Справа № 206/826/20
Провадження № 1-кп/206/150/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2020 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження № 0000020, відомості про яке внесено до ЄРДР 09 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, маючого середню освіту, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.190 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 08.12.2019 року близько 09:00 год., під час телефонної розмови з раніше знайомим йому ОСОБА_6 , домовився про зустріч з останнім під приводом повернення ОСОБА_6 грошового боргу у сумі 300 гривень.

Після цього, 08.12.2019 року близько 13:00 год. ОСОБА_3 разом із ОСОБА_7 , на автомобілі марки "ВАЗ2101", червоного кольору, що належить матері останнього, приїхалаи до стоянки транспортних засобів біля буд. № 19 по вул. Агнії Барто у м. Дніпро, де на них вже чекав ОСОБА_6 , який сів у вищевказаний автомобіль та вони разом прослідували до стоянки транспортних засобів біля магазину "Ансі", що знаходиться по вул. Чаплинській у м. Дніпро.

Далі, в той же день, близько 15:00 год., ОСОБА_3 , знаходячись на стоянці транспортних засобів біля магазину «Ансі», по вул. Чаплинській

у м. Дніпро, під час розмови, побачив в руках ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J1» золотистого кольору, після чого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою.
У цей же день, тобто 08.12.2019 року близько 15:00 год.
ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди і свідомо бажаючи її настання, під надуманим приводом здійснити дзвінок, попрохав ОСОБА_6 дати йому вище вказаний мобільний телефон, при цьому надавши неправдиві відомості про те, що він здійснить дзвінок та поверне.
У свою чергу, ОСОБА_6 , не підозрюючи про дійсні злочинні наміри ОСОБА_3 , будучи введеним в оману, довіряючи йому та не маючи сумнівів у правдивості його слів, добровільно передав йому мобільний телефон «Samsung Galaxy J1», золотистого кольору.

В подальшому, ОСОБА_3 , отримавши від ОСОБА_6 вищевказаний мобільний телефон, заздалегідь не маючи наміру повертати його, разом з ним зник з місця скоєння злочину, у подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.

Чим ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 849 грн. 50 коп.

03.03.2020 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 190 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме: за ч. 1 ст. 190 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вімісот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК Країни Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;
2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;
3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_3 також просив затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.
Потерпілий ОСОБА_6 надав прокурору згоду на укладення між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення, затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, за яке слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 395, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 03.03.2020 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вімісот п`ятдесят) гривень в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_8 витрати за проведення судової експертизи № 139/20 від 15.01.2020 року у розмірі 300 грн.
Речові докази по справі мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J1» золотистого кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому за належністю.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1