та 285 грн. були вилучені у нього без понятих, і в протоколі вилучення вказано суму в розмірі 15850 грн., і куди поділася решта грошових коштів йому невідомо.
Зазначає, що після затримання його привезли на місце вчинення злочину та показали свідкам, що вважає порушенням, яке вплинуло на проведення впізнання особи за фотознімками, а в самому протоколі є розбіжності у відповідних датах на його початку та на останній сторінці.
Вважає, що суд 1-ї інстанції не врахував невідповідність показань свідка ОСОБА_11 з показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також ОСОБА_10 , яка проводила інкасацію і спочатку заявила про зникнення грошових коштів в сумі 16000 грн., однак потім зменшила суму до 15850 грн., хоча мала знати точну суму коштів після проведеної інкасації.
Також у нього були вилучені особисті речі, про які не вказано у вироку і які йому не повернуто та звертає увагу на не забезпечення перекладу всіх процесуальних документів на білоруську чи російську мову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 , який проти неї заперечив, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, колегія суддів вважає таким, що відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, підтвердженим зібраними у встановленому законом порядку доказами, ретельно перевіреними та належним чином дослідженими в судовому засіданні, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Зокрема, вина ОСОБА_6 у вчиненні ним відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, підтверджується:
- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка в ніч на 14.11.2018 працювала адміністратором ресторану «Поляна» за адресою: м. Київ, вул. Золотоустівська, 2/4 та впізнала обвинуваченого ОСОБА_6 , як особу, який клацав шухлядою касового апарату, а на її запитання що той робить, відповів, що є представником податкової поліції і знімає касу та одразу з місця вчинення злочину зник, після чого виявилась пропажа грошей з каси, які вона перед цим перерахувала;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка звернувши увагу на клацання касового апарату в ресторані «Поляна», побачила як ОСОБА_10 вимагає від ОСОБА_6 зупинитись, однак той швидким кроком пройшов повз свідка та вийшов із закладу, проте через деякий час був доставлений на місце злочину працівниками поліції;
- даними записів з камер відеоспостереження, на яких міститься детальна інформація щодо дій ОСОБА_6 під час викрадення грошових коштів з касового апарату, які узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15 ;
- даними протоколів впізнання від 14.11.2018, згідно яких свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_15 вказали на ОСОБА_6 як на особу, яка вночі 14.11.2018 викрала з ресторану «Поляна» грошові кошти і втекла;
- показаннями працівників поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які 14.11.2018 у складі групи затримали ОСОБА_6 , який за прикметами був схожим на особу, причетну до злочину в ресторані «Поляна», та мав при собі відповідну суму грошових коштів.
Крім того, вина ОСОБА_6 в інкримінованому злочині підтверджується даними протоколу його затримання 14.11.2018 та під час проведення обшуку якого в лівій внутрішній кишені виявлено та вилучено готівкові кошти в сумі 15870 грн. номіналом: 500 грн. 12 шт. на суму 6000 грн., 200 грн. 34 шт. на суму 6800 грн., 100 грн. 24 шт. на суму 2400 грн., 50 грн. 11 шт. на суму 550 грн., 20 грн. 6 шт. на суму 120 грн.;
- даними довідки про перелік грошових коштів в сумі 15870 грн., які на момент викрадення знаходилися в касі ПП «Декор-Клаб» та при співставленні кількості яких та їх номіналів вони виявилися ідентичними з вилученими у ОСОБА_6 .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, здобуті у справі докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, і сумніву у їх достовірності та достатності для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості не вбачається, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у сховище, відповідальність за що передбачена ч.3 ст. 186 КК України, і доводи апеляційних скарг цього не спростовують.
При цьому, показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що 14.11.2018 він прогулювався містом і його з невідомих причин зупинили працівники поліції та запитали, які він має при собі грошові кошти, а він відповів, що має свої гроші, однак їх кількість назвати не зміг, так як отримав їх після обміну російських рублів на гривні, суд 1-ї інстанції об`єктивно не взяв до уваги, як такі, що спростовуються сукупністю інших досліджених та належно перевірених доказів вчинення злочину саме ОСОБА_6
Довід апеляційної скарги стосовно відсутності процесуального документу щодо відеозапису з камер відеоспостереження, розташованих в приміщенні ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », колегія суддів вважає безпідставним, оскільки належність відеозаписів, як доказів, підтверджується постановою слідчого про визнання їх речовим доказом від 19.04.2018, що міститься в матеріалах кримінального провадження (т.1, а.с.114-115).
При цьому, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що усі процесуальні документи по справі були перекладені на білоруську мову та вручені обвинуваченому, а отже і у цій частині апеляційна скарга обвинуваченого є необґрунтованою.
Колегія суддів критично сприймає довід апеляційної скарги про те, що протокол огляду місця події від 14.11.2018 не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_6 , оскільки в сукупності з іншими доказами по справі він, поза розумним сумнівом, свідчить про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановлене рішення без наведення переконливих доказів вини ОСОБА_6 і вмотивованої оцінки показань свідків, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання і є правильним. Підстав для пом`якшення призначеного покарання колегія суддів не вбачає.
Що стосується особистого майна, яке, за доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , вилучено у нього при затриманні, то відповідно до ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Таким чином, оскільки при перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без зміни, а апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _____________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4