УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря судового
засідання ОСОБА_2
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавленні на певний строк,-
з участю:
прокурора ОСОБА_5
представника
установи ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
Адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , звернулася з клопотанням про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк. В обґрунтування зазначила, що 12.03.2019 Європейський Суд з прав людини ухвалив рішення у справі "Пєтухов проти України", яким встановлено не відповідність покарання у вигляді довічного позбавлення волі міжнародним стандартам, у зв`язку з чим мало порушення ст.3 Конвенції.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_3 клопотання підтримали та просили замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на відбуте засудженим покарання у вигляді позбавлення волі.
Представник установи просить в задоволенні клопотання відмовити.
Прокурор висловив думку про відмову в задоволенні клопотання.
Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, представника установи, думку прокурора та дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.
Вироком Донецького обласного суду від 30.06.2000 ОСОБА_4 засуджений за ст. ст. 94, 101 ч.3, 93 п. "а", 42, 43 КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного суду України від 11.01.2001 вирок суду від 30.06.2000 залишено без змін.
Рішенням Конституційного Суду України від 29.12.1999 року у справі № 1-33/99 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст. 24 Загальної частини та положення санкцій статей Особливої частини Кодексу 1960 року, які передбачали смертну кару як вид покарання.
Законом України № 1483 від 22.02.2000 року Кримінальний кодекс 1960 року приведено у відповідність з рішенням Конституційного суду України від 29.12.1999 року. Кримінальний Кодекс 1960 року доповнено новою статтею 25-2, яка визначила новий вид кримінального покарання довічне позбавлення волі.

05 квітня 2001 року був прийнятий новий Кримінальний кодекс України, який набрав чинності з 01 вересня 2001 року, і передбачив максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Саттею 51 КК України встановлено види покарань, з яких покарання у виді позбавлення волі на певний строк (п.11 ч.1 ст. 51 КК України) і довічне позбавлення волі, тобто безстрокове покарання (п.12 ч.1 ст. 51 КК України) - є різними видами покарань.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 12.09.2011 (справа № 5-16кс11) покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових покарань і відповідно до нього не можна застосовувати строкові критерії.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Пєтухов проти України" - Європейський Суд визнав, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування покарання та перспективи можливого звільнення суперечить ст.3 Конвенції. Для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи грунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначенності передбачити, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці ЄСПЛ.

Однак в нацональному законодавстві України відсутній механізм перегляду довічних вироків, на тепершній час в Україні існує тільки інститут Президентського помилування, передбачений ст. 87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснені заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років.

Стаття 82 КК України передбачає заміну невідбутої частини покарання більш м`яким особам, яким призначено строкові покарання. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким особам, які засуджені до довічного позбавлення волі нормами цієї статті не передбачена.

Оскільки нормами чинного законодавства України не передбачено заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, відсутній механізм перегляду покарання у виді довічного ув`язнення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.
Керуючись ст. 82 КК України, ст. 537,539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_1